УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1994/20

Провадження № 1-кп/486/188/2020

29 грудня 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі суду: головуючий- суддя - ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6
захисника потерпілої - ОСОБА_7
розглянувши відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні, матеріали кримінального провадження про вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000128 від 11.09.2020 року,-
В С Т А Н О В И В:
24 грудня 2020 року Первомайська міська прокуратура Миколаївської області надіслала до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000128 від 11.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
24 грудня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України розподілено у провадження судді ОСОБА_1 та передано реєстром передачі справ від 24.12.2020 року.
Після отримання обвинувального акту, який прокурор спрямував до суду. Суд невідкладно вивчив обвинувальний акт та додані до нього матеріали, з яких вбачається, що письмова заява потерпілої, складена в присутності захисника ОСОБА_7 .
З огляду на те, що 23 березня 2017 року приблизно 8.30 години, суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , була свавільно затримана в своєму службовому кабінеті, який розташований на першому поверсі будівлі суду за адресою: вул. Дружби Народів 3 - А, в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, співробітниками УЗБ в Миколаївській області.
Згадані дії, вчиняла група осіб у складі: начальника відділу УЗБ України в Миколаївській області ОСОБА_8 (службове посвідчення: серія НОМЕР_1 , видане 06.12.2016 р.); ОСОБА_9 - оперуповноваженого УСБ України в Миколаївській області (службове посвідчення: серія НОМЕР_2 , видане 23.11.2016 р.; ОСОБА_10 - оперуповноваженого УСБ України в Миколаївській області (службове посвідчення: серія НОМЕР_3 , видане 23.11.2016 р.); ОСОБА_11 (службове посвідчення: серія НОМЕР_4 , видане 12.12.2016 р.) та громадянами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Працівники УЗЕ в Миколаївській області демонстрували свою перевагу над людиною - суддею, підривали авторитет не лише судді, а й авторитет судової влади в цілому.
Відносно зазначених осіб порушено кримінальне провадження №0000132 від 18.05.2017 року.
Враховуючи, що практики вже вчерверте не можуть дійти єдиної згоди щодо наявності у діях поліцейських, зазначених у постановах, ознак кримінального провадження, та протягом трьох років утретє відкривають та закривають справу.
В даний час існують наступні правові позиції:
Слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_14 (Справа №490/11198/17; 1-кс/490/311/2018), (Справа №490/11198/17; 1-кс/490/989/2019); колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду (Справа № 490/11198/17 номер провадження 11-сс/819/59/19), які вбачали підстави для скасування Постанови про закриття кримінальної справи, та старшого слідчого відділу управління з розгляду кримінальних проваджень слідчими органами прокуратури ОСОБА_15 , який намагався довести, що справу має бути закрито.
Очікується, що знання слідчих територіального управління ДБР у Миколаївській області та численні обґрунтування, що містяться на всіх етапах розгляду зазначеного кримінального провадження, отримають правову оцінку, яка дасть змогу чітко трактувати статтю закону та дозволить цю норму закону виконати, так як з 22.07.2019 року визначена підсудність за територіальним управлінням ДБР у м. Миколаєві.
Ухвалою Заводського районного суду Миколаївської області від 08.04.2020 року вчерверте скасовано постанову слідчого Першого слідчого відділку Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїві, ОСОБА_16 від 27.12.2019 року на даний час триває досудове слідство.
Суддею ОСОБА_1 , 23.03.2017 року було укладено договір про надання правової допомоги відповідно до ордеру № 61466 від 23.03.2017 року, з захисником ОСОБА_7 , яка також є захисником потерпілої ОСОБА_6 , що підтверджується ордером про надання правової допомоги №1028602 від 28.12.2020 року.
Ухвалою від 17 червня 2020 року Третьою Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя під головуванням ОСОБА_17 відкрито дисциплінарну справу №1860/3дп/15-20, та 13 липня 2020 року Другою Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя під головуванням ОСОБА_18 відкрито дисциплінарну справу №27429/о/9-20, які об`єднано ухвалою ВРП від 16 липня 2020 року в одне провадження №2178/0/15-20 за скаргами керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_19 від 13 червня 2018 року за вхідним №630/0/13-18 та скаргою за вхідним №985/0/13-18 без дати дисціплінарну справу стосовно судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 .
Вище перераховані факти виключають подальший розгляд даного кримінального провадження під головуванням судді ОСОБА_1 .
Керівник Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_19 намагається в позапроцесуальний спосіб вирішити питання, вчиняючи в такий спосіб тиск на суддю.
Протягом 2020 року станом на 29 грудня 2020 року суддя змушена в вкотре брати самовідвід у кримінальних провадженнях :
1.№486/546/19;
2.№ 486/649/20;
3. №486/187/20;
4.№486/201/20;
5.№486/204/20;
6.№486/213/20;
7.№486/295/20;
8.№486/393/20;
9. №486/532/20;
10. №486/392/20;
11.№486/1733/20;
12.№486/1824/20;
13.№486/538/20;
14.№486/1846/20;
Підставою для самовідводу є участь захисника ОСОБА_7 у кримінальних провадженнях, як на стороні обвинувачених так і потерпілих.
Зазначений факт вказує на те, що захисник ОСОБА_7 залежить від керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, який закінчив досудове слідство у кримінальному провадженні № 000945 від 14.10.2017 року, справа №486/1554/17 відносно її сина, розгляд якого і досі триває Арбузинським районним судом Миколаївської області.
Адвокат ОСОБА_7 очолює адвокатську контору в м. Южноукраїнську Миколаївської області та є матір`ю обвинуваченного у кримінальному провадженні № 000945 від 14.10.2017 року розгляд якого триває.
Прокурор запрошує «залучає» захисника ОСОБА_7 до розгляду кримінальних проваджень з позиції владних повноважень. Суд припускається думки, що прокурор використовує статус захисника ОСОБА_7 з позиції владних повноважень та з огляду залежності завідувачки адвокатської контори на кримінальне провадження №000945 від 14.10.2017 року, за яким прокурор м. Первомайська Миколаївської області обвинувачує її сина.
Крім того, адвокат ОСОБА_7 перебуває в дружніх стосунках, як з головою суду ОСОБА_20 так і з суддею ОСОБА_21 , що підтверджується ухвалами про відвід та самовідводів цих суддів у справі №486/1554/17 провадження №1-кс/486/5/2018.
Таким чином, участь адвоката ОСОБА_7 нівелює задекларований принцип об`єктивності та виключає можливість неупередженого розгляду справи по суті.
Суддя проаналізувала, обдумала, оцінила варіанти, визначила наслідки, розгляду кримінального провадження під її головуванням, з застосуванням тесту на підзвітність суспільному контролю на незалежний суд і заявила самовідвід з власної ініціативи.
З огляду на те, що вважає, що сторони кримінального провадження мають право знати, чому справу передано іншому судді, це право допомагає уникнути свавільного перерозподілу кримінального провадження. Попри те, ще, в принципі вибір обвинуваченим захисника потрібно поважати, але суд може відхилити кандидатуру захисника, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.
Суд виходить із вимог статті 369 КПК України, практики національних судів, міжнародної практики з принципу верховенства права, вважає, що будь-яке процесуальне рішення судді або слідчого судді в кримінальному провадженні повинно бути оформлено процесуальним документом, а в даному випадку, саме ухвалою судді. Текст статей 80,81,82 КПК України свідчить про неоднаковий підхід законодавця щодо зазначення у вказаних нормах порядку подачі заяви про самовідвід судді.
Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, суддя за наявності підстав, передбаченими статтями 75-79 КПК України, зобов`язаний заявити самовідвід.
Як свідчить текст ч. 1 ст. 81 КПК України, законодавець після слова "відводу" не зазначає слово "самовідвід". Тому, за змістом ст. 81 КПК України вказує на процедуру розгляду саме відводу, а не самовідводу.
Положенням КПК України механізм правового регулювання самовідводу суддів чітко не встановлено, як і порядок його вирішення.
КПК України не передбачає (принаймі, жодного разу не згадує своїми нормами) такого процессуального документу, як "заява про самовідвід". Питання самовідводу є правовим наслідком доброчесності та особистого сумління судді, який зважив всі факти та обставини, які дозволяють чи не дозволяють об`єктивно та неупереджено розглянути справу, урахував всі обставини та прийняв рішення, виходячи із власного переконання. Суддя несе персональну відповідальність за рішення щодо взятого самовідводу.
З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого собі самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та закону України "Про судоустрій і статус суддів". З огляду на це, на глибоке переконання суду, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею місцевого суду може надаватися виключно Верховним Судом.
Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється в Законі України "Про судоустрій і статус суддів".
Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю у тому числі з боку інших суддів є неприпустимим.
Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Якщо ж підходити до КПК України, саме з позиції букви закону, то в ньому можна знайти багато суперечностей, а тому, КПК України, зобов`язує розуміти й дух закону. Тлумачити КПК України слід з позиції верховенства права та практики ЄСПЛ. Стаття 75 КПК України визначає обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.
Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Тому з метою дотримання положень п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно дост. 9 Конституції України, ст.ст.1,8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду кримінального провадження, суддя вважає за необхідне передати обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000128 від 11.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до секретаріату суду, для повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, ст.ст.1,8,9,369,371,372 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Задовольнити заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 та повернути матеріали кримінального провадження про вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000128 від 11.09.2020, до секретаріату суду, для проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського
міського суду ОСОБА_1