Справа № 202/4037/20
Провадження № 1-кс/202/5236/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
16 липня 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянин України, раніше не судимого, не одруженому, не працевлаштованому, на утриманні малолітніх дітей, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1, ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч.1 ст.263 КК України.
Згідно з матеріалами клопотання, між ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_8 укладено шлюб. За час сумісного життя у ОСОБА_7 виникли підозри щодо вірності його дружини ОСОБА_9 , у зв`язку з чим останній вирішив організувати незаконне позбавлення волі осіб, заподіяння фізичного болю, фізичного та морального страждання з метою примушити їх вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від них відомості, що підтверджують наявність інтимного зв`язку його дружини ОСОБА_9 з ОСОБА_10

ОСОБА_7 , усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів групою осіб, повідомив раніше знайомим ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про план вчинення незаконного позбавлення волі та катування, які надали згоду на вчинення цих злочинів за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_7 , розуміючи, що для досягнення злочинної мети необхідна наявність місця утримання потерпілих, а також транспортних засобів для їх доставки в ці місця, підшукував засоби та знаряддя вчинення злочину, домовившись з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що у якості транспорту будуть використовувати автомобіль «Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Лексус», а у якості місць утримання викрадених осіб, будуть використовувати домоволодіння АДРЕСА_2 .

Так, у невстановлений слідством час та місці ОСОБА_7 дав вказівку ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на незаконне позбавлення волі та катування знайомого ОСОБА_10 ОСОБА_15 .

Приблизно 07.15 год., 01.05.2020, на виконання вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_15 та умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання останньому, з метою примусити потерпілого вчинити дії, а саме отримати від нього відомості щодо наявності інтимного зв`язку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, зустрів потерпілого ОСОБА_15 поблизу прохідної ТОВ «Оскар» на вул. Херсонська у м. Нікополь, з яким попрямував у бік кафе «Ковчег» на автомобілі ««Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 .

В цей час ОСОБА_6 та співучасники злочину ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , пересуваючись на автомобілі «Лексус», під керуванням останнього неподалік кафе «Ковчег», виконуючи умисні дії, направлені на незаконне позбавлення волі ОСОБА_15 , зупинили автомобіль «Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 , та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом психологічного тиску примусили потерпілого ОСОБА_15 пересісти до автомобіля «Лексус».

При цьому ОСОБА_15 , реально усвідомлюючи загрозу як небезпечну для його життя та здоров`я, підкорився на їх вимогу, пересів на заднє сидіння до автомобілю «Лексус», де з метою придушення волі ОСОБА_15 до супротиву і створення у нього почуття безвихідності, ОСОБА_6 і ОСОБА_13 сіли з обох сторін та забрали належний йому мобільний телефон «Самсунг Галаксі Джі2», а ОСОБА_12 заблокував двері автомобіля «Лексус».

Продовжуючи свої умисні дії, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_7 , узгодивши шлях пересування та місце зустрічі. В цей час ОСОБА_13 одягнув потерпілому ОСОБА_15 куртку капюшоном на обличчя та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 продовжували проти волі потерпілого незаконно утримувати його в автомобілі «Лексус», погрожуючи застосуванням насильства небезпечним для його життя та здоров`я.

Приїхавши до домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 шляхом психологічного тиску примусили потерпілого ОСОБА_15 пройти до приміщення вищевказаного будинку

На місці ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , за попередньою змовою групою осіб, спричинили потерпілому ОСОБА_15 сильного фізичного болю, фізичні та моральні страждання шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень, зокрема: ОСОБА_12 наніс зі спини ОСОБА_15 не менш трьох ударів кулаком в область вуха, щелепи та потилицю, ОСОБА_6 демонстрував в руках алюмінієву біту, а ОСОБА_13 тримав сокиру у тулуба потерпілого ОСОБА_15 , ОСОБА_11 знаходився поряд.

При цьому до 21.00 год. 01.05.2020 ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 примушував потерпілого ОСОБА_15 вчинити дії, що суперечили його волі, у тому числі надати відомості та підтвердити про наявність інтимного зв`язку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який відмовлявся, оскільки не було відомо про будь-який їх зв`язок.

Після цього потерпілого ОСОБА_15 за вказівкою ОСОБА_7 , ОСОБА_14 на автомобілі «Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 , відвіз додому до АДРЕСА_3 .

Після цього на початку травня 2020 року, більш точне час та місці не встановлено, ОСОБА_7 дав вказівку ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 на незаконне позбавлення волі та катування знайомого ОСОБА_10 ОСОБА_15 .

