У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000196 - старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_3 , за погодженням з начальником відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ганичі, Тячівського району, громадянина України, українця, освіта: середня, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні №80000196 - старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_3 , за погодженням з начальником відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2019 близько 03 години 20 хвилин водій ОСОБА_5 , в нічний час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Народній, в селі Ганичі, в напрямку смт. Дубове, Тячівського району, біля будинку № 389, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який вийшов з правого узбіччя на проїзну частину дороги, а саме: на смугу руху по якій в цей момент рухався вказаний автомобіль.
У подальшому ОСОБА_5 вчинивши за вказаних обставин дорожньо-транспортну подію, у супереч вимогам п.2.10 ПДР України, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності, після скоєння даного наїзду з місця події скрився, де тимчасово переховувався по місцю свого проживання, після чого цього ж дня разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 , з`явився до Дубівського відділення Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Таким чином ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.2.10 ПДР України, завідомо залишив без допомоги у небезпечному для життя стані травмованого ОСОБА_10 , не надав йому допомогу, не доставив у медичний заклад, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи за №104 та № 251 від 28.08.19 р., отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді садна ділянки підборіддя, підшкірних крововиливів голови, переломів основи та склепіння черепа, зовнішньої кровотечі, забою речовини головного мозку, роздавлювання речовини головного мозку, руйнування головного мозку; аспірації крові у вигляді вільної темно червоної крові в просвіті верхніх та нижніх дихальних шляхів, дистелектазів легень; саден тильної поверхні перших між фалангових суглобів ІІ-V пальців правої кисті; забою лівої кисті у вигляді синці тильної поверхні кисті з садном ділянки зап`ястя; осаднення передньої поверхні тулуба у вигляді восьми саден та чисельних лінійних саден; саден передніх поверхонь обох колін. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.1.1. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відноситься до групи ТЯЖКИХ ТІЛЕСНИХ УШКОДЖЕНЬ, так-як привело до настання смерті. Вказані тілесні ушкодження характерні для дорожньо-транспортної події, вкладаються у час пригоди та знаходяться у причинному зв`язку з фактом даної ДТП.

На основі судово-гістологічної експертизи, а саме відсутності запально клітинної реакції в речовині головного мозку та легень, можна зробити висновок, що смерть громадянина ОСОБА_8 настала менш ніж за 5 хвилин з моменту отримання тілесних ушкоджень, тобто останній не міг вижити при наданні йому негайної кваліфікованої медичної допомоги.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 135 ч.1 КК України, за кваліфікуючою ознакою якого є завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

12 вересня 2019 року громадянину ОСОБА_5 , у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України, тяжкість покарання, яке йому загрожує, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на два місяці.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили таке задовольнити з огляду на вищевикладені обставини.
У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати більш мякий запобіжний захід.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи захисника.
Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, доводи підозрюваного та його захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
Відповідно до ст.177 КК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини передбачені ст.178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.
Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Витягом з кримінального провадження №0000196 від 15.07.2019 року, підтверджено, що органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 135 КК України.
12 вересня 2019 року громадянину ОСОБА_5 , у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 135 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру, копія якої 12 вересня 2019 року, йому вручена. Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті,та не вирішується на стадіїдосудового розслідування. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя , виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів , що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, що в поєднанні з наявними у суді даними про його особу, який одружений, має постійне місце проживання , малолітню дитину на утриманні, працює, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.
Додані до клопотання докази підтверджують існування ризику незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілого в кримінальному провадженні.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до виснову про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово буде виправданим. Окрім того, слідчим та прокурором не наведено доводів про недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів, ніж той, про який клопочуть слідчий та прокурор, для запобігання встановленому слідчим суддею ризику.
Слідчий суддя зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та його тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обовязки.
Окрім того, слічий суддя враховує професійну діяльність підозрюваного, те, що останній працює, є єдиним годувальником в сім`ї і застосування до ОСОБА_5 цілодобового домашнього арешту позбавить його сім`ю до засобів для існування.
За таких обставин, слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, такі висновки ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах. При цьому, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000196 - старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_3 , за погодженням з начальником відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ганичі, Тячівського району, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, одруженого, фізична -особа підприємець, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю в нічний час доби, заборонивши ОСОБА_5 покидати місце проживання АДРЕСА_1 ) в період з 22.00 год. по 07.00 год. на строк два місяця .
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати до слідчого та прокурора за першою вимогою;
- не залишати місце постійного фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 22:00 години по 07:00 годину;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В решті вимог клопотання - відмовити.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вищевказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Строк дії ухвали до 15.11.2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 23.09.2019 року о 13 год. 35 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1