справа № 563/526/20
провадження № 1-м/563/2/20
У Х В А Л А
16 липня 2020 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого 12 квітня 2017 року вироком Домодєдовського міського суду Московської області з урахуванням апеляційної ухвали Московського обласного суду від 29.06.2017 року за ч. 4 ст. 111, ст. 316, ч. 1 ст. 139, п. «в» ч. 4 ст. 162, ч. 2 ст. 167 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, -

в с т а н о в и в:
25 червня 2020 року Міністерство юстиції України звернулось до Корецького районного суду Рівненської області з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. У клопотанні зазначено, що 10 червня 2020 року наказом Міністерства юстиції України №1927/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого за вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.606 КПК України та ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7, 8, 12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (естрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 №2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 року за №956/33927 та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 22.07.2020 року за № 06-92298/19.

ОСОБА_4 засуджено вироком Домодєдовського міського суду Московської області з урахуванням апеляційної ухвали Московського обласного суду від 29.06.2017 року за ч. 4 ст. 111, ст. 316, ч. 1 ст. 139, ст. 162, ч. 2 ст. 167 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.
Засуджений ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ "Виправна колонія №4" УФСВП Росії по Саратовській області, кінець відбуття строку покарання 22 жовтня 2028 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, Міністерство юстиції України просить: визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Домодєдовського міського суду Московської області від 12 квітня 2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Московського обласного суду від 29.06.2017 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим; вирішити питання щодо виконання вироку Домодєдовського міського суду Московської області від 12.04.2017 року в частині відшкодування ОСОБА_4 шкоди, завданої злочином та процесуальних витрат..

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про задоволення клопотання та необхідність приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся вчасно та належним чином. У клопотанні просив справу розглянути за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вироку суду Російської Федерації ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину та призначено покарання за ч. 4 ст. 111, ст. 316, ч. 1 ст. 139, ст. 162, ч. 2 ст. 167 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк покарання визначено обчислювати з 12 квітня 2017 року, зарахувавши ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час його тримання під вартою з 23 квітня 2016 року по 12 квітня 2017 року. Вирок суду набрав законної сили 29 червня 2017 року.

Засуджений ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ "Виправна колонія №4" УФСВП Росії по Саратовській області", кінець відбуття строку покарання 22 жовтня 2028 року.

Згідно з наданою з виправної установи характеристикою ОСОБА_4 характеризується негативно, відповідно до медичної довідки є працездатним, стан здоров`я є задовільним.

Згідно письмової заяви ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну.

Вивченням вироку суду та конкретних норм національного закону про кримінальну відповідальність встановлено, що ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111, п. «в» ч. 4 ст. 162, ч. 2 ст. 167, ст. 316, ч. 1 ст. 139 Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до довідки про відбуте покарання та покарання, що належить відбути, ОСОБА_4 станом на 08 травня 2019 року відбув 3 (три) роки 15 (п' ятнадцять) днів з призначеного йому покарання, невідбута частина покарання складає 9 (дев`ять) років 5 (п`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів.

Здійснюючи процедуру приведення вироку у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Разом з тим, відповідно ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Виконуючи вимоги законодавства, суд констатує, що ОСОБА_4 засуджено в Російській Федерації :

- за умисне спричинення тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечної для життя людини, із застосуванням предмету, який використовується у якості зброї, групою осіб за попередньою змовою, що спричинило з необережності смерть потерпілого ( частина 4 статті 111 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України із санкцією від семи до десяти років позбавлення волі;

- за розбій, тобто напад з метою викрадення чужого майна, вчинене із застосуванням насильства, небезпечного для життя або здоров`я, скоєного групою осіб за попередньою змовою, з застосуванням предметів використовуваних як зброї, з причиненням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого (пункт «в» частина 4 статті 162 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України із санкцією від восьми до пятнадцяти років позбавлення волі;

- за умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу, що спричинило значну шкоду (частина 2 статті 167 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України із санкцією від трьох до десяти років позбавлення волі;

- за заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину (стаття 316 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за статтею 396 Кримінального кодексу України із санкцією у виді арешту на строк до трьох місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк;

- за незаконне проникнення в житло, вчинене проти волі проживаючої в ньому особи (частина перша стаття 139 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за статтею 162 Кримінального кодексу України із санкцією у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років;

Таким чином, враховуючи, що вчинені засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочинами, відповідальність за які також передбачена Кримінальним кодексом України, і сам засуджений згодний на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, суд приходить до висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

Згідно з ч.1 ст. 70КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій зазначених вище норм Кримінального кодексу та при визначенні остаточного покарання застосувати принцип часткового складання покарань.

Як вбачається з наданих Міністерством юстиції України документів ОСОБА_4 утримувався під вартою з 23.04.2016 року і до набрання вироком законної сили, тобто до 29.06.2017 року, після чого був скерований для відбування покарання.

Суд вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення за правилами частини пятої ст.72 Кримінального кодексу України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Свою позицію суд мотивує наступним.

24 грудня 2015 року набрав чинності та діяв до 20 червня 2017 року Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», згідно якого у ч.5 ст. 72 КК України були внесені зміни, щодо порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, зокрема цим законом було визначено, що одному дню попереднього увязнення відповідає два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.5 КК України, з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові №13-31кс18 від 29.08.2018 року, вищевказаний Закон підлягає застосуванню в тому числі до осіб, які вчинили злочини до 20 червня 2017 року включно.

Вироком іноземного суду ОСОБА_4 засуджений за злочини, вчинені в період з 03.12.2015 року по 29.01.2016 року.

