Справа № 529/42/20
Провадження № 1-в/529/26/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання інспектора Диканського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про приведення вироку Шишацького районного суду Полтавської області від 28.02.2020 у відповідність до вимог закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ щодо пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
До Диканського районного суду Полтавської області надійшло вищевказане подання, в якому ставиться питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 у відповідності до вимог закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ.
Представник Диканського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області подання підтримала.
Прокурор в судовому засіданні підтримала подання та просила звільнити ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання, оскільки останній є пенсіонером, а тому до нього неможливо застосувати покарання у виді обмеження волі, а інші покарання визначені санкцією ч.1 ст.309 КК України (після внесення до неї змін, відповідно до Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року, який набрав чинності 01.07.2020) не можуть бути застосовані, так як при їх призначенні унеможливиться застосування ст..75 КК України, що погіршить становище засудженого.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд подання у його відсутність, у заяві вказав про те, що заперечує проти задоволення подання.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 28.02.2020 ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст..75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, відповідно до ст..76 КК України.
З 13.04.2020 ОСОБА_5 перебуває на обліку в Диканському районному відділі філії Державної установи "Центр пробації" у Полтавській області.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень"від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII).
Вказаним Законом внесено зміни до ч.1 ст.309 КК України,згідно яких незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Тобто міра покарання у виді позбавлення волі з санкції вказаної статті з 01.07.2020 року виключена.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Як встановлено судом ОСОБА_5 є особою пенсійного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , отже до нього неможливо застосувати такі види покарання, як обмеження волі та виправні роботи, з огляду на приписи ч.2 ст.57 та ч.3 ст.61 КК України. Також щодо останнього неможливо застосувати і покарання у виді штрафу та арешту, оскільки тоді унеможливиться застосування ст..75 КК України, що призведе до погіршення становища засудженого.
При цьому, слід врахувати роз`яснення викладені в абз. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. № 7 де зазначено, якщо санкція нового закону передбачає такі види покарання, які в силу обмежень, установлених у статтях Загальної частини КК, не можуть бути застосовані до засудженого, суд не здійснює заміну призначеного покарання, а приймає рішення про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Отже, враховуючи викладене та те, що до засудженого ОСОБА_5 неможливо застосувати жодне з покарань, визначених санкцією ч.1 ст.309 КК України (із змінами, внесеними Законом № 2617-VІІІ від 22.11.2018) в силу обмежень, установлених у статтях Загальної частини Кримінального Кодексу України, його слід звільнити від подальшого відбування покарання за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 28.02.2020.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.
Привести вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 28.02.2020 щодо ОСОБА_5 у відповідність до вимог закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ.
Звільнити ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання, що призначений вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 28.02.2020 (справа 529/42/20)
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1