З цією метою 06.05.2020, близько 23.00 год., на виконання вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_15 та умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання останньому, з метою примусити потерпілого вчинити дії проти його волі, а саме отримати від нього відомості щодо наявності інтимного зв`язку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , які приїхали на автомобілі «Мерседес» до прохідної Трубного заводу, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 539, де шляхом психологічного тиску примусили потерпілого ОСОБА_15 пересісти до автомобіля ««Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , повідомивши, що з ним бажає поспілкуватись ОСОБА_7 ..

При цьому ОСОБА_15 , реально усвідомлюючи загрозу як небезпечну для його життя та здоров`я, підкорився їх вимозі, пересів на заднє сидіння до автомобілю ««Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 ,де з метою придушення волі ОСОБА_15 до супротиву і створення у нього почуття безвихідності, ОСОБА_6 і ОСОБА_13 сіли з обох сторін та забрали належний йому мобільний телефон «Самсунг Галаксі Джі2», позбавивши останнього можливості вільного спілкування, обмеживши його права.

Приїхавши до домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , шляхом психологічного тиску примусили потерпілого ОСОБА_15 пройти з ними до приміщення вищезазначеного будинку.

На місці ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , за попередньою змовою групою осіб, спричинили потерпілому ОСОБА_15 сильного фізичного болю, фізичні та моральні страждання шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень, зокрема ОСОБА_7 наніс ОСОБА_15 удар кулаком правої руки, на якої була одягнена тканева перчатка з пластиковими костяшками для єдиноборств «Битки», в область носу, від якого останній впав на підлогу.

ОСОБА_7 , демонструючи свою перевагу перед присутніми, наказав потерпілому ОСОБА_15 зняти з себе одяг. При цьому ОСОБА_15 , реально сприймаючи загрозу своєму життю та здоров`ю, підкорився, залишившись у трусах і шкарпетках. Далі, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 за допомогою заздалегідь заготовлених до нанесення тілесних ушкоджень алюмінієвих біт, продовжили побиття ОСОБА_15 , нанесли хаотичні удари по всьому тілу і голові, який спочатку сидів на табуреті та від одного удару впав на підлогу, закриваючи обличчя руками. Потім, ОСОБА_7 і ОСОБА_12 , самостверджуючись за рахунок приниження ОСОБА_17 , нанесли останньому не менше 12 ударів по різних частинах тіла, через що потерпілий відчув сильний фізичний біль, фізичне та моральне страждання.

Після чого, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_18 наніс потерпілому ОСОБА_15 удари кулаками, на яких одягнені заздалегідь пристосовані тканеві перчатки з пластиковими костяшками для єдиноборств «Битки», в область обличчя, останній впав на підлогу. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 і ОСОБА_11 нанесли удари кулаками, ногами і алюмінієвою битою. В цей час ОСОБА_7 табуретом намагався нанести удари в область голови ОСОБА_15 , у зв`язку з чим останній руками прикрив голову. Тоді ОСОБА_7 наніс йому два удари в область правої руки, після чого діставав ніж, та погрожуючи його застосуванням, почав лезом ножа робити надрізи на тілі ОСОБА_15 на лівому плечі, спричинивши потерпілому сильну фізичну біль, фізичне та моральне страждання.

Далі ОСОБА_7 , демонструючи пістолет, схожий на пістолет Макарова, утримуючи його у безпосередній близькості до тулубу ОСОБА_15 , погрожуючи його застосуванням і ображаючи нецензурною лайкою, погрожував здійсненням відносно останнього дії сексуального характеру.

У такий спосіб приблизно до 06.00 год. 07.05.2020 ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 примушував потерпілого ОСОБА_15 вчинити дії, що суперечили його волі, у тому числі надати відомості та підтвердити про наявність інтимного зв`язку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який відмовлявся, оскільки не було відомо про будь-який їх зв`язок.

Близько 04.30 год., 07.05.2020, ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні дії та, усвідомлюючи їх протиправний характер, діючи за попередньою змовою групою осіб, наказав потерпілому ОСОБА_15 вийти у двір домоволодіння АДРЕСА_2 .

Слідом за ними вийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

У дворі ОСОБА_7 , показуючи свою перевагу шляхом приниження ОСОБА_15 , спричиняючи морального страждання, наказав останньому зняти з себе труси і сісти на бетонний поріг будинку. ОСОБА_15 сприйняв загрозу як реально небезпечну для свого життя і здоров`я, тому підкорився.

Після чого ОСОБА_7 наказав ОСОБА_16 , дістати свій статевий орган та ввести його у рот потерпілому ОСОБА_15 , на що останній категорично відмовлявся.

При цьому ОСОБА_16 , на виконання наказу ОСОБА_7 , дістав зі штанів свій статевий орган, підійшов до потерпілого ОСОБА_15 , правою рукою захопив його за потилицю з силою направив голову ОСОБА_15 до свого статевого органу, та провів ним по губам останнього.

