КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 08 грудня 2020 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 483 КК України в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 13 червня 2014 року за № 2003033.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати прокурора Офісу Генерального прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за № 0000051 за підозрою ОСОБА_6 , вчинити дії, які спрямовані на виключення відомостей з ЄРДР про оголошення йому підозри.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, через неповноту
судового розгляду, невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.

На думку апелянта, об`єднання прокурором 03 березня 2020 року матеріалів кримінальних проваджень, відомості про які внесено до ЄРДР 24 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 за № 0000334 від 24 лютого 2020 року за ч. 1 ст. 258-3 КК України за № 0000335 від 24 лютого 2020 року за ч. 1 ст.438 КК України в одне кримінальне провадження з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження за № 0003033 від 13 червня 2014 року не може фактично позбавити сторону захисту права на оскарження повідомлення про підозру.

Окрім того, як стверджує захисник, повідомлення про підозру є необґрунтованим та незаконним, таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 277 КПК України, оскільки здійснено поза межами строків досудового розслідування, встановлених ст. 219 КПК України.
В матеріалах провадження відсутні докази причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому дій.
Заслухавши доповідь доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 13 червня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 2003033, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України.
04 березня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 1 ст. 438 КК України.
16 жовтня 2020 року ОСОБА_6 подав до Шевченківського районного суду м. Києва скаргу про скасування повідомлення про йому про підозру від 04 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 2003033 від 13 червня 2014 року.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , з тих підстав,

що кримінальне провадження у якому ОСОБА_6 повідомлення про підозру розпочато 13 червня 2014 році, а відтак відсутні підстави для оскарження повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 303 КПК України.
Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого суді, з огляду на наступне.
Згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч. 1 ст. 5 КПК України, 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, частина перша ст. 303 КПК України, 2012 року, доповнена пунктом 10, який, за загальним правилом, підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом в частині таких змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Згідно з п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VІІІ, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до п. 7 § 1 розділу 4 вказаного Закону.
Таким чином, з підстав, зазначених у п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію згаданих змін, а саме з 16 березня 2018 року.
З огляду на те, що відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 2003033 внесено до 16 березня 2018 року, а ОСОБА_6 04 березня 2020 року повідомлено про підозру, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України,то положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо оскарження повідомлення про підозру ОСОБА_6 в даному випадку застосовуватися не можуть.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України, відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 про визнання необґрунтованим та скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 2003033 щодо ОСОБА_6 .

Колегією суддів не вбачає порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді,.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на повідомлення старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_8 від 04 березня 2020 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України в рамках кримінального провадження № 2003033, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2014 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/824/20336/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Провадження № 11-сс/824/5935/20 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.303 КПК