Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 січня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивував своє рішення суд тим, що засуджений характеризується виключно негативно, на виробництві не працевлаштований, не проявляє сумлінної поведінки, а отже не бажає ставати на шлях виправлення, і тому звернення із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення є передчасним.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , висловивши незгоду з даною ухвалою, просить задовольнити його апеляційні вимоги .

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджений:

12.04.2017 Берегівським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, однак вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 01.02.2018 цей вирок скасовано та засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

22.09.2017 Берегівським районним судом Закарпатської області за ст.395 КК України на 2 місяці арешту;

14.12.2017 Берегівським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

19.12.2017 Берегівським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 03.07.2018 вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2017 змінено виключено посилання про призначення покарання по ст.71 КК України за вироком від 12.04.2017, на підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано покарання за вироком від 22.09.2017 та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 27.08.2018 визначено порядок відбування покарання за вироками від 14.12.2017, від 19.12.2017 та від 01.02.2018 постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 27 липня 2017 року.

Кінець строку відбування покарання 28 серпня 2021 року.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», куди прибув 08 серпня 2018 року.

Згідно припису пункту 2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Отже формальна датоа настання умовно-дострокового звільнення 17 квітня 2020 року.

Як вбачається з характеристики, наданої адміністрацією установи, засуджений ОСОБА_5 під час перебування в Ужгородській УВП характеризувався негативно, двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі один раз у виді поміщення в карцер, заходи заохочення не застосовувались.

За час перебування в ДУ «Катеринівська виправна колонія №46» зарекомендував себе з негативної сторони, у ставленні до представників адміністрації установи не завжди тактовний, на підприємстві установи не працевлаштований, намірів працювати не виявив, уникає виконання робіт із самообслуговування, участі у програмах диференційованого виховного впливу не бере.

Водночас, згідно умов ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, згідно роз`яснень, які містить п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Як вбачається з довідки про наявність заохочень та стягнень у засудженого ОСОБА_5 під час його перебування у ДУ «Катеринівська ВК №46», до нього тринадцять разів застосовувались дисциплінарні стягнення, в тому числі тричі у виді поміщення до ДІЗО та один раз у виді поміщення до карцеру. Станом на день розгляду місцевим судом клопотання, три стягнення не були зняті чи погашені у встановленому законом порядку. Заходів заохочення до засудженого не застосовувалось.

Так, стаття 133 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлює, що злісним порушенням установленого порядку відбування покарання є вживання спиртних напоїв, наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів чи інших одурманюючих засобів; виготовлення, зберігання, придбання, розповсюдження інших заборонених предметів, участь у настільних азартних та інших іграх з метою здобуття матеріальної чи іншої вигоди; вчинення дрібного хуліганства; систематичне ухилення від лікування захворювань, що становлять небезпеку для здоров`я інших осіб.

Тому, колегія суддів приходить висновку, що, зважаючи на характер допущених засудженим дисциплінарних правопорушень, ОСОБА_5 вважається злісним порушником встановленого порядку відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, врахував зазначені обставини справи, зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки він не довів своє виправлення.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог закону про кримінальну відповідальність, тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3