У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нестерянка Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 11.06.2009 р. Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України 2001 року до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України 2001 року від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 06.09.2010 р. Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України 2001 року до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України 2001 року частково приєднано вирок Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 11.06.2009 року та призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 23.08.2012 р. Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України 2001 року, до позбавлення волі строком на 3 роки 11 місяців. На підставі ст. 71 КК України 2001 року частково приєднано вирок Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.09.2010 року та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 23.03.2017р. Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України 2001 року до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 23.11.2018 р. Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України 2001 року до позбавлення волі строком на 1 рік;

- 07.03.2019 р. Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4, ст. 70 КК України 2001 року шляхом складання покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 23.11.2018 призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення покарання;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2020 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 грудня 2020 року включно.
14 грудня 2020 року прокурор Запорізької міської прокуратури №1 ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 діб.

14 грудня 2020 року, відповідно до абз. 5 ст. 20-5 Перехідних положень КПК України та згідно з протоколом повторного автоматичного визначення судді, зазначене клопотання передано у провадження судді ОСОБА_1 , у зв`язку із перебуванням головуючого судді ОСОБА_6 на лікарняному.

У вказаному вище клопотанні про продовження строку тримання під вартою прокурор зокрема зазначила, що ОСОБА_5 20 вересня 2020 року приблизно в 17 годину 00 хвилин, спільно з іншими обвинуваченими особами, знаходячись в салоні муніципального автобусу маршруту № 98, під час руху між зупинкою громадського транспорту «вулиця Іванова» та зупинкою громадського транспорту «Уральські казарми» по вулиці Іванова в місті Запоріжжі, вчинив безпричинні хуліганські дії, що грубо порушують громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувались винятковим цинізмом, за наступних обставин. В зазначений час ОСОБА_5 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганства, діючи безпричинно, з винятковим цинізмом, ігноруючи елементарні норми моралі, існуючі в суспільстві, використовуючи малозначний привід, демонструючи свою неповагу, став голосно кричати та висловлюватись грубою нецензурною лайкою. На зауваження пасажирів маршрутного автобусу ОСОБА_5 не реагував, та продовжив свої хуліганські дії, які супроводжував грубою нецензурною лайкою на адресу останніх та з хуліганських спонукань наніс декілька ударів правою рукою в область голови потерпілого ОСОБА_7 , який на той час знаходився в салоні зазначеного муніципального автобусу маршруту № 98. В цей час ОСОБА_5 разом з іншими обвинуваченими особами, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, діючи спільно та узгоджено, схопили ОСОБА_7 за верхній одяг, та демонструючи особливу зухвалість, почали наносити хаотичні удари в область голови та обличчя по різним частинам тіла та ногах ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на підлогу автобусу. Після того, як ОСОБА_7 , піднявся з підлоги, ОСОБА_5 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжили наносити удари по голові, різним частинам тіла та ногах потерпілого ОСОБА_7 тим самим вчинивши грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. Прокурор просила про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посиланням на те, що ОСОБА_5 не працює, не має міцних родинних і соціальних зв`язків, раніше неодноразово засуджувався. У відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою обвинуваченийможе продовжити злочинну діяльність, впливати на потерпілого та свідків.

В судовому засіданні прокурор підтримала доводи клопотання, просила про його задоволення. Пояснила, що є підстави вважати наявними ризики втечі підозрюваного, продовження злочинної діяльності та незаконного впливу на потерпілого і свідків. Саме така позиція ґрунтується на відомостях про особу обвинуваченого, який не працює та не має зрозумілого джерела для існування, раніше неодноразово судимий, міцними соціальними та сімейними зв`язками не обтяжений.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, вказав, щоможливо обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід менш суворого виду, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачуваний у судовому засіданні підтримав позиції свого захисника, проти задоволення клопотання заперечував.

Заслухавши думку учасників процесу суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, джерел доходів не має, його соціальні та родинні зв`язки та наявність постійного місця проживання не є настільки міцними та впливовими на поведінку обвинуваченого, щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, належну процесуальну поведінку, запобігти ризику втечі як особи, який загрожує кримінальне покарання, крім того, находячись на волі ОСОБА_5 має можливість впливати на потерпілого та свідків, які є очевидцями події, і запобігти чому, обравши менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, вочевидь неможливо. Все вищевикладене, свідчить про відсутність усталених соціальних зв`язків, та позитивної соціальної орієнтаціїобвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 лютого 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1