Справа № 495/5549/19
Номер провадження 1-кп/495/298/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0002084за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молога, Білгород-Дністровський район, Одеська область, громадянина України, освіта середньотехнічна, працюючого шофером у фірмі «МакТранс», одруженого, на утримані має малолітню дитину 2007 року, в силу ст. 89 КК України судимості не маючого, проживаючого за адресою:АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
потерпіла ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення при наступних обставинах:

Так, 18.07.2017 року приблизно о 23 годині, обвинувачений ОСОБА_3 маючи намір на незаконне проникнення на територію домоволодіння, діючи умисно, всупереч волі законного володільця, перелізши через паркан, проник на територію огородженого з усіх боків подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , не маючи на те відповідного письмового або усного дозволу потерпілої ОСОБА_6 , яка є власником вищевказаного домоволодіння та постійно там мешкає.

Далі, через деякий час обвинувачений ОСОБА_3 покинув територію вищевказаного домоволодіння, таким чином порушивши гарантоване статтею 30 Конституції України право потерпілої ОСОБА_6 на недоторканість іншого володіння особи.

Крім того, 18.07.2017 року, приблизно о 23 годині, обвинувачений ОСОБА_3 незаконно перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар дерев`яним предметом у ліве передпліччя потерпілої ОСОБА_6 , після цього схопив останню за плече, та наніс один удар дерев`яним предметом по потилиці потерпілої.
Як наслідок, у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що включала забійну рану в області правого тім`яного бугра, струс головного мозку, синець в області лівої верхньої кінцівки.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_6 виникли в результаті ударної травмуючої дії тупих предметів (предмету), на що вказує характер тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_6 заподіяні незадовго до звернення за медичною допомогою (хвилини, лічені години), можливо в строк, вказаний в постанові про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 08.01.2019 року. Підсумок обґрунтований наявністю рясно кровоточивої рани волосистої частини голови, про що вказано в наданій медичній документації.
Закрита черепно-мозкова травма, що включала забійну рану в області правого тім`яного бугра і струс головного мозку зазвичай викликає розлад здоров`я більше 6-ти, але не більше 21-го дня, і згідно з п.п. 2.3.3., 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 №6, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоров`я.
Синець в області лівої верхньої кінцівки зазвичай спричиняє незначні, скороминущі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 №6, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказані умисні, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням суспільно небезпечного наслідку у вигляді тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у потерпілої ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, не визнав та пояснив, що дійсно 18.07.2017 року він приїхав додому з відрядження і його дружина повідомила, що чоловік потерпілої ОСОБА_6 висловлювався в її адресу нецензурною лайкою. Далі, він приблизно о 23.00 годині вирішив піти до будинку де мешкає сім`я ОСОБА_8 . Прийшовши до будинку вийшла потерпіла ОСОБА_6 та повідомила, що її чоловіка не має вдома, після чого він відразу ж пішов додому. Зазначив, що тілесних ушкоджень він потерпілій ніяких не наносив та не проникав на території її домоволодіння. Вважав, що остання все вигадує, чому не знає. Просив його виправдати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- свідченнями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є їх сусідом, з яким у неї та її чоловіка неприязні відносини. 18.07.2017 року приблизно о 23.00 годині, у дворі почав лаяти собака та хтось стукав по воротам. Вона вийшла подивиться хто прийшов. Підійшовши до воріт вона побачила, що обвинувачений ОСОБА_3 , переліз через паркан та проник на територію двору її домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 . Згоду на те, щоб обвинувачений проник у її двір вона не давала. Перебуваючи на подвір`ї, в ході словесного конфлікту, обвинувачений ОСОБА_3 наніс їй один удар дерев`яною палкою, схожою на биту, у ліве передпліччя, після цього схопив її за плече, та наніс, ще один удар цією палкою по потилиці. Також пояснила, що свідком протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 стала ОСОБА_10 , яка в той день була у неї в гостях, оскільки їх діти зустрічалися, та після залишилась у них ночувати, оскільки вже було пізно. Після того, як обвинувачений ОСОБА_9 пішов з її двору, ОСОБА_10 відразу ж викликала швидку допомогу та працівників поліції. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона почула він нього запах. Вона проходила лікування на стаціонарі у районній лікарні. Погодилась із запропонованою прокурором мірою покарання у вигляді штрафу;

- свідченнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що 18.07.2017 року вона приїхала у гості до потерпілої ОСОБА_6 , щоб познайомитися, так як її син зустрічався з донькою потерпілої. Потерпіла ОСОБА_6 проживає по АДРЕСА_1 . Вони сиділи розмовляли увесь вечір, а коли вона зібралась додому, потерпіла ОСОБА_6 запропонувала їй залишитися на ніч, так як вже було пізно, на що вона погодилася. Приблизно о 23.00 годині у дворі почав лаяти пес та хтось стукав по воротам, тому потерпіла ОСОБА_6 сказала, що вийде подивиться хто прийшов. Потерпіла вийшла з будинку на двір, а вона сиділа на кухні. Раптом вона почула крики, підбігла до вікна, виглянула і побачила, що потерпіла ОСОБА_6 стоїть на подвір`ї свого домоволодіння, її тримав однією рукою за плече, обвинувачений ОСОБА_9 , а іншою рукою, в котрій тримав дерев`яну палку, наніс удар в область потилиці. Від удару потерпіла ОСОБА_6 похитнулася вперед. Вона злякалася то почала телефонувати до поліції, так як у двір не могла вийти, тому що боялася великого пса. Вона викликала поліцію та почала заспокоювати маленьку дитину потерпілої ОСОБА_6 , так як остання почала плакати. Через деякий час приїхала швидка та забрала потерпілу ОСОБА_6 . В який одяг був одягнений обвинувачений ОСОБА_9 вона не пам`ятає, що саме останній говорив потерпілій у дворі вона не чула. Що це був саме обвинувачений ОСОБА_9 вона може стверджувати, оскільки все відбувалося у дворі під лампою освітлення;

- свідченнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він проживає разом зі своєю дружиною потерпілою ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . 18.07.2017 року приблизно о 16 годині до них додому приїхала ОСОБА_10 з якою вони сиділи увесь вечір розмовляли, так як було вже пізно, то його дружина потерпіла ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_10 залишитися на ніч, на що остання погодилась. Далі, десь о 22.00 годині він поїхав на своєму автомобілі до майстра. Приїхав він додому приблизно опівночі, зайшовши до приміщення будинку побачив, що на кухні сидить ОСОБА_10 та його дружина потерпіла ОСОБА_6 , у якої була кров та розбита голова. Він запитав, що сталося, на що дружина сказала, що через огорожу до них на подвір`я заліз обвинувачений ОСОБА_3 та битою наніс їй удари. Він одразу почав викликати поліцію ти швидку допомогу. Коли приїхала поліція він показав останнім де проживає обвинувачений ОСОБА_3 . Далі, обвинувачений ОСОБА_3 вийшов з двору та почав кидатись на нього з кулаками, однак співробітники поліції відтягнули обвинуваченого від нього, після чого він разом з дружиною поїхав до лікарні. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження № 0002084від 19.07.2017 року згідно якого вбачається, що 19.07.2017 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеській області зареєстровано заяву потерпілої ОСОБА_6 про те, що 18.07.2017 року близько о 23.00 години, на території власного домоволодіння по АДРЕСА_1 під час сварки із обвинуваченим ОСОБА_3 , останній наніс їй тілесні ушкодження;

