Справа № 214/6243/19
1-в/214/171/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

подання начальника Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства щодо засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, який є опікуном двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 14 січня 2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з випробовуванням на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.01.2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на 1 рік та покладенням на нього у відповідності до п. п. 1-3 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган питань пробації про зміну місця проживання.

У своєму поданні начальник Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ставить питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому.

Представник Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області та засуджена в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла письмова заява про розгляд клопотання, яке він підтримує, за його відсутності.

Від прокурора до суду надійшла тотожна письмова заява.

Суд, дослідивши подання з додатками, приходить до такого.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020 року, ч. 1 ст. 185 КК України викладено в такій редакції: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Положеннями п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

При цьому норма ч. 6 ст. 72 КК України передбачає, що встановлені в ч. 1 цієї Статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання стосовно приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України, суд дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.

При цьому, оскільки іспитовий строк, встановлений засудженому вироком суду, не закінчився, засуджений не звільнений судом від призначеного покарання та відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України та п. 1 ст. 89 КК України визнається таким, що має судимість, тому належить до осіб, на яких поширюється дія ст. 5 КК України.

Також судом не встановлено обставин, відповідно до яких засуджений належить до кола осіб, визначених ч. 3 ст. 61 КК України, до яких не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Окрім того, ст. 75 КК України не виключає можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням при призначенні їй покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, оскільки призначене вищевказаним вироком покарання засудженому перевищує санкцію статті після набрання чинності Закону №2617-VIII, суд уважає за необхідне привести вказаний вирок у відповідність до чинного законодавства та пом`якшити засудженому раніше призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік на покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області задовольнити.
Привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.01.2020 року та замінити ОСОБА_3 призначене вказаним вироком покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі на більш м`який вид покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування заміненого покарання на 1 (один) рік.
Обов`язки, покладені на ОСОБА_3 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через цей суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .