Справа № 147/1056/20
Провадження № 1-кп/147/123/20
ВИРОК
іменем України

29 грудня 2020 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 13.04.2020 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Огопіль Чечельницького району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, не працює,
у вчиненні кримінального правпоршення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 умисно з метою незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, 12 квітня 2020 року близько 14.00 год. на території кар`єру, що знаходиться під територіальною юрисдикцією Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області зірвав стебла із листям рослин коноплі, що є наркотичним засобом, й таким чином незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Після чого, незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс ОСОБА_4 висушив та подрібнив, чим привів до стану придатного для вживання, таким чином незаконного виготовив наркотичний засіб. 13 квітні 2020 року об 11.00 год. в ході проведення огляду місця події у приміщенні Тростянчикської сільської ради за адресою: вул. Шевченка, 3, с. Тростянчик Тростянецького району Вінницької області, виявлено ОСОБА_4 , який зберігав при собі поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №677 від 15.04.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 20,93 г, яку він зберігав для власних потреб без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовно обвинувачується у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
У кримінальному провадженні №0000084 від 13.04.2020 між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 309 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зізнався у скоєнні кримінального правопорушення, сприяв встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України ( в редакції закону №270-VI від 15.04.2008) у виді обмеження волі на строк два роки. З огляду на особисті дані ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують його покарання, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, сторони погоджуються на застосування до ОСОБА_4 норм ст. 75, ст. 76 КК України, тобто на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк визначений судом та із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 , визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклала добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнає себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, що в силу вимог ч.4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу покарання обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу ОСОБА_4 , а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінальних правопорушень і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального проступку, а також обставину, що пом`якшує покарання, якою на думку суду, є щире каяття, та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді двох років обмеження волі.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діянь, а також те, що обвинувачений беззастережно визнав себе винним в інкримінованому проступку, розкаюється у вчиненому, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього слід звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Процесуальні витрати за проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.
Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376, 473-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 28 грудня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Тростянецького відділення Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді двох років обмеженні волі з іспитовим строком один рік.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 29 травня 2020 року на вилучений під час огляду місця події, а саме приміщення Тростянчиської сільської ради Тростянецького району Вінницької області поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження у висушеному та подрібненому стані, зовні схожу на рослини коноплі, яку упаковано до спеціального пакету Національна поліція України Головне слідче управління №4504255.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме речовину рослинного походження зовні схожу на рослини коноплі у висушеному та подрібненому стані, яку упаковано до спеціального пакету