- витягом з кримінального провадження № 0001371від 21.06.2019 року згідно якого, 18.07.2017 року близько о 23.00 години, обвинувачений ОСОБА_3 проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , тим самим порушив недоторканість житла потерпілої ОСОБА_6 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.07.2017 року, згідно якого 18.07.2017 року близько о 23.00 години, на території домоволодіння по АДРЕСА_1 під час сварки обвинуваченим ОСОБА_3 , наніс потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження битою;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.06.2019 року, згідно якого 18.07.2017 року близько о 23.00 години, обвинувачений ОСОБА_3 проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , тим самим порушив недоторканість житла потерпілої ОСОБА_6 ;

-випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4130/630 згідно якої потерпіла ОСОБА_6 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 18.07.2017 року по 25.07.2017 року з діагнозом: Закрито черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Рублена рана волосистої частини голови. Забій лівого плеча;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2019 року;

- висновком судово-медичної експертизи №6 від 08.01.2019 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що включала забійну рану в області правого тім`яного бугра і струс головного мозку, синець в області лівої верхньої кінцівки.

Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_6 виникли в результаті ударної травмуючої дії тупих предметів (предмету), на що вказує характер тілесних ушкоджень. Індивідуальні характеристики травмуючи предметів (предмету) в тілесних ушкодженнях не позначилися.

Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_6 заподіяні незадовго до звернення за медичною допомогою (хвилини, лічені години), можливо в строк вказаний в постанові 18.07.2017 р. Підсумок обґрунтований наявністю рясно кровоточивої рани волосистої частини голови, про що вказано в наданій медичній документації.

Закрита черепно-мозкова травма, що включала забійну рану в області правого тім`яного бугра і струс головного мозку зазвичай викликає розлад здоров`я більше 6-ти і не більше 21-го дня і згідно з п.п. 2.3.3., 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоров`я.

Синець в області лівої верхньої кінцівки зазвичай спричиняє незначні, скороминущі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані умисні, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням суспільно небезпечного наслідку у вигляді тілесних ушкоджень, наявних у потерпілої ОСОБА_6

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.05.2019 року з CD диском до нього, який був оглянутий у судовому засіданні, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 у присутності понятих та свідка, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 показала та розповіла, де і за яких обставин обвинувачений ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження дерев`яною битою. Також, в протоколі свідок ОСОБА_10 показала та пояснила, при яких обставинах вона стала свідком нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 дерев`яною битою;

-протоколом огляду місця події від 22.06.2019 року згідно якого об`єктом огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_6 .

Досліджені під час судового розгляду докази суд вважає належними, допустимими, та такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України доведена в повному обсязі.

Висновок суду ґрунтується на поясненнях самого обвинуваченого, який не заперечував, що дійсно він 18.07.2017 року приблизно о 23.00 годині пішов до будинку потерпілої з метою з`ясування стосунків з її чоловіком, а також пояснень потерпілої та свідків, щодо того, як, коли та за яких обставин обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення.

Суд бере до уваги, що пояснення потерпілої та свідків є тотожними по суті та не суперечать один одному. Крім того вони підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якої у потерпілої встановлені тілесні ушкодження; протоколом впізнання особи, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнала в обвинуваченому ОСОБА_3 особу, яка нанесла потерпілій тілесні ушкодження; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з відеозаписом, де вони показують як та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_3 наніс потерпілій тілесні ушкодження. Також суд враховує і неприязні стосунки, які склалися між обвинуваченим та потерпілою до вчинення останнім кримінальних правопорушень.

Суд критично відноситься до свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не наносив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 та не проникав до двору останньої оскільки його провина у вчинені кримінальних правопорушень повністю підтверджується доказами добутими на досудовому та дослідженими при судовому розгляді кримінального провадження.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провиниу скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України, суд розцінює як намагання уникнути передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:

- за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;

- за ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік та стан здоров`я, сімейний стан, те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості, вчинив злочини які, згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності але в силу ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості, його відношення до скоєного, а саме те, що він не розкаявся та не сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, одружений та має малолітню дитину на утриманні, суд вважає доцільним призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України, та на підставі санкцій вказаних статей призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

- за ч.1 ст.162 КК України у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити засудженому ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1