З матеріалів провадження вбачається, що з часу затримання і до вступу в законну силу ухваленого відносно нього вироку ОСОБА_4 утримувався під вартою.

Оскільки, засуджений ОСОБА_4 був попередньо ув`язнений у кримінальній справі по якій він засуджений до позбавлення волі і даний вирок приведено у відповідність до законодавства України, то строк попереднього увязнення з 23.04.2016 року по 29.06.2017 року підлягає зарахуванню в строк покарання за правилами ч.5 ст. 72 КК України, в редакції від 24 грудня 2015 року із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи, що призначене ОСОБА_4 за вироком Домодєдовського міського суду Московської області від 12 квітня 2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Московського обласного суду від 29.06.2017 року, покарання за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідносить із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних діянь, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Домодєдовського міського суду Московської області від 12 квітня 2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Московського обласного суду від 29.06.2017 року, щодо ОСОБА_4 , та вважати останнього засудженим за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст. 396, ст. 162 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років.

Вироком суду було задоволено цивільні позови.

У клопотанні Міністерства юстиції України однією із вимог є вирішення питання про виконання вироку Домодєдовського міського суду Московської області від 12 квітня 2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Московського обласного суду від 29.06.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди і процесуальних витрат. Клопотання Міністерства юстиції щодо виконання вироку в частині відшкодування шкоди з ОСОБА_4 на користь потерпілих також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини восьмої статті 601 КПК України вирішення питання про визнання і виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову вирішується у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно частини восьмої статті 395 КПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Відповідно до вироку Домодєдовського міського суду Московської області від 12.04.2017 ОСОБА_4 солідарно в рівних долях з ОСОБА_5 повинен сплатити на користь ОСОБА_6 в якості компенсації матеріальної шкоди в розмірі 170 000 рублів та моральної шкоди 2000000 рублів.

Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ «Виправна колонія № 4" ГУФСВП Росії по Саратовській області в установі знаходяться виконавчі листи: про стягнення з ОСОБА_4 солідарно в рівних долях з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в якості компенсації матеріальної шкоди в розмірі 170 000 рублів та моральної шкоди 2000000 рублів, за яким утримано 4191 рубль 33 коп.; про стягнення на користь ЗАТ «Айс Роос» в якості компенсації матеріальної школи в розмірі 232 630 рублів; про стягнення на користь федерального бюджету процесуальні витрати в розмірі 1960 рублів.

Таким чином, окремо з ОСОБА_4 підлягає до стягнення на користь ОСОБА_7 85000 тисяч рублів матеріальної шкоди та 1000000 рублів моральної шкоди.

З врахуванням того? що загалом з ОСОБА_4 утримано на користь ОСОБА_7 4191,33 рублів, то наразі з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 слід стягнути сумарно 1 080 808, 67 рублів в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди, що за курсом НБУ станом на 16.07.2020 року становить 413 733,30 гривень.
Крім того з ОСОБА_4 підлягає до стягнення матеріальна шкода на користь ЗАТ «Айс Роос» в сумі 232 630 рублів, що за курсом НБУ станом на 16.07.2020 року становить 89 050,76 гривень.
Також до стягнення з ОСОБА_4 підлягають процесуальні витрати на користь федерального бюджету Російської Федерації в сумі 1960 рублів, що за курсом НБУ станом на 16.07.2020 року становить 750,29 гривень.
Засуджений ОСОБА_4 надав письмові гарантії сплатити фінансову заборгованість за виконавчими листами відповідно до заяви засудженого від 08.05.2019 року.

Конфіскація майна ОСОБА_4 вироком іноземного суду не призначалася, тому не повинна застосовуватися і при відбуванні покарання на території України, хоча Кримінальним кодексом України така конфіскація передбачена.

Згідно з законодавством України режим утримання засудженого визначається установами для відбуття покарання, а не судом.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що призначене ОСОБА_4 вироком Домодєдовського міського суду Московської області від 12 квітня 2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Московського обласного суду від 29.06.2017 року, покарання за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідносить із заходами примусу, передбаченими Кримінальним Кодексом за вчинення аналогічних діянь, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вказаний вирок щодо ОСОБА_4 та вважати останнього засудженим за за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ст. 396, ст. 162 КК України до 12 років позбавлення волі до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років.
Строк відбування покарання засудженому належить обраховувати з 23 квітня 2016 року, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 23 квітня 2016 року по 29 червня 2017 року включно, із розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Таким чином, клопотання про приведення вироку у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, ст.ст.395-396 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.

Привести вирок Домодєдовського міського суду Московської області від 12 квітня 2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Московського обласного суду від 29.06.2017 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111, п. «в» ч. 4 ст. 162, ч. 2 ст. 167, ст. 316, ч. 1 ст. 139 Кримінального кодексу Російської Федерації, до позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим:
-за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років;
-за ч. 4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років;
-за ч. 2 ст.194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
-за ст. 396 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік,
-за ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 23 квітня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.04.2016 року по 29.06.2017 року включно, який провести з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 в якості компенсації моральної шкоди та матеріальної шкоди сумарно 1 080 808,67 рублів, що за курсом НБУ станом на 16.07.2020 року становить 413 733,30 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду на користь ЗАТ «Айс Роос» в сумі 232 630 рублів, що за курсом НБУ станом на 16.07.2020 року становить 89 050, 76 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на користь федерального бюджету Російської Федерації в сумі 1960 рублів, що за курсом НБУ станом на 16.07.2020 року становить 750,29 гривень.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України та прокурором до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення (засудженим - впродовж семи днів з дня отримання копії цієї ухвали).

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після постановлення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1