Справа № 464/2521/20
пр.№ 1-кп/464/523/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/2521/20, внесене 30 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002916 відносно:

ОСОБА_4 , уродженець с.Юрівка, Любарського району Житомирської області, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює оператором в товаристві з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», відділення № 1 смт Любар,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
у с т а н о в и в :
ОСОБА_4 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2018 № 191 призначений на посаду водія стрільця групи охорони та конвоювання 2 взводу охорони та патрульно-постової служби 3 роти Військової служби правопорядку. Згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, є працівниками правоохоронних органів.
У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби за контрактом зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.
Згідно ст. 13 Закону України «Про наркотичні засоби психотропні речовини і прекурсори» на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону. Статтею 25 Закону України «Про наркотичні засоби психотропні речовини і прекурсори» визначено, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. Зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.
Разом з тим, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних речовин, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, перебуваючи 30 жовтня 2020 року приблизно о 03:00 год на вул. Сихівська, № 13 у місті Львові, придбав (знайшов) герметично закритий прозорий полімерний пакет, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору та усвідомлюючи, що дана речовина є наркотичною, неправомірно зберігав її для власного вживання без мети збуту.
Так, 30 жовтня 2020 року близько о 03:40 год, перебуваючи у м.Львові на вул.Сихівській, 13, ОСОБА_4 був зупинений працівниками УПП у Львівській області. При проведенні поверхневої перевірки, ОСОБА_4 з правої кишені своєї куртки витяг посвідчення учасника бойових дій, видане 05 червня 2019 року № НОМЕР_2 , на його ім`я, у якому знаходився герметично закритий прозорий полімерний пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку експерта є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном. Маса амфетаміну становить 0, 2051 грам.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного проступку за викладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченого та з`ясуванням даних про його особу. При цьому судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії проступків, особу обвинуваченого який раніше не судимий, не одружений, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (проступку), обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, відомостей про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення (проступку), позицію сторони обвинувачення та обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч.1 ст.309 КК України, у вигляді щтрафу визначеного санкцією ч.1 ст.309 КК України в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення, що відповідає вимогам ст.ст.4, 5 КК України, щодо чинності закону про кримінальну відповідальність у часі.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Санкція ч.1 ст.309 КК України, яка діяла на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до санкції ч.1 ст.309 КК України, яка діє на день розгляду кримінального провадження, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

З наведеного вбачається, що ч.1 ст.309 КК України (в редакції змін, внесених Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII) пом`якшує верхню межу покарання і посилює нижню межу покарання в частині збільшення мінімального розміру штрафу.

За таких обставин, ураховуючи положення ч.1 ст.5 КК України, суд дійшов до переконання, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Відповідно до вимог ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, понесені за проведення експертизи.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Речовий доказ, а саме прозорий поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору (амфетамін, масою 0, 02051 грам), який згідно з Постановою слідчого від 30 жовтня 2019 року знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Сихівського ВПГУНП у Львівській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення судової експертизи наркотичних засобів № 13/87 від 30 березня 2020 року в сумі 942, 06 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1