ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2064/20 Справа № 176/821/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 13.05.2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;
- 25.03.2016 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. 24.05.2016 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- 28.03.2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342, ст.ст. 70, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 та звільнено останнього від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2018 року, умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 1 день.
Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, протягом усього часу відбування покарання був працевлаштований та до обов`язків ставився сумлінно.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційний скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_8 ст. 81 КК України.
Посилається на те, що ОСОБА_8 за весь час відбування покарання має шість заохочень за підсумками роботи та ставлення до робіт з благоустрою установи, проте благоустрій установи це не право засудженого, а обов`язок, у зв`язку з чим вважає, що заохочення надано формально, за виконання обов`язків, покладених на засудженого чинним законодавством.
Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_8 засуджено за вчинення умисного тяжкого злочину, а також той факт, що згідно з вироком суду від 28.08.2018 року, за яким він відбуває покарання, на нього покладено обов`язок відшкодувати матеріальний збиток у сумі 2940 грн., які ОСОБА_8 не сплатив.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що наявність у нього заохочень за благоустрій установи лише свідчить про те, що він не мав змоги відшкодувати матеріальний збиток, оскільки залучався лише до безоплатної роботи.
Вказує, що умовно-дострокове звільнення не звільняє його від подальшої кримінальної відповідальності, і він зобов`язаний на волі відшкодувати завданий ним матеріальний збиток у сумі 2940 грн.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити.
Засуджений заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора. Вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Так, ОСОБА_8 засуджено вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2018 року за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк тримання під вартою за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2016 року, період з 25.03.2016 року по 24.05.2016 року та з 27.10.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.10.2018 року згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення за період з 21.06.2017 року по 28.04.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 27 жовтня 2016 року.
Кінець строку відбування покарання 29 червня 2021 року.
За час перебування в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань №4, засуджений ОСОБА_8 режим попереднього ув`язнення не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 16.05.2018 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26).
Відповідно до характеристики з виправної колонії, ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується позитивно. Має 5 заохочень, стягнень не має. На виробництві установи був працевлаштований в період з 01.07.2018 року по 01.12.2019 року на Швейне виробництво. Протягом всього іншого часу на протязі всього строку, кожного робочого дня відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України виконує роботи по благоустрою колонії прилеглих територій, поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До суспільно корисної праці відноситься добре та відповідально, поставленні завдання виконує вчасно та якісно, додаткового нагляду з боку представників адміністрації установи не потребує. На заходи виховного характеру реагує добре, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Фізкультура та спорт та Підготовка до звільнення. Провину в скоєному визнає, в заподіяному розкаюється, намагається своїм відношенням до праці та робіт з благоутстрою установи спокутувати свою вину за вчинене.
Враховуючи дані про особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Тому доводи прокурора про те, що судом не в повній мірі враховано дані про те, що засуджений має лише шість заохочень, не обґрунтовані.
Доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 засуджено за умисний тяжкий злочин, знаходять своє підтвердження, але вони не впливають на рішення суду і не містять достатніх даних для скасування ухвали суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання останнього, про що просить у своїй апеляційній скарзі прокурор.
Що стосується посилань прокурора на наявність у засудженого ОСОБА_8 заборгованості по сплаті матеріального збитку, визначеного вироком у сумі 2940 грн., то вони є безпідставними, оскільки засудженим погашено в повній мірі вказану заборгованість, що підтверджується квитанцією, наданою адміністрацією установи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Отже, сукупність наведених даних приводять до висновку про безпідставність апеляційних вимог прокурора, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково засудженого ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4