Провадження № 11-кп/4820/20/21
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000648 від 28 серпня 2018 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України і призначено йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України - у виді 2 (два) роки позбавлення волі,

за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі звільнено із встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кізілюрт, Дагестан, Російська федерація та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітня дитина, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 3432 грн. 00 коп. віднесено на рахунок держави.

Питання речових доказів вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком суду першої інстанції, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , 28.08.2018 року близько 17 год. 20 хв., перебуваючи в приміщенні магазину АЗС «24-17» ТОВ «ВОГ-Рітейл», що на автодорозі Житомир-Чернівці 192 км + 60 м., на території Розсошанської об`єднаної територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області, реалізовуючи свій спільний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з полиці, таємно викрали набір інструментів на 12 елементів вартістю 139 грн., набір інструментів «Колесо», вартістю 249 грн. та старт-кабель «1000А», вартістю 399,99 грн., які в подальшому винесли з приміщення магазину та розпорядилися як своїми власними.

Всього, в результаті крадіжки, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 завдав потерпілим АЗС «24-17» ТОВ «ВОГ-Рітейл» майнової шкоди на загальну суму 787,99 грн.

Крім того, ОСОБА_10 , не маючи передбаченого Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, дозволу на зберігання бойових припасів та вибухових речовин, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав предмет схожий на пістолет, який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом, виготовлений шляхом переробки саморобним способом, сигнального (стартового) пістолета «Stalker 917-S», № НОМЕР_1 , калібру 9 мм. Р.А.К. виробництва Туреччини з чотирма патронами, які є боєприпасами патронами калібру 9мм Р.А., виготовленими шляхом споряджання саморобним способом, гільз виробництва фірми «Yavascalar A.S.», Туреччина, метальним зарядом масою 0,24 г. та кулями виготовленими з еластичного матеріалу (гуми) та трьома патронами, які мають конструктивні особливості боєприпасів та є патронами калібру 9мм Р.А., виготовленими шляхом споряджання саморобним способом, гільз виробництва фірми «Yavascalar A.S.», Туреччина, метальним зарядом масою 0,24 г. та кулями виготовленими з еластичного матеріалу (гуми) та які без дозволу ОСОБА_7 переніс до багажного відсіку легкового автомобіля марки "BMW" моделі «X-5», д.н.з. НОМЕР_2 , 2006 року випуску, який належить останньому.
Надалі, 29.08.2018 року, в період часу з 19 години 08 хвилин по 21 годину 16 хвилин, проведено обшук в легковому автомобілі марки "BMW" моделі «X-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого у багажному відділені, а саме у відсіку, що розташований ліворуч від кришки багажника, було виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет, який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом, виготовлений шляхом переробки саморобним способом, сигнального (стартового) пістолета «Stalker 917-S», № НОМЕР_1 , калібру 9 мм. Р.А.К. виробництва Туреччини з чотирма патронами, які є боєприпасами патронами калібру 9мм Р.А., виготовленими шляхом споряджання саморобним способом, гільз виробництва фірми «Yavascalar A.S.», Туреччина, метальним зарядом масою 0,24 г. та кулями виготовленими з еластичного матеріалу (гуми) та трьома патронами, які мають конструктивні особливості боєприпасів та є патронами калібру 9мм Р.А., виготовленими шляхом споряджання саморобним способом, гільз виробництва фірми «Yavascalar A.S.», Туреччина, метальним зарядом масою 0,24 г. та кулями виготовленими з еластичного матеріалу (гуми), які ОСОБА_10 зберігав без передбаченого законом дозволу.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_12 , просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважає вирок суду необґрунтованим, у зв`язку з необ`єктивним з`ясуванням обставин, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та незаконним з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та в їх сукупності свідчили б про винуватість обвинувачених, у вчиненні інкримінованих(ого) кримінального правопорушення. Зазначає, що будь-яких доказів, які б свідчили про момент виникнення змови між ними на крадіжку речей з магазину, спільність їх дій, що є складовою вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, а також про єдність умислу у вироку суду першої інстанції не наведено. Крім того, вказує, що судом першої інстанції належним чином не перевірено обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, необхідних для правової оцінки дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , та які відповідно до ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених та їх захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції, в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікація його дій та призначене покарання за цією статтею, в апеляційній інстанції, ніким не оспорюється, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_7 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Твердження сторони захисту про те, що судом не правильно кваліфіковані дії ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 185 КК України та необхідність їх перекваліфікації на ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки у нього не було попередньої змови ОСОБА_11 на вчинення цього злочину, є безпідставними, так як сукупність зібраних та досліджених судом доказів підтверджує вчинення обвинуваченими цього кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а тому підстав для перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 185 КК України та для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 185 КК України колегія судді не вбачає.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_10 , в суді першої та апеляційної інстанції, свою вину визнав частково та пояснив, що дійсно у вказаний час та місці він взяв набір інструментів на 12 елементів, набір інструментів «Колесо» та старт-кабель «1000А», які виніс з магазину та розпорядився ними на власний розсуд, проте умислу на крадіжку у нього не було, оскільки він вважав, що за вказані речі розрахується його брат ОСОБА_15 .
Як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_15 показав, що не бачив як ОСОБА_10 виніс викрадене майно, про викрадені речі дізнався тоді коли вже був в автомобілі.
З вироку убачається, що ОСОБА_15 , вину у інкримінованому йому злочині заперечив та пояснив, що дійсно, у вказаний час та місці, він взяв набір інструментів на 12 елементів, набір інструментів «Колесо» та старт-кабель «1000А», які виніс з магазину.
Проте, такі його показання зазначені у вироку не відповідають показанням на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів фіксувалось судове засідання в суді першої інстанції.
Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом та спростовані наступними доказами.
Так, представник потерпілого ОСОБА_16 , підтвердив факт викрадення речей з магазину АЗС «24-17» ТОВ «ВОГ-Рітейл», про який йому стало відомо 28.08.2018 року від працівника даної АЗС.
За показаннями свідка ОСОБА_17 , у вказаний день та час він бачив як невідомий чоловік виніс без коробки упакування з АЗС «24-17» ТОВ «ВОГ-Рітейл» матеріальні цінності.
Крім того, винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_7 у вчиненні цього кримінального правопорушення, підтверджується іншими об`єктивними даними розписки ОСОБА_16 про отримання від ОСОБА_14 грошових коштів в сумі 1088 гривень в рахунок відшкодування збитку.
На відеозаписі з камер відеоспостереження, які були розташовані у приміщенні АЗС«24-17» ТОВ «ВОГ-Рітейл», що зафіксовано в протоколі огляду предмету від 01.09.2018 року та міститься на диску, який суд детально переглянув в судовому засіданні, зафіксовано як ОСОБА_10 та ОСОБА_15 входять до магазину АЗС «24-17» ТОВ «ВОГ-Рітейл» та викрадають товарно - матеріальні цінності.
Так, при часі на камері 17:20:05 до приміщення торгового залу АЗС №24-17 ТОВ «ВОГ Ритейл», через вхідні двері, що відкриваються автоматично, входить ОСОБА_7 , який одягнений у шорти темного кольору, футболку темного кольору та тапочки темного кольору. Повернувши праворуч, ОСОБА_7 зупиняється біля стелажу з товаром над яким поміщено напис «Ароматизатори» й починає розглядати товари.
При часі на камері 17:20:07 до приміщення торгового залу АЗС №24-17 ТОВ «ВОГ Ритейл», через вхідні двері, що відкриваються автоматично, входить ОСОБА_7 , який одягнений у футболку світлого кольору із написом на грудях «Nike», штани темного кольору та кросівки темного кольору із білою смужкою у нижній частині. Повернувши праворуч ОСОБА_7 зупиняється біля стелажу з товаром над яким поміщено напис «Ароматизатори», ліворуч від ОСОБА_7 та спільно з ним роздивляється товари.
Так, при часі на камері 17:20:09 ОСОБА_7 своїми руками починає перекладати товарі, які розміщені на вищевказаній полиці, після чого, при часі на камері 17:20:17, бере зі стелажу товар й тримаючи вказаний товар у лівій руці, пальці якої стисні в кулак, прямує вперед по торговому залу, де підійшовши до стелажу з напоями (який розташований неподалік касової зони торгового залу) при часі на камері 17:20:33 розвертається спиною до касової зони та перекладає товар з лівої руки у ліву кишеню шортів. Протягом вказаного відрізку часу ОСОБА_7 перебуває у безпосередній близькості до ОСОБА_7 та постійно слідує за ним. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 прямують до стелажа з товарами над яким поміщено напис «Товари в дорогу». При часі на камері 17:20:48 вищевказані особи зупиняються біля зазначеного стелажа з товаром ( ОСОБА_7 стоїть праворуч від ОСОБА_7 ) та починають роздивлятися його. В подальшому, при часі на камері 17:20:50 ОСОБА_7 бере до рук коробку з товаром №1, після чого розпаковує вказану коробку та виймає з неї товар, який при часі на камері 17:20:53 передає ОСОБА_7 , який розглядає його. При часі на камері 17:21:01 ОСОБА_7 бере до рук товар №2 з того ж стелажу та розглядає його й при часі на камері 17:21:16 передає ОСОБА_7 , а той в свою чергу віддає назад ОСОБА_7 товар №1, який був наданий ним раніше. ОСОБА_7 роздивляється ще раз товар №1, після чого кладе його на стелаж й бере до рук коробку з аналогічним товаром, яку при часі на камері 17:21:45 передає ОСОБА_7 , який перекладає товар №1 та товар №2 у ліву руку. При цьому ОСОБА_7 бере зі стелажу товар №3 та розглядає його й при часі на камері 17:21:56 передає вказаний товар №3 ОСОБА_7 , який бере його правою рукою.
Після цього, вказані особи починають рухатись прямо по торговому залу в сторону касової зони. При часі на камері 17:22:18, вказані особи, зупиняються біля одного зі стелажів, що розташовані у безпосередній близькості біля касової зони й починають роздивлятися товар, після чого, продовжують рухатись по торговому залу й при часі на камері 17:23:39 зупиняються неподалік стелажу, над яким поміщено напис «Ароматизатори», де при часі на камері 17:23:47 ОСОБА_7 виходить через вхідні двері, що відчиняються автоматично з приміщення торгового залу АЗС №24-17 ТОВ «ВОТ Ритейл» із товаром, який тримає у лівій руці, притиснувши до тіла й більше не повертається до торгового залу АЗС, таким чином забирає товар з магазину не розрахувавшись за нього.
При цьому, ОСОБА_7 залишається у приміщенні магазину, біля стелажу над яким поміщено напис «Ароматизатори», й при часі на камері 17:23:56 починає рухатись по торговому залу в сторону касової зони. При часі на камері 17:24:10 ОСОБА_7 зупиняється у безпосередній близькості біля касової зони й при часі на камері 17:26:00 нахиляється до касира, після чого рухається в сторону виходу з АЗС та при часі на камері 17:26:15 покидає приміщення торгового залу АЗС №24-17 ТОВ «ВОТ Ритейл».
Такі їх дії свідчать про те, що вони заздалегідь домовилися про спільне вчинення кримінального правопорушення, адже ніяких перешкод у викраденні майна ОСОБА_18 , обвинувачений ОСОБА_15 не робив. Від початку входу в приміщення АЗС та до виходу обвинувачені були разом, ОСОБА_15 брав зі стелажу товар, який був викрадений з АЗС, передавав його ОСОБА_19 , разом вони проходили через торговий зал, підійшли до вхідних дверей, ОСОБА_10 вийшов, не розрахувавшись за товар, а ОСОБА_15 спостерігав, обійшовши торговий зал, зупинився біля каси та пішов на вихід, що свідчить про узгодженість їх дій.

Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення (ч. 2 ст. 28 КК).
Спільне вчинення злочину передбачає встановлення співвиконавства, тобто безпосередньої участі усіх співучасників у виконанні об`єктивної сторони посягання або виконання в інтересах групи певних дій, які не входять в об`єктивну сторону злочину, але які безпосередньо пов`язані з вчиненням злочину. Тому особа визнається учасником групи, яка діє за попередньою змовою та несе кримінальну відповідальність як виконавець злочину, якщо вона принаймні перебуває на місці скоєння посягання та надає сприяння іншим членам групи.

З врахуванням досліджених доказів судом першої інстанції, даних відеозапису приміщення торгового залу АЗС №24-17 ТОВ «ВОГ Ритейл», колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_7 виконував послідовні дії по заволодінню вказаним майном, яке в подальшому виніс з АЗС ОСОБА_10 , тобто брав безпосередню участь, як співучасник у виконанні об`єктивної сторони цього посягання.

Посилання апелянта на те, що показання обвинувачених про відсутність умислу на скоєння крадіжки узгоджуються з показаннями представника потерпілого ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_17 є надуманими, оскільки дані особи підтвердили лише факт крадіжки та заподіяння майнової шкоди.
Зазначені докази узгоджуються з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , під час судового розгляду, не встановлено.

Ці, та інші, наведені у вироку докази, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

З апеляційної скарги захисника слідує, що він просить закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, оскільки його підзахисні не оспорюють наявності самої події кримінального правопорушення, проте заперечують вчинення злочину за попередньою змовою між ними.
Такі доводи апелянта спростовуються дослідженим в суді першої інстанції відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні АЗС, з якого вбачається, що ОСОБА_15 не пішов до каси, а до набору інструментів, роздивлявся їх та передав їх ОСОБА_20 , разом пішли по залу, в подальшому до виходу і ОСОБА_10 вийшов з викраденими речами з приміщення АЗС, що чітко бачив ОСОБА_15 та не розрахувався за них.
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на що є посилання в апеляційній скарзі, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника про зворотнє позбавлені підстав.
Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви на спростування доводів сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_14 та невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_21 .
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення кримінального правопорушення й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Всупереч твердженням апелянтів, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення отримані в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані, в силу ст.84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, захисником та обвинуваченими не наведено.
Даючи оцінку доводам апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів вважає, що докази винуватості обвинувачених саме за ч. 2 ст. 185 КК України, зібрані в даному кримінальному провадженні і досліджені судом першої інстанції, відповідають вимогам належності і допустимості є достатніми для висновку про скоєння саме ними, інкримінованого їм злочину.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтами не надано.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено, не вбачає таких і колегія суддів.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.
Уся сукупність зібраних доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_13 на ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопрушення, на що посилається захист, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладені обставини доводи захисника ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими.
Покарання ОСОБА_7 за злочини, передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі на 3 роки, та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням щодо кожного окремо ст. 75,76 КК України, призначено у відповідності до положень ст. 65 КК України, та у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_22 щей у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з яким погоджується й колегія суддів, суд першої інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, є інвалідом 3 групи, обвинувачений ОСОБА_15 за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_20 є визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим є повне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжує покарання обом обвинуваченим судом не встановлено.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_22 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, ОСОБА_20 , в межах ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.

З огляду на викладене, покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4