Всі обставини катування ОСОБА_15 для приниження людської гідності потерпілого та підняття власної самооцінці, ОСОБА_7 знімав на власний мобільний телефон. При цьому ОСОБА_7 погрожувати потерпілому ОСОБА_15 розповсюдженням даного відеозапису в мережі Інтернет у разі звернення до правоохоронних органів. Отже ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 спричинили моральне страждання потерпілому ОСОБА_15 .

Після цього за вказівкою ОСОБА_7 , ОСОБА_14 на автомобілі «Ауди», д.н.з. НОМЕР_1 , відвіз потерпілого ОСОБА_15 до місця його мешкання.

Відповідно до Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність видів поводження і покарання, прийнятої резолюцією 39/46 Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1984 року, термін «катування» означає будь-яку дію, якою будь-якій особі навмисне заподіюються сильний біль або страждання, фізичне чи моральне, щоб отримати від неї відомості чи визнання, покарати її за дії, які вчинила вона чи у вчиненні яких вона підозрюється.

Відповідно до ст.7 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року нікого не може бути піддано катуванню чи жорстокому, нелюдському або принижуючому гідність поводженню чи покаранню.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , потерпілому ОСОБА_15 заподіяно тілесні ушкодження та обмежували його пересування, незаконно позбавляючи свободи у період часу з 23.00 год. 06.05.2020 до 06.00 годин 07.05.2020.

Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному позбавленню волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Своїми умисними діями, що виразилися у умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього відомості (катування), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.
Крім того, у невстановлений слідством час та місці ОСОБА_7 дав вказівку ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , на незаконне позбавлення волі та катування знайомого ОСОБА_20 - ОСОБА_21 з метою примушити його до вчинення дій, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього відомості, що підтверджують наявність інтимного зв`язку його дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

З цією метою, 14.06.2020, близько 15.00 год., ОСОБА_14 та ОСОБА_19 поблизу магазина «Паляниця» на вул. Первомайській у м. Нікополь помітив автомобіль «Део Сенс» д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_21 , у зв`язку з чим, маючи умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_21 та умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання останньому на автомобілі «Шевроле Авео» д/н НОМЕР_3 ,почали переслідувати його, у результаті чого заблокували автомобіль ОСОБА_21 у тупику вул. Вітебської у м. Нікополь.

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_14 разом із ОСОБА_19 , підбігли до автомобіля «Део Сенс» д/н НОМЕР_2 , де знаходився ОСОБА_21 та його знайома ОСОБА_22 , погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, шляхом психологічного тиску примусили потерпілого ОСОБА_21 пересісти до автомобіля «Шевроле Авео» д/н НОМЕР_3 .

При цьому ОСОБА_21 , усвідомлюючи реальну загрозу як небезпечну для його життя та здоров`я, підкорився їх вимозі, пересів на заднє сидіння до автомобілю «Шевроле Авео» д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , який з метою придушення волі ОСОБА_21 до супротиву і створення у нього почуття безвихідності, заблокував двері, чим обмежив можливість пересування та незаконно позбавив волі останнього.

За попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 домовилися зустрітися у пос. Северний м. Нікополь, Дніпропетровської області.

На місці ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_21 та умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання останньому, з метою примусити потерпілого вчинити дії проти його волі, а саме отримати від нього відомості щодо наявності інтимного зв`язку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які приїхали на автомобілі «Мерседес Бенз», д.н.з. НОМЕР_4 , шляхом психологічного тиску примусили потерпілого ОСОБА_21 пересісти до їх автомобіля, під керуванням ОСОБА_11 , який одразу заблокував двері. При цьому ОСОБА_21 був незаконно позбавлений волі, обмежений у пересуванні. ОСОБА_6 та ОСОБА_14 поїхали на автомобілі «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_3 .

Продовжуючи свої умисні дії направлені на незаконне позбавлення волі та усвідомлюючи їх протиправний характер, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_19 разом з ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_21 , приїхали на об`їзду дорогу у напрямку м. Нікополь м. Кам`янське, Дніпропетровської області неподалік сміттєзвалища, де наказали потерпілому вийти з автомобілю «Мерседес Бенз», д.н.з. НОМЕР_4 , де вже знаходилися ОСОБА_6 та ОСОБА_14

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , почали вимагати від потерпілого ОСОБА_21 вчинити дії проти його волі, зокрема отримати відомості щодо наявності інтимного зв`язку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

При цьому ОСОБА_11 тримав у руці алюмінієву биту, ОСОБА_6 кулаками і ногами наніс не менш 10 ударів в область плеча, ніг, спричиняв потерпілому сильного фізичного болю, фізичне страждання.

