Справа №523/9639/20
Провадження №1-кс/523/3426/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 р. Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 09.07.2020р., -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м.Одеси надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 09.07.2020р. (справа №523/9639/20, провадження 1-кс/523/2850/20), в рамках кримінального провадження №0000887, а саме: системні блоки, монітори, мобільні телефони, ноутбук, роутер, комп`ютерні миші, клавіатури, реєстратор, навушники, сім картки, чорнові записи.
На думку заявника, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення йому не повідомлялось, обвинувачення не пред`являлося та він не є особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Крім того, необхідність перебування майна під арештом не підтверджена будь-якими доказами, внаслідок чого порушено його законні права та інтереси, що і стало підставою для звернення до суду.
В судовому засіданні, прокурор підтвердив факт того, що підозра ОСОБА_4 не пред`являлася, не заперечував проти повернення майна заявнику на зберігання.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню за наступних підстав.
Так, згідно ст.174 кримінально-процесуального Законодавства України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування…за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, згідно Узагальнення ВССУ від 07.02.2014р., арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, внесених 18.03.2020р. до ЄРДР за №0000887 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не повідомлялось, обвинувачення не пред`являлося та останній не є особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
За ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчим та прокурором не підтверджено факт відповідності арештованого майна, що належать ОСОБА_4 , критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Керуючись ст.170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 09.07.2020р. задовольнити.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 09.07.2020р.(справа №523/9639/20, провадження 1-кс/523/2850/20),в рамках кримінального провадження №0000887.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1