Справа № 453/916/20
№ провадження 1-кп/453/139/20
В И Р О К
іменем України

07 грудня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, непрацюючого, депутатом, нотаріусом, адвокатом не являється, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 , у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у період часу з 08.12.2019 року по 11.07.2020 року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_4 , з якою вони разом проживають однією сім`єю без шлюбу та мають трьох спільних малолітніх дітей, за що отримав адміністративні стягнення у виді штрафів та громадських робіт. Однак, продовжуючи свої протиправні дії, пов`язані із домашнім насильством по відношенню до зазначеної вище особи, обвинувачений ОСОБА_5 11.07.2020 року, перебуваючи за місцем їх фактичного проживання у будинку АДРЕСА_2 , з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, умисно вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_4 , котре виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, словесних образах, погрозах та приниженню й призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_4 ..

Він-же, у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у період часу з 03.08.2020 року по 17.09.2020 року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_4 , з якою вони разом проживають однією сім`єю без шлюбу та мають трьох спільних малолітніх дітей, за що отримав адміністративні стягнення у виді штрафів та громадських робіт. Однак, продовжуючи свої протиправні дії, пов`язані із домашнім насильством по відношенню до зазначеної вище особи, обвинувачений ОСОБА_5 02.11.2020 року, перебуваючи за місцем їх фактичного проживання у будинку АДРЕСА_2 , з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, умисно вчинив фізичне насильство щодо ОСОБА_4 , котре виразилось у нанесенні синця на передній поверхні верхньої третини правого плеча, синця на передній поверхні середньої третини правого передпліччя, синця на долонній поверхні проксимальної та середньої фаланг четвертого пальця лівої кисті, синця на долонній поверхні проксимальної та середньої фаланг п`ятого пальця лівої кисті, синця у поперековій ділянці спини зліва, синця на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна, та призвело до фізичних страждань потерпілої ОСОБА_4 із заподіянням їй легкого тілесного ушкодження, а також умисно вчинив психологічне насильство, котре виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, словесних образах, погрозах та приниженню й призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_4 ..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також один раз звільнявся від кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_4 від обвинувачення. При цьому, усі ці правопорушення стосувалися домашнього насильства по відношенню ОСОБА_4 , з якою вони разом проживають однією сім`єю без шлюбу та мають трьох спільних малолітніх дітей, а суд кожного разу попереджав його про неприпустимість таких дій у подальшому та те, що такі його дії будуть мати ознаки систематичності. Незважаючи на це, він 11.07.2020 року та 02.11.2020 року надалі вчинив конфлікти з своєю співжителькою, у ході котрого востаннє умисно наніс їй тілесні ушкодження, а також кожного разу принижував її, виражався нецензурною лайкою. На даний час він зрозумів значення своїх дій, при обранні йому міри покарання покладається на розсуд суду, однак просить його суворо не карати, так як усвідомив неможливість у подальшому вчиняти будь-якого роду домашнє насильство по відношенню до своєї співжительки.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі наведеного вище, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обставиною, передбачених ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання, суд не вбачає. З приводу такої обставини, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, то її суд як обтяжуючу не враховує, оскільки зазначена обставина є кваліфікуючою ознакою, визначеною диспозицією статті 126-1 КК України.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП «Сколівська ЦРЛ» Сколівської РР Львівської області не перебуває, а також той факт, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному. Суд враховує і те, що обвинувачений не працевлаштований, пенсійного віку не досягнув, як і не має будь-яких пільг, пов`язаних з обмеженням у роботі. У свою чергу, потерпілою ОСОБА_4 висловлено позицію, згідно котрої вона при обранні міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, пробачила останньому.

З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ст. 126-1 КК України, - у виді громадських робіт на максимальний строк, визначений санкцією зазначеної статті станом на дату вчинення кожного з кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, відповідальність за котрі передбачена однією статтею чинного КК України, то повноваження призначити покарання по кожному епізоду окремо у суду відсутні, а застосування положень ст. 70 КК України при обранні міри покарання останньому у суду немає. Немає у суду й підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Таким чином, міру покарання у виді громадських робіт на максимальний строк, визначений санкцією ст. 126-1 КК України, суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення, не заявлено.

Судових витрат на залучення експертів та визнаних речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376, ч. 2 ст. 394 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З усіх інших підстав вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1