Справа № 694/154/21
провадження № 1-кс/694/88/21
УХВАЛА

про арешт майна

29.01.2021 року м. Звенигородка
Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання заступника начальника СВ Тальнівського відділу поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000203 від 07.09.2020,-

в с т а н о в и в:

Заступник начальника СВ Тальнівського відділу поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на будинок, загальною площею 49,8 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до інформації, отриманої з Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності (частка власості 1/1) належить підозрюваному в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст.246 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В ухвалі про застосування заходів забезпечення кримінального провадження зазначити, що термін дії ухвали про арешт у кримінальному провадженні є пропорційним строку досудового розслідування та судового розгляду.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділенням Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000203 від 07.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, в період із 19.08.2020 по 07.09.2020, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, незаконно без спеціального на те дозволу, маючи прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев, прийшов до лісового масиву урочища садок у кварталі №132 виділ №1 обходу №6 Потаського лісництва ДП «Уманське лісове господарство» (), що розташований в адміністративних межах Тальнівської об`єднаної територіальної громади (с. Мошурів) Черкаської області, де, діючи умисно, незаконно, використавши заздалегідь приготовлений інструмент невстановлене досудовим розслідуванням знаряддя кримінального правопорушення, зрізав чотири сироростучих дерева породи «Ясен звичайний», діаметрами: 22,1-26 см.; 34,1-38 см.; 38,1-42 см; 46,1-50 см, після чого, за допомогою невстановлених досудовим розслідуванням засобів, самовільно зрізану деревину з місця події вивіз у невстановленому досудовим розслідуванням напрямку.

Внаслідок незаконних дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 державним інтересам, в галузі науково обґрунтованого, раціонального використання лісів, їх охороні та відтворенні для теперішніх та майбутніх поколінь, згідно висновку інженерно-екологічної експертизи від 20.11.2020 №1313/20-23, заподіяно істотну шкоду на загальну суму 32 552,78 грн.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, - незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду.

27.01.2021 підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, - незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Іваньки Маньківського району Черкаськоїобласті, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, одружений, освіта середня спеціальна, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 .

Допитаний по даному кримінальному провадженню в якості підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні,

передбаченому ч.1 ст.246 КК України, не визнав та від надання показань відмовився.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вчиненного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, підтверджується зібраними по справі основними доказами, а саме:- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_6 від 27.01.2021;- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.09.2020;- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 11.09.2020;- протоколом огляду місця події від 07.09.2020 із таблицею зображень до нього;- протоколом огляду місця події від11.09.2020 із відеозаписом до нього;- протоколом додаткового огляду місця події від14.09.2020 із таблицею зображень до нього;- протоколом додаткового огляду місця події від28.09.2020 із таблицею зображень до нього;- протоколом огляду речових доказів від 29.09.2020 із таблицею зображень до нього;- протоколом огляду речових доказів від 28.09.2020 із таблицею зображень до нього;- висновком інженерно-екологічної експертизи від 20.11.2020 №1313/20-23;- висновком судово трасологічної експертизи від 30.10.2020 № 1/1648;- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до інформації отриманої з Реєстру прав власності на нерухоме майно підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у своїй приватній власності (часткавласнсті 1/1) має будинок загальною площею 49,8 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності на будинок є договір купівлі продажу № 689 від 25.05.2010. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 27.05.2010. Реєстраційний номер майна 24078679.

Беручи до уваги вищезазначене, а також те, що існує велика ймовірність підозрюваним ОСОБА_5 відчужити належне на праві власності йому майно з метою уникнення відшкодування завданих збитків державі, а саме будинок загальною площею 49,8 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до інформації отриманої з Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності (частка власнсті 1/1) належить підозрюваному в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України ОСОБА_5 , просить проводити розгляд вказаного клопотання без участі підозрюваного ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного, з метою досягнення дієвості цього провадження, а саме забезпечення цивільного позову пред`явленого 28.01.2021 Звенигородською місцевою прокуратурою до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої потерпілій юридичній особі - ДП «Уманське лісове господарство» () внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,просить накласти арешт на вищевказане майно підозрюваного.

Заступником начальника СВ Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 подана заява про проведення розгляду даного клопотання без його участі, в якій просить задовольнити подане клопотання.

Прокурор Тальнівського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Просить клопотання задоволити.

Оскільки, клопотання мотивоване необхідністю арешту майна, яке не було тимчасово вилучено, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна та його захисника.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не надходило, відтак фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження,

розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову).

За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього кодексу; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділеннм Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000203 від 07.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

27.01.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

28.01.2021 Звенигородською місцевою прокуратурою до ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої потерпілій юридичній особі ДП «Уманське лісове господарство» () внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Того ж дня, від Звенигородської місцевої прокуратури надійшло клопотання слідчому судді про накладення арешту на нерухоме майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 з метою забезпечення цивільного позову.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Згідно положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння

майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції.

З огляду на викладене, оскільки Звенигородською місцевою прокуратурою в рамках кримінального провадження пред`явлено цивільний позов про стягнення з підозрюваного ОСОБА_5 шкоди, завданої потерпілій юридичній особі ДП «Уманське лісове господарство» () внаслідок вчиненого кримінального правопорушення в розмірі 32 552,78 грн., а підозрюваний до теперішнього часу заперечує свою причетність до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення, намагань щодо добровільного відшкодування завданих збитків потерпілому не здійснює, що вказує на можливість подальшого ухилення від виконання рішення суду в частині цивільного позову шляхом реалізації майна, належного ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Враховуючи, що незастосування цього заходу може призвести до зникнення зазначеного майна, що можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому у відповідності до вимог ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, з метою забезпечення цивільного позову у кримінальній справі, необхідно заборонити розпоряджатися (відчужувати) вказаним майном.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

Керуючись ч.4 ст.107, ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ Тальнівського відділу поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000203 від 07.09.2020 задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення заборони на відчуження, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Арешт може бути скасований в порядку, визначеному ст.174 КПК України.

Копії ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, власнику майна.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення,а особами, які не були присутніми у судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1