Справа №635/5755/20
Провадження по справі №1-в/635/818/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,
секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 липня 2019 року вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 залишений без змін, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 - без задоволення.

Вирок набрав законної сили 04 липня 2019 року.

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100».

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 08 вересня 2017 року.

Кінець строку відбування покарання 08 березня 2023 року.

11 вересня 2020 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, яким зазначив, що зобов`язується виконувати вимоги згідно законодавства та порядку режиму тримання, виконувати роботи з благоустрою. Крім того, просив врахувати, що в нього є троє неповнолітніх дітей.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія», в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, вважав, що підстав для заміни покарання засудженому ОСОБА_3 немає, зазначив, що питання щодо можливого застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України було дисциплінарною комісією розглянуте 08 липня 2020 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стала на шлях виправлення.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого та представника адміністрації виправної колонії, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Крім того, відповідно до п. 2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, засуджених за вчинення умисних тяжких злочинів, можливе за умови відбуття ними не менше половини строку покарання.

Отже, підстава зазначеного виду заміни покарання складається з двох обов`язкових елементів: становлення засудженого на шлях виправлення (ч.3 ст. 82 КК України) та фактичного відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання (ч.4 ст. 82 КК України).

Становлення на шлях виправлення як матеріальна підстава застосування положень ст. 82 КК України - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення у його поведінці, ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання.

За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 вересня 2017 року. Під час тримання в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 30 серпня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_6 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи внутрішньої служби ОСОБА_7 від 02 жовтня 2020 року, засуджений характеризується з посереднього боку, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи один раз, допускав порушення режиму тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності один раз, на даний час стягнення не зняте і не погашене у встановленому законом порядку; працевлаштований до дільниці виготовлення плащів одноразових цех №3, до праці ставиться посередньо, потребує контролю з боку персоналу установи; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу; намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом; дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці; відповідно до ст.118 КВК України приймає активну участь у роботах з благоустрою установи, до виконання робіт ставиться посередньо; участь у виховних заходах, які проводяться в установі не приймає; участі у самодіяльних організаціях не приймає; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться посередньо; відповідно до вимог ст.ст. 110, 112, 113 КВК України соціально-корисні зв`язки з матір`ю підтримує шляхом листування та телефонних переговорів, отримує посилки, стосунки доброзичливі.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_8 та довідки про заробітну плату ОСОБА_3 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_9 , засуджений був працевлаштований в цеху №3 з виготовлення швацьких виробів установи у період часу з жовтня 2019 року по січень 2020 року, а також з травня 2020 року по вересень 2020 року, за що отримував заробітну плату.

Згідно Витягу з протоколу №39 від 25 вересня 2019 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_3 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №28 від 08 липня 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_3 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_3 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Тобто, після відмови засудженому ОСОБА_3 комісією державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як особі, яка не довела свого виправлення, поведінка засудженого не змінилась.

Крім того, в матеріалах справи маються характеристики на засудженого від 25 вересня 2019 року, від 08 липня 2020 року та від 02 жовтня 2020 року, зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, заохочувався один раз з метою стимулювання правослухняної поведінки, за порушення режиму тримання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме 10 травня 2020 року, хоча і працевлаштований до цеху №3 установи до праці ставиться посередньо, участі у виховних заходах, які організовуються в установі не приймає, до реалізації програм диференційованого впливу ставиться посередньо. Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті під час відбування покарання у виді позбавлення волі, як це було визначено вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року.

Також суд враховує ту обставину, що за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області з ОСОБА_3 стягнуто процесуальні витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 1979,20 гривень, хоча до державної установи «Темнівська виправна колонія №100» виконавчі листи і не надходити, починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, а саме з 06 вересня 2018 року засудженим самостійно не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.82 КК України.
З огляду на наведене, а також на відбуття засудженим половини строку покарання, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави вважати, що відбування покарання у виді позбавлення волі перестало бути доцільним щодо засудженого і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання - обмеження волі, в зв`язку з чим клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складено 06 листопада 2020 року

Суддя ОСОБА_1