Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/8508/20
У Х В А Л А

"26" жовтня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши в залі судового засідання №1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави
В С Т А Н О В И В :

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває судова справа з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2020 року обвинуваченій ОСОБА_5 було продовжено застосований раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів по 29.10.2020 у зв`язку з існуванням ризиків, вчинення дій передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу судовий розгляд не може бути закінчений в силу об`єму доказів, які слід дослідити, з огляду на правову сторони захисту, надмірним навантаженням на суд оскільки головуючий у справі задіяний у розгляді інших справ, які слухаються колегіально та одночасно є слідчим суддею.

З огляду на вищевказані обставини в ході з`ясування судом питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу прокурор вважає, що строк запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник щодо задоволення клопотання прокурора заперечують. Захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій в частині зменшення розміру визначеного слідчим суддею застави, а саме з трьохсот до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки раніше визначений розмір є непосильним для обвинуваченої та її рідних.

Вирішуючи дане питання суд приходить до наступного.

Прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні вчиняти інші злочини та наведено відповідні обставини. Існування вказаних ризиків було встановлено ухвалами слідчого судді від 04.06.2020 та 30.07.2020, а наведені прокурором обставини свідчать, що ризики не зменшились та продовжують існувати.

При цьому судом, крім даних про особу обвинуваченої також враховується тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, а також характер їх вчинення, які є особливо кваліфікованими, а отже характеризуються підвищеною суспільною небезпекою. Суд також враховує ту обставину, що незважаючи на наслідок для обвинуваченої у вигляді безумовного позбавлення волі за скоєння злочину у період іспитового строку, вказана обставина не стала стримуючим фактором для обвинуваченої і вона знову обвинувачується у вчиненні нових більш тяжких злочинів, що свідчить про високу стійкість ризику вчинення нових злочинів. Факт перебування на утриманні ОСОБА_5 малолітньої дитини за вищевказаних обставин нівелює цю обставину як стримуючий фактор від вчинення нових злочинів та можливості ухилення від суду з огляду на покарання яке загрожує обвинуваченій у разі доведення її винуватості.
Будь-яких обставин, які б свідчили про зменшення вищевказаних ризиків суду не наведено.
Таким чином суд приходить до висновку, що суспільні інтереси та інтереси правосуддя виправдовують такий ступінь втручання у права особи на свободу та особисту недоторканість і, зокрема, право на свободу пересування, що передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як тримання під вартою, що не дає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Суд також не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченої в частині зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави.
При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Таким чином визначення розміру застави не є окремим запобіжним заходом, а є альтернативним заходом забезпечення кримінального провадження, який зобов`язаний визначити слідчий суддя або суд саме на стадії застосування запобіжного заходу. Лише у разі внесення визначеного розміру застави підозрюваний чи обвинувачений вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Системний аналіз норм КПК України дає суду підставу для висновку, що у разі незгоди із визначеним розміром застави сторона захисту має право оскаржити ухвалу слідчого судді в цій частині лише у строки встановлені КПК України для оскарження.
В подальшому в ході вирішення питання продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, сторона захисту може ставити питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який в тому числі і на заставу.
Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 продовжити на 60 днів по 24 грудня 2020 року та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.
У задоволенні клопотання захисника про зміну визначеного слідчим суддею розміру застави відмовити.
Обвинувачену ОСОБА_5 доставити конвоєм у судове засідання не пізніше ніж на 14 год. 15 хв. на 17.11.2020 року.
Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.
Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайсуд протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченою з дня отримання копії ухвали.
В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 29.10.2020 о 08 год. 55 хв.

СуддяОСОБА_1