ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/39/21 Справа № 196/1353/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000445, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до до 24.00 години 07 лютого 2021 року.
Слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання підтверджено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення; що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнути у майбутньому відповідальності, а також те, що останній може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні або знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
В апеляції та доповненнях захисника до неї:
- підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування вказують, що в ухвалі неправильно обраховано процесуальний строк, на який до нього застосовано тримання під вартою, оскільки досудове розслідування розпочато 11 вересня 2018 року, повідомлення про підозру складене 05 жовтня 2018 року, а 11 жовтня 2018 року, слідчим винесена постанова про зупинення досудового розслідування з оголошенням підозрюваних у розшук. Проте, строк тримання під вартою до нього застосовано на 60 діб, без урахування того, що загальний строк досудового розслідування триває два місяці з моменту повідомлення особі про підозру.
Також вказують, що слідчий суддя не перевірив, яким чином та чи в належний спосіб, було вручено письмове повідомлення про підозру.
Зазначають, що слідчий суддя не встановив реальне існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Окрім цього вказують на відсутність належним чином засвідчення факту перебування ОСОБА_5 в розшуку.
Вважають, що на даний час стороною обвинувачення не надано достатньої кількості доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.
Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За матеріалами долученими до клопотання, 11 вересня 2018 року до ЄРДР за № 0000445 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Доводи апеляції, що судом не перевірено належне вручення підозрюваному підозри є безпідставними, оскільки судом дані обставини ретельно перевірені.

Так, судом встановлено, що 05.10.2018 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 , було складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, і зважаючи, що місце перебування останнього невідоме, підозру вручено у відповідності до вимог ст. 11, ст. 276, ч.1 ст. 278 КПК України, що підтверджується підписом законного представника підозрюваного ОСОБА_9 .

Крім того, апеляційний суд зважає на те, що 11 жовтня 2018 року за постановою слідчого, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук, у звязку з чим досудове розслідування зупинено, та постановою старшого слідчого від 10.12.2020 року, відновлено досудове розслідування, у зв`язку з встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 та цієї ж дати йому вручено повідомлення про підозру, про що є відповідна його розписка.

Посилання в доповненнях на апеляцію захисника на ксерокопію повістки від 04.12.2018 року про виклик ОСОБА_5 для участі в проведені процесуальної дії на 08.10.2018 року в підтвердження як неналежного вручення повідомлення про підозру апеляційний суд не бере до уваги, оскільки дана повістка вручена по місцю реєстрації і проживання ОСОБА_5 - його батькові ОСОБА_9 , даних, що ОСОБА_5 з`явився до відділу поліції відсутні, і сам по собі вказаний корінець повістки не спростовує вказаних вище висновків щодо повідомлення про підозру відповідно до вимог ст.ст. 111, 276, 278 КПК України.

Доводи апеляції щодо необґрунтованості підозри також апеляційний суд, вважає безпідставними.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Так, з наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.09.2018 року; протоколом проведення огляду від 11.09.2018 року території АЗС за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом проведення огляду від 12.09.2018 року узбіччя 53 км автомобільної дороги Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка в смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області; протоколом проведення огляду від 11.09.2018 року території АЗС Джаз оіл, розташованої на 61 км автодороги Н-31 сполучення Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та протоколами пред`явлення свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 особи для впізнання за фотознімками, де свідки впізнали за фотознімками і вказали на ОСОБА_5 як особу яка 11.09.2018 року приїжджала на АЗС ТОВ Джаз ойл; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення останньому речей для впізнання та протоколом проведення слідчого експерименту за його участю; а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.

Тому доводи апеляційної скарги про відсутність достатньої кількості доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, на думку колегії суддів, не є слушними, оскільки вищевказані дані та відомості в достатній мірі об`єктивно свідчать про можливість вчинення останнім злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Інші доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину, фактично зводяться до доводів про доведеність чи недоведеність вини підозрюваного у вчиненні цього злочину, які розглядаються на іншій стадії кримінального провадження, і у даному провадженні апеляційним судом оцінка цим доводам не надається.

Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , який є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, після скоєння кримінального правопорушення підозрюваний зник та за місцем реєстрації і проживання не перебував, що стало підставою для оголошення його у розшук, тому наявна висока ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, апеляційний суд, вважає доведеним ризики незаконного впливу на та свідків у кримінальному провадженні, які відомі підозрюваному, а також можливість останнього знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Є безпідставними також ствердження в апеляції про відсутність належним чином засвідчення факту перебування ОСОБА_5 у розшуку, оскільки згідно матеріалів, постановою слідчого від 11 жовтня 2018 року, у зв`язку з тривалою відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання та неможливістю встановлення його місцезнаходження, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено, та підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Щодо стверджень захисника в доповненнях до апеляції на незаконність затримання ОСОБА_5 , то вони не знайшли свого підтвердження, і крім того, сам ОСОБА_5 в апеляційній інстанції не заперечував свого вільного пересування і знаходження у суді першої інстанції при обранні йому міри запобіжного заходу, та відсутні заяви від нього у суді першої інстанції щодо незаконного його затримання відповідно до положень ст. 206 КПК Україним.

Разом з тим, доводи підозрюваного та його захисника про неправильність обрахування процесуального строку, на який до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає слушними, оскільки враховуючи вимоги п.4 ч.4 ст. 219 КПК України, згідно якого досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Тому враховуючи, що згідно встановлених вище обставин 05.10.2018 року мало місце повідомлення про підозру, а згідно постанов слідчого провадження по даній справі було зупинено, у зв`язку з розшуком ОСОБА_5 11.10.2018 року і поновлено провадження 10.12.2020 року, тому у даному випадку суд помилково визначив строк тримання ОСОБА_5 під вартою поза межами досудового розслідування, що є підставою для скасування такого судового рішення, і відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, постановлянням нової ухвали, якою необхідно встановити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами підозрюваного в частині неправильності обрахування строку застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційною інстанцією нової.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - скасувати.
Постановити нову, якою клопотання старшого слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 січня 2021 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3