У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заявника ОСОБА_3 про зміну порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадження №0000124,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що в провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 30000124, відомості про яке внесені до ЄРДР від 13.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. Згідно з протоколу огляду місця події від 12.01.2020 на території КПП «Ужгород» за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, було вилучено транспортний засіб марки «Toyota C-HR» австрійської реєстрації № НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 який належить ОСОБА_3 на праві власності та поміщено на штраф майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10а. Відповідно до постанови слідчого від 14.01.2020 вищевказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 30000124 як такий, що відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України. В рамках вказаного кримінального провадження 17 січня 2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за клопотанням старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 накладено арешт на автомобіль марки «Toyota C-HR» австрійської реєстрації № НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 який належить ОСОБА_3 на праві власності. В той же час, зазначений легковий автомобіль зберігається не на території штраф майданчику Ужгородського ВП, а на території прилеглій до адміністративної будівлі, доступ до якої із вулиці вільний. Крім того, вказаний автомобіль не охороняється та знаходиться на відкритому просторі, через що на нього впливають різні природні явища, які спричиняють пошкодження у вигляді зміни корозійного стану, що знижує вартість автомобіля та завдає значного збитку мені, як власнику авто. На теперішній час у вказаному кримінальному провадженні проведені всі необхідні експертизи та слідчі дії, однак про підозру нікому не повідомлено. Заявник вказує, що даний автомобіль він не приховував і надав на першу вимогу слідчого, добровільно сприяв органам досудового розслідування в огляді зазначеного транспортного засобу. Зазначає, що передача автомобіля йому на відповідальне зберігання з метою збереження зазначеного речового доказу унеможливить його пошкодження та знецінення, а фактичне знаходження авто у нього жодним чином не зашкодить досудовому розслідуванню кримінального провадження та притягнення винних осіб до відповідальності.

З огляду на вказане просить змінити порядок зберігання речового доказу, а саме автомобіля марки «Toyota C-HR» австрійської реєстрації № НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 на праві власності, шляхом передачі зазначеного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду клопотання від такого не надходили.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.01.2020, постановленої у справі №308/408/20, знайшли своє підтвердження обставини, викладені заявником щодо проведення досудового розслідування СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області кримінального провадження №30000124, відомості про яке внесені до ЄРДР від 13.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України; щодо постанови слідчого від 14.01.2020 про визнання автомобіля марки «Toyota C-HR» австрійської реєстрації № НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні; щодо накладення арешту на вказаний автомобіль, належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони власнику чи іншим законним володільцям відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним транспортним засобом; щодо поміщення такого транспортного засобу на майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 «а».

За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Статтею 173 КПК України регламентовано порядок вирішення слідчим суддею питання про арешт майна, а ч. 5 вказаної статті визначає зміст ухвали, постановленої за результатами розгляду клопотання правоохоронців про арешт майна. Вказаними положеннями КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт.

Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді.

З вказаного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону.

При цьому частиною 7 статті 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.

Отже, діючим законодавством не передбачено звернення власника та (або) володільця арештованого майна до слідчого судді з клопотанням про зміну місця зберігання речового доказу.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Виходячи з наведеного, вирішення питання про зміну місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

Окрім цього розглядуване клопотання не містить доказів на обґрунтування обставин заявника щодо неналежного зберігання автомобіля марки «Toyota C-HR» австрійської реєстрації № НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області, щодо вчинених заявником дій по зверненню з відповідними скаргами/клопотаннями до органу досудового розслідування з метою ініціювання зміни порядку зберігання автомобіля як речового доказу.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 369-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зміну порядку зберігання автомобіля марки «Toyota C-HR» австрійської реєстрації № НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 як речового доказу у кримінальному провадження №0000124 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського ОСОБА_6 Іванов

міськрайонного суду