Справа № 182/5410/20
Провадження № 1-кп/0182/1134/2020
У Х В А Л А
30.09.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2020 за № 0000933 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:

Дніпропетровська обласна прокуратура 22.09.2020 надіслала до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 29.03.2020 за № 0000933 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 30.09.2020.
Обвинувачений в судове засідання доставлений не був, будучи належним чином повідомлений про час судового розгляду, на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку відмовився, том, оскільки він був обізнаний про розгляд в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою копію якого він отримав 21.09.2020, тому суд вважає можливим розглянути питання щодо продовження строків тримання під вартою за його відсутності.
Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; ризик тиску на потерпілого, свідків, які ще будуть допитуватись у судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_3 вчинив зухвалий злочин із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї. Також прокурор просив і врахувати резонансність справи, її невиправні наслідки настання смерті людини, бо загинув молодий хлопець працівник поліції. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти цим ризикам.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на попередню позицію ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування, коли він категорично заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також заперечувала проти продовження щодо нього строків тримання під вартою. Посилаючись на практику ЄСПЛ, просила змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час за адресою його фактичного мешкання, оскільки ніяких доказів існування ризиків, на які посилається прокурор, не надано, обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки; на момент злочину він офіційно працював керівником підприємства, мав достатній дохід; зобов`язується з`являтися на виклики суду та дотримуватись умов домашнього арешту.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора та також наполягав на продовженні обвинуваченому ОСОБА_3 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях „Осаковський проти України, „Марченко проти України).
При цьому суд враховує й позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 8.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Крім того, у справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що: «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого.
В судовому засіданні було встановлено, що наразі продовжують існувати процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, оскільки йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років а, отже, з метою уникнення такої відповідальності він дійсно може переховуватись від суду; впливати на потерпілого, свідків, інших учасників кримінального провадження з метою зміни ними показань, або уникнення від дачі показань шляхом зміни місця проживання. Також судом врахована тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується; репутація обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину умисного вбивства із застосуванням вогнепальної зброї, наслідком якого стала смерть особи, що викликало значний резонанс у мешканців м. Нікополя, оскільки внаслідок цього злочину загинув молодий хлопець, який був працівником поліції.
Все це, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою.
Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Оскільки наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, то вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який на даній стадії судового розгляду. Судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочався, а обставини, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 30.09.2020, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого та про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , спричинив загибель людини, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави йому не визначається.
Керуючись ст. 314-315 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, тобто до 28 листопада 2020 р.
Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1