ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7821/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1779/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківської області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 80000511 від 13.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

31.08.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 14.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлена підозра за ч.2 ст.286 КК України. та 28.08.2020 року йому оголошено про зміну раніше оголошеної підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2020 року строк тримання ОСОБА_6 під вартою продовжений до 07.09.2020 року

Посилався на те, що наявність ризиків, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2020 року задоволено клопотанняслідчого.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 14.10.2020 включно.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_6 з 16.04.2020, обмежений у своєму праві особистої свободи та вільного пересування. Органи досудового розслідування, в порушення загальних засад кримінального провадження, передбачених вимогами ст. 7 КПК України, враховуючи тривалість проведення ряду експертиз, звертаються із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке з урахуванням наявності постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків ОСОБА_6 не є доцільним.
Посилається на те, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, на утриманні перебуває дружина та малолітній син, вина не доведена, пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, жоден ризик передбачений статті 177 КК України слідчим не доведений.

Прокурор, захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомили.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, підозрюваного та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000511 від 14.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст.286 КК України.

14.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлена підозра за ч.2 ст.286 КК України.

16.04.2020 ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.06.2020 року.

09.06.2020 року постановою керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000511 продовжений до 14.07.2020 року.

12.06.2020 ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_6 змінений запобіжний з тримання під вартою на домашній арешт строком до 14.07.2020.

08.07.2020 ухвалою Харківського апеляційного суду ухвала слідчого судді від 12.06.2020 скасована та постановлено нова ухвала, якою продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.07.2020.

10.07.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 14.10.2020р.

10.07.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк тримання ОСОБА_6 під вартою продовжений до 07.09.2020 року.

28.08.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст.286 КК України.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Згідно наданих стороною обвинувачення відомостей, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, один з яких є тяжким. Вказане об`єктивно свідчить про продовження існування ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин справи, а саме того, що ОСОБА_6 керуючи автомобілем, діючи з необережності, порушив п.12.3 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода, внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження. Маючи можливість надати потерпілій допомогу ОСОБА_6 зник з місця дорожньо-транспортної події зник, свідомо залишивши потерпілу в небезпечному для життя становищі, яка у подальшому від отриманих тілесних ушкоджень померла. То зазначене свідчить про наявний суспільний інтерес, який який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та життя і здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків, впливати на свідків.

Колегія суддів зазначає, що слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного та приймає до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, працює інженером у ПП «Олександрівські землі» та має на утриманні сина 2014 року народження, проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки ці обставини щодо особи підозрюваного існували і на час вчинення протиправних дій, які стали наслідком смерті потерпілої, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.177 КК України.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків та можливість ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді