Справа № 944/2647/20
Провадження №1-кп/944/867/20
16.07.2020 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , -
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задовольнити, посилаючись на обґрунтування наведені у клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора заперечив та зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, зі свідками не знайомий та зв`язку із ними не підтримує, йому відомо, що такі на даний час перебувають у зоні АТО, а відтак наміру та можливості впливати на них немає. Просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, щоб мати можливість працевлаштуватись, оскільки його мати та вітчим є особами з інвалідністю, потребують догляду та фінансової допомоги.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання прокурора заперечила та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу. В обґрунтування клопотання зазначає, що на даний час існують обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного. Відсутні будь-які ризики, зазначені ст.177 КПК України, що вказують на відсутність підстав для подальшого застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтування необхідності застосування найтяжчого з видів запобіжних заходів виключно тяжкістю злочину та побоюванням, що обвинувачений може уникнули суду не відповідає судовій практиці та суперечить позиції Європейського суду з прав людини. Зазначає, що ОСОБА_5 не перебував у дружніх відносинах із свідками, з більшістю із них не підтримував жодних відносин, міг візуально знати їх, оскільки одночасно з ними проходив службу. Останній спілкувався лише з ОСОБА_12 ; не мав номерів мобільних телефонів останніх, прізвища їх йому стали відомі лише в ході досудового розслідування. Більше того, станом на зараз свідки (очевидці безпосередньо події) перебувають в зоні ООС на Сході України, що виключає можливість спілкування ОСОБА_5 з останніми та унеможливлює будь-який вплив обвинуваченого на них. Окрім того, покликання як на підставу обрання найсуворішого запобіжного заходу виключно ризиком впливу на свідків є необґрунтованим, оскільки усунути такий ризик можливо шляхом покладення обов`язків в порядку ч.5 ст.194 КПК України. Окрім цього ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю, вітчимом та їхньою дочкою, які не заперечують проти проживання останнього за цією адресою, в тому числі, відбування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. На теперішній час строк контракту ОСОБА_5 на проходження військової служби закінчився, останній не виявив наміру продовжувати дію контракту, а відтак відсутні будь-які перешкоди для відбування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем реєстрації. Захист звертає увагу суду на те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також не має на меті будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти інше кримінальне правопорушення. Просить суд врахувати та оцінити в сукупності наступні обставини, які вказують на відсутність намірів переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню чи продовжувати кримінальне правопорушення, а саме: у ОСОБА_5 наявні стійкі соціальні зав`язки, зокрема наявність у нього родини та житла, до військової служби проживав разом з матір`ю, вітчимом та сестрою, матір ОСОБА_5 є інвалідом III групи, його вітчим є інвалідом І групи; раніше не судимий та не притягався до будь-якої відповідальності, є учасником бойових дій на Сході України, виключно позитивно характеризувався серед своїх колег, перебуваючи у зоні АТО (ООС) на Сході України, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в Антитерористичній операції»; отримав подяку за сумлінну працю, високий професіоналізм, зразкове виконання службових обов`язків, за бездоганне забезпечення виконання заходів з захисту незалежності та територіальної цілісності України. Щодо необхідності застосування домашнього арешту у нічний період доби звертає увагу на те, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, проживає однією сім`єю із матір`ю, вітчимом та сестрою. Матір та вітчим є особами з інвалідністю, сестра є неповнолітньою, а відтак обвинувачений має обов`язок опікуватися своєю матір`ю та сестрою. У зв`язку з наведеним, після звільнення з військової служби ОСОБА_5 необхідно працевлаштовуватись. Враховуючи наведене просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 22.00 год по 07.00 год.
Заслухавши прокурора, думку обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд встановив наступні обставини.
За змістом ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, що в загальному не може перевищувати двох місяців.
У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно з ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).
Оцінюючи матеріали клопотання, доводи учасників процесу та обставини справи в їх сукупності, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Разом з цим, суд погоджується з позицією сторони захисту, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшилися. Зокрема, свідки (очевидці безпосередньо події) на даний час перебувають в зоні ООС на Сході України, що виключає можливість спілкування ОСОБА_5 з останніми та унеможливлює будь-який вплив обвинуваченого на них, окрім цього такий ризик можливо усунути шляхом покладення обов`язків в порядку ч.5 ст.194 КПК України. ОСОБА_5 є особою молодого віку, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю із матір`ю, вітчимом та сестрою, які не заперечують проти проживання останнього за цією адресою, в тому числі, відбування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що підтверджується довідками. Матір та вітчим є особами з інвалідністю, сестра є неповнолітньою, що підтверджує факт необхідності постійного догляду та надання матеріальної допомоги. Суд враховує, що у ОСОБА_5 наявні стійкі соціальні зав`язки, він раніше не судимий, є учасником бойових дій на Сході України, перебуваючи у зоні АТО (ООС) на Сході України, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в Антитерористичній операції» та отримав подяку за сумлінну працю, високий професіоналізм, зразкове виконання службових обов`язків, за бездоганне забезпечення виконання заходів з захисту незалежності та територіальної цілісності України. Зважаючи на зазначене вище, вважаю, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, йому слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час. На переконання суду, запобіжний захід у виді домашнього арешту є співмірним та може цілком запобігти встановленому судом ризику, тяжкості пред`явленого йому обвинувачення та відповідає особі обвинуваченого, тому суд вважає, що обрання саме такого запобіжного заходу, буде достатнім та дозволить забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Враховуючи вищенаведене та недоведеність прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, вважаю, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягає.
Керуючись вимогами ст.ст. 177-178, 183, 186, 194, 196-197, 395 КПК України, -
У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на 2 місяці, тобто до 16.09.2020 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- не залишати житло, у якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22.00 год до 07.00 год;
- прибувати до Яворівського районного суду Львівської області за першим викликом;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Скерувати копію ухвали в Овруцьке відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУ НП у Житомирській області для виконання.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1