Справа № 216/5705/20
Провадження № 1-кп/216/519/21

ВИРОК
іменем України
21 січня 2021 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Чарвак, Ташкентської області Узбекистан, громадянина України, одружений, освіта вища, має статус ветерана війни учасника бойових дій, колишній військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який перебував на посаді командира відділення ремонтновідновлювального батальйону, у військовому званні «старший сержант», звільнений з вій ськової служби 22.10.2020 року, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 -
який обвинувачується у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
учасники кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 219 від 06.07.2020 року, старшого сержанта ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2020 року №82-РС на посаду командира відділення зварювальних робіт взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкової техніки ремонтно-відновлювального батальйону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 та укладеного контракту на шість місяців, з 06.07.2020 року зарахований до списків особового складу військової частини та всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2131 від 25.08.2020 року старший сержант ОСОБА_3 , вважається таким, що 10.08.2020 року не прибув на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 .
З 20.08.2020 року старшого сержанта ОСОБА_3 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Так, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту не з`являтися вчасно на службу без поважних причин у визначений час 10.08.2020 року о 08 год. 00 хв., а саме до військової частини НОМЕР_1 і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен бува і міг це зробити, а направився до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
Допоки 21.08.2020 року о 08-00 год., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин самостійно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 .
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
01.10.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений засвідчив, що у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Згідно зі статтями 468 - 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, які також визначені угодою про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
На виконання вимог ч. 7 ст. 474 КПК України судом перевірено угоду на відповідність вимогам Закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає покарання, узгоджене сторонами.
Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, заслухавши думку учасників кримінального провадження, які просять затвердити подану в суд угоду про визнання винуватості, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін при укладенні угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, так як її умови, форма та зміст не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства, не посягають на інтереси суспільства, не порушують прав інших осіб, свобод та інтересів, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення покарання, встановленим законом, відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі правопорушника.
Враховуючи вище викладене, а також те, що при затвердженні угоди враховано наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Відсутність обставини, які обтяжують покарання. Зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю служби, суд дійшов висновку про наявність належних правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судові витрати, які підлягають до стягнення в кримінальному провадженні, відсутні.
Керуючись ст. ст. 53, 69, ч. 4 ст. 407 КК України, ст. ст. 373, 374, 468-475, 532 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень).
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений :

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1