Дата документу 12.11.2020 Справа № 330/1174/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1543/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/1174/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, освіта неповна середня, одружений, громадянина України, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
21.03.2003 року за ст.185 ч.2 КК України, від покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки; 01.10.2003 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Якимівського районного суду від 21.03.2003 року та остаточно призначено 4 роки позбавлення волі;
29.12.2008 року за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки;
11.07.2011 року за ст.185 ч.3, ст.122 ч.1, ст.196 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано покарання за вироком Якимівського районного суду від 19.12.2008 року та остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі;
17.10.2011 року за ст.185 ч.3 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Якимівського районного суду від 11.07.2011 року остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;
17.10.2017 року за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України від покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки,
11.04.2019 року Якимівським районним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.
У відповідності до ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Якимівського районного суду Запорізької області від 11.04.2019 року, остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 2 місяці.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили - залишено без змін.
Зараховано у строк відбуття покарання термін тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 06.12.2018 року до набрання вироком законної сили відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 6 березня 2018 року, приблизно о 5 годині, ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом злому вхідних дверей проник до будинку який розташований за адресою АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно повторно викрасти кантар на 20 кг., вартістю 50 гривень, сахарниця скляна, вартістю 60 гривень, пластикова широка тарілка, вартістю 15 гривень, прозора піала для салату, вартістю 40 гривень, моток білих ниток, вартістю 10 гривень, дві металевих ложки, вартістю 10 гривень, п`ять бокалів, вартістю 25 гривень за один, загальною вартістю 125 гривень, чотири «ганених» стакани, вартістю 20 гривень за один, загальною вартістю 100 гривень, шість рюмок, вартістю 10 гривень за одну, загальною вартістю 60 гривень, два блюда, вартістю 15 гривень за один, загальною вартістю 30 гривень, дві кисточки для краски круглої форми, вартістю 20 гривень за одну, загальною вартістю 40 гривень, шість мотків ниток, вартістю 10 гривень за один, загальною вартістю 60 гривень, кантарь на 20 кг, вартістю 50 гривень, дві пачки голок для шиття, вартістю 5 гривень за одну пачку, загальною вартістю 10 гривень, стеклоріз, вартістю 70 гривень, гребешок, вартістю 5 гривень, чотирнадцять лампочок потужністю 100 ватт, вартістю 15 гривень за одну лампочку, загальною вартістю 210 гривень, утюг «Електробіт-прибор», вартістю 100 гривень, три відрізи тюлі розмірами 2x1,5 метри, вартістю 50 гривень за одну, загальною вартістю 150 гривень, дві штори, вартістю 80 гривень за одну, загальною вартістю 160 гривень, плед червоного кольору, вартістю 150 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_9 , але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення крадіжки до кінця, оскільки був застигнутий в будинку потерпілим ОСОБА_9 ..
21.04.2018 року, приблизно о 8 годині ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, раніше вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 КК України в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, за раптово виниклим умислом направлено на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_10 заснув, таємно, повторно з нагрудного карману сорочки, яка була одягнута на ОСОБА_10 , скоїв крадіжку банківської карти № НОМЕР_1 банку «Альфа-банк», з якої в подальшому зняв грошові кошти в сумі 1650 гривень, чином спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.
08.05.2018, приблизно о 8 годині ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, раніше вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 КК України, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_4 , діючи умисно, за раптово виниклим умислом направлено на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_11 пішов до будинку, таємно, повторно з приміщення сараю скоїв крадіжку електронних ваг, вартістю 1000 гривень, електронного шуруповерта «Темп», вартістю 750 гривень, трьох банок фарби об`ємом 3 літри кожна, вартістю 130 гривень за одну банку, загальною вартістю 390 гривень, таким чином спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 2140 гривень.

В апеляційній скарзі захисник, зазначає, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню. Вважає, що суд під час ухвалення судового рішення порушив вимоги щодо об`єктивності розгляду справи, неупередженості під час оцінки доказів, тощо. Вказує, що суд як на підставу визнання винних дій ОСОБА_7 обмежився лише переліченням певних доказів, які на думку суду підтверджують винність останнього у вчиненні злочинів, але при цьому суд не звернув увагу на те, що частина доказів є непрямими, а частина є неналежними та недопустимими. Захисник вважає, що в матеріалах відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено. Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_13 підтвердила не причетність до вчинення крадіжки по епізоду 21.04.2018. По епізоду крадіжки 06.03.2018 апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів причетності саме ОСОБА_7 до вчинення цього злочину, а проведена слідча дія впізнання за фотознімками суперечить вимогам ст.228 КПК України. Щодо епізоду 21.05.2018 суд дав односторонню оцінку доказів, а саме показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , при цьому не надавши увагу показам обвинуваченого.

На підставі викладеного просить скасувати вирок суду від 30.06.2020 та закрити кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що вирок є необґрунтованим та незаконним. Вважає, що під час судового розгляду були порушені вимоги кримінального процесуального закону, обвинувачення ґрунтується на сумнівних доказах, прямих доказів на підтвердження його вини в матеріалах провадження немає.

Просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора та потерпілого, які заперечували проти доводів апеляційних скарги обвинуваченого та його захисника; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України №12/рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Матеріалами провадження підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях не визнав. Пояснив, щодо епізоду, який стався 06 березня 2018 року за фактом незакінченого замаху на крадіжку у громадянина ОСОБА_9 повністю заперечує свою причетність, зазначив, що нічого не скоював, громадянина ОСОБА_9 раніше не бачив та жодного відношення до нього не має.
Щодо епізоду, який мав місце 21.04.2018 року ОСОБА_7 винуватим себе не визнав та пояснив, що дійсно у той день випивав з ОСОБА_13 та ОСОБА_10 у квартирі останнього. Випивали приблизно півтори години, після чого він повідомив ОСОБА_13 про те, що збирається йти, на що вона відповіла що їй також необхідно зняти гроші та купити продукти та сигарети. Разом з ОСОБА_13 вийшли з квартири, ОСОБА_10 залишився вдома один. Після чого ОСОБА_13 зняла гроші у банкоматі «УКРСОЦБАНКУ» з картки, яку їй дав ОСОБА_10 , для того, щоб купити продукти. Також вона купила йому пачку сигарет, вони покурили та розійшлись. ОСОБА_13 повернулась до ОСОБА_10 продовжувати випивати, а він пішов по своїм справам.
Щодо епізоду, який мав місце 08.05.2018 року ОСОБА_7 винуватим себе не визнав та пояснив, що дійсно, знайомий з ОСОБА_11 , разом випивали у нього вдома приблизно за три місяці до описуваного дня. Також зазначив, що він не пам`ятає у який саме день, але разом з ОСОБА_13 зустріли біля магазину, який знаходиться на перехресті вулиць Пушкіна та Зелена в смт. Якимівка, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .. При собі у них була сумка у клітинку. Він побачив як повз проїжджав невідомий йому чоловік на велосипеді, якого зупинив ОСОБА_15 щоб поговорити. Після розмови, ОСОБА_15 дістав з сумки маленьку банку фарби та віддав чоловіку, який у відповідь дав ОСОБА_15 десять чи двадцять гривень. Після чого, ОСОБА_15 запропонував йому продати ваги, на що він сказав, що треба подумати. Пізніше, він, разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пішли на кладовище, ОСОБА_15 був дуже п`яний, через що його мати, ОСОБА_16 повела його додому. Він залишився разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після чого він пішов на базар та продав невідомій людині ваги за 200 гривень та частину грошей відав ОСОБА_14 .
Розглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 06 березня 2018 року, приблизно о 5 годині, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом злому вхідних дверей проник до будинку який розташований за адресою АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно повторно викрасти кантар на 20 кг., вартістю 50 гривень, сахарниця скляна, вартістю 60 гривень, пластикова широка тарілка, вартістю 15 гривень, прозора піала для салату, вартістю 40 гривень, моток білих ниток, вартістю 10 гривень, дві металевих ложки, вартістю 10 гривень, п`ять бокалів, вартістю 25 гривень за один, загальною вартістю 125 гривень, чотири «ганених» стакани, вартістю 20 гривень за один, загальною вартістю 100 гривень, шість рюмок, вартістю 10 гривень за одну, загальною вартістю 60 гривень, два блюда, вартістю 15 гривень за один, загальною вартістю 30 гривень, дві кисточки для краски круглої форми, вартістю 20 гривень за одну, загальною вартістю 40 гривень, шість мотків ниток, вартістю 10 гривень за один, загальною вартістю 60 гривень, кантарь на 20 кг, вартістю 50 гривень, дві пачки голок для шиття, вартістю 5 гривень за одну пачку, загальною вартістю 10 гривень, стеклоріз, вартістю 70 гривень, гребешок, вартістю 5 гривень, чотирнадцять лампочок потужністю 100 ватт, вартістю 15 гривень за одну лампочку, загальною вартістю 210 гривень, утюг «Електробіт-прибор», вартістю 100 гривень, три відрізи тюлі розмірами 2x1,5 метри, вартістю 50 гривень за одну, загальною вартістю 150 гривень, дві штори, вартістю 80 гривень за одну, загальною вартістю 160 гривень, плед червоного кольору, вартістю 150 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_9 , але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення крадіжки до кінця, оскільки був застигнутий в будинку потерпілим ОСОБА_9 ..
Крім того, 21.04.2018 року, приблизно о 8 годині ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, раніше вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 КК України в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, за раптово виниклим умислом направлено на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_10 заснув, таємно, повторно з нагрудного карману сорочки, яка була одягнута на ОСОБА_10 , скоїв крадіжку банківської карти № НОМЕР_1 банку «Альфа-банк», з якої в подальшому зняв грошові кошти в сумі 1650 гривень, чином спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.
Крім цього, 08.05.2018, приблизно о 8 годині ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, раніше вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 КК України, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_4 , діючи умисно, за раптово виниклим умислом направлено на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_11 пішов до будинку, таємно, повторно з приміщення сараю скоїв крадіжку електронних ваг, вартістю 1000 гривень, електронного шуруповерта «Темп», вартістю 750 гривень, трьох банок фарби об`ємом 3 літри кожна, вартістю 130 гривень за одну банку, загальною вартістю 390 гривень, таким чином спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 2140 гривень.
Діям обвинуваченого була надана вірна кримінально-правова кваліфікація за ч.2 ст.185 КК України, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Згідно ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до переконання про те, що суд першої інстанції вірно встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України виходячи з узгоджених між собою документів кримінального провадження та показань потерпілого і свідків кримінального провадження.
Щодо епізоду вчинення злочину 06.03.2018 потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що він повернувся додому приблизно о 4-00 годині ранку. Зайшов до подвір`я побачив виламаний замок, який лежав на підлозі. У будинку, під ліжком виявив обвинуваченого ОСОБА_7 , побачив мішки у яких були речі потерпілого. ОСОБА_7 благав потерпілого відпустити його. Проте обвинувачений ОСОБА_7 штовхнув потерпілого та втік.
Потерпілий під час слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2018 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка намагалася здійснити крадіжку з його домоволодіння.
Колегія суддів не погоджується з доводами апелянтів, про те, що потерпілий ОСОБА_9 не бачив обвинуваченого, відсутні належні, допустимі докази того, що 06.03.2018 ОСОБА_7 намагався таємно викрасти майно, оскільки під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду потерпілий вказав на обвинуваченого, а його свідчення логічно поєднуються з матеріалами провадження.
Окрім того, у суду немає підстав не довіряти потерпілому ОСОБА_9 , оскільки він був повідомлений про кримінальну відповідальність за надання недостовірних показів.
Свідки епізоду злочину 21.04.2018 ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та потерпілий ОСОБА_10 вказують, що обвинувачений вживав алкогольні напої з потерпілим, в подальшому заволодів банківською картою з підписаним пін-кодом до неї. Після заволодіння банківською картою потерпілого ОСОБА_10 зняв грошові кошти, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду.
Свідки епізоду злочину 08.05.2018 ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та потерпіла ОСОБА_12 вказують, що обвинувачений 08.05.2018 вживав алкогольні вироби у дворі дому ОСОБА_12 . Після чого свідки вказують, що ОСОБА_7 вийшов з двору з майном потерпілої. Майно, яке таємно викрав ОСОБА_7 продав, а грошові кошти витратив на алкогольні напої.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується також письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2018 року (а.с.152 т.2), відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого, як особу, яка здійснила крадіжку з його домоволодіння; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 20.06.2018 (а.с.28 т.2); протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 06.03.2018 (а.с.207-212 т.2) відповідно до якого об`єктом огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_2 , у даному домоволодінні було виявлено два мішки з речами, при обробці виявлених предметів ніяких слідів виявлено не було. Речі виявлені у мішках передані ОСОБА_9 ; постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 06.03.2018 (а.с.198 т.2) та розпискою ОСОБА_9 (а.с.199 т.2); заявою ОСОБА_9 відповідно до якої працівникам поліції надано дозвіл на проведення огляду на території домоволодіння ОСОБА_9 (а.с.206 т.2); поясненнями свідка ОСОБА_13 від 01.06.2018 (а.с.155-156 т.1); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20.06.2018 (а.с.157-158 т.1) з аналогічними показаннями викладеними у поясненнях від 01.06.2018; протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 22.05.2018 (а.с216-218 т.2) відповідно до якого об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_3 . У ході огляду нічого не вилучалось; протоколом огляду місця події та фото таблиця до нього від 24.05.2018 (а.с.220-224 т.2) відповідно до якого огляд проводився на ділянці місцевості розмірами 10х40 м розташована з правої від магазину «Економ плюс» по АДРЕСА_5 . В ході огляду під 5 плитою навпроти електроопори виявлено пластикову картку; Випискою з рахунка № НОМЕР_2 з 23.04.2018 по 27.04.2018 рік, відповідно до якої з рахунка ОСОБА_10 були зняті кошти (а.с.155 т.2); рапортом старшого о/у Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_22 з доданою до нього фотографією (а.с.156-157 т.2) відповідно до якого встановлено, що на фотознімку зображений ОСОБА_7 та ОСОБА_13 за хвилину до проведення транзакції у банкоматі ПАТ «Альфа-банк» по вул. Центральна в смт. Якимівка з картки ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.05.2018 (а.с.152-153 т.1); протоколом огляду місця події від 18.05.2018 (а.с.227 т.2) відповідно до якого огляд проводився на території домоволодіння АДРЕСА_4 . Відповідно до рапорту слідчого Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_23 виготовити фототаблицю даного огляду неможливо у зв`язку з несправністю комп`ютера на який було переміщено фотознімки з цифрового фотоапарату «SAMSUNG» на який проводилася зйомка.
Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянтів про те, що ОСОБА_7 не вчиняв злочинів, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження та показами потерпілих і свідків, які логічно узгоджуються між собою.
Позиція обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах на думку судової колегії свідчить про позицію захисту в провадженні та прагненням уникнути кримінальної відповідальності за скоєні діяння.
Таким чином, висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за вказані злочини, засновані на доказах, дослідженні у судовому засіданні, і є обґрунтованими.
Колегія суддів вважає, що за вчинення злочинів покарання обвинуваченому суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні злочини.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Вирішуючи питання про розмір покарання ОСОБА_7 за вчинені злочини, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного, думку потерпілого в кримінальному провадженні, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, на обліку в медичних закладах не перебуває, не одружений, має місце реєстрації проживання, але не мешкає, не працевлаштований, має неповну середню освіту, за місцем проживання характеризується посередньо, шкоду не відшкодував та у скоєному не розкаявся.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнав рецидив злочинів.
З урахуванням викладених обставин у кримінальному провадженні, характеру вчинених злочинів та наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, суд вважає, що відповідно до вимог ст.50 КК України, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.
Апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом, у разі якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку.
Згідно ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду; у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші докази; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Апелянти не зазначають у скаргах об`єктивні данні про спростування висновків суду першої інстанції, а тому є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстав для його скасування через обставини, які зазначені у апеляційних скаргах не має.
Істотних порушень кримінально процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4