Приблизно через 20 хвилин до них приєднався ОСОБА_13 , який взявши алюмінієву биту у ОСОБА_11 також почав побиття потерпілого ОСОБА_21 , наніс не менш 10 ударів по спині та ногам, чим спричинив сильного фізичного болю та фізичне страждання.

Далі ОСОБА_13 забрав у потерпілого ОСОБА_21 ключі від автомобілю «Део Сенс», д.н.з. НОМЕР_2 , та викинув у лісосмугу поблизу об`їзної дороги, чим спричинив моральне страждання.

Після цього, 14.06.2020, близько о 18.00 год., ОСОБА_6 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на автомобілі «Мерседес Бенз», д.н.з. НОМЕР_4 , з місця вчинення злочину уїхали, а співучасники злочину ОСОБА_14 разом із ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_21 на автомобілі «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_3 , поблизу вул. Вітебській у м. Нікополь залишили потерпілого ОСОБА_21 .

Відповідно до Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність видів поводження і покарання, прийнятої резолюцією 39/46 Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1984 року, термін «катування» означає будь-яку дію, якою будь-якій особі навмисне заподіюються сильний біль або страждання, фізичне чи моральне, щоб отримати від неї відомості чи визнання, покарати її за дії, які вчинила вона чи у вчиненні яких вона підозрюється.

Відповідно до ст.7 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 нікого не може бути піддано катуванню чи жорстокому, нелюдському або принижуючому гідність поводженню чи покаранню.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_19 , за вказівкою ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_21 заподіяно тілесні ушкодження та обмежували його пересування, незаконно позбавляючи свободи в період часу з 15.00 год. до 18.00 годин 14.06.2020.

Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному позбавленню волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Своїми умисними діями, що виразилися у умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього відомості (катування), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.
Крім цього, у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом, спрямованим на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав пістолет «Blow TR14» з маркуванням НОМЕР_5 , який незаконно зберігав при собі у автомобілі ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_6 до 15.07.2020 року.
15.07.2020, у пор. ст.233 КПК України, під час проведення обшуку у автомобілі ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився за адресою: м. Нікополь, вул.Княжа гаражний кооператив Воїнський 18, виявлено та вилучено: предмет схожий на пістолет «Blow TR14» з маркуванням НОМЕР_5 , з магазином та 4 патронами.

Згідно висновку експерта №19/104-7/1/759 від 15.07.2020 предмет- пістолет вилучений 15.07.2020 в ході обшуку автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_6 , є ручною коротко ствольною гладко ствольною вогнепальною зброєю.. є самозарядним пістолетом, переробленим саморобним способом з виробу, що не був вогнепальною зброєю- з стартового пістолета «Blow TR14» , шляхом видалення з каналу ствола неземного захисного елемента заглушки, що перешкоджав проведенню пострілів кінетичними снарядами та заглушенням газовідвідного отвору, придатний до проведення пострілів…. 4 патрони не є боєприпасами... який ОСОБА_6 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
У сукупності ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.127, ч. 2 ст.146, ч.1 ст.263 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється:

15.07.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1, ст. 263 КК України .

15.07.2020 року о 08 год. 39 хв. ОСОБА_6 затримано за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження та іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Досудовим розслідуванням, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то сторона обвинувачення вважає за доцільне обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, злочину проти громадської безпеки та у вчиненні злочинів середньої тяжкості проти волі, честі та гідності особи, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість злочину не може бути єдиним фактором, який вказує на наявність ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.

Ураховано положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Водночас дії ОСОБА_6 вказують на те, що останній може сховатись від органу досудового розслідування та суду.

Зокрема, ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень вину не визнав, не має постійного місця роботи, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить, що останній може безперешкодно змінити місце свого проживання.

Також ОСОБА_6 може вчинити вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Всі ці дані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Викладене дає беззаперечні підстави вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідним є застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчинених кримінальних правопорушень, можна прийти до вмотивованого висновку, що у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, останній, залишаючись на волі, негативно впливатиме на хід досудового розслідування у даному провадженні, безпосередньо впливатиме на учасників кримінального провадження, та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ураховуючи вищенаведене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, а саме не працює, вчинив злочин із спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним не визначати розмір застави.

У судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на його неогрунтованість та невмотивованіть. Просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000486 в їх сукупності.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин та із врахуванням обсягу проведених слідчих дій.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, тому підозрюваний знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Отже, слідчий суддя вважає, що зазначені ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та мотивованими.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах кримінального провадження існує обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні тяжких злочинів проти життя і здоров`я особи та у вчиненні злочину середньої тяжкості, а також приймаючи до уваги вищенаведені обставини, які свідчать про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховує дані про особу ОСОБА_6 , необхідним є застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до 08 год. 39 хв. 13 вересня 2020 року.

Визначити строк дії ухвали до 08 год. 39 хв.13 вересня 2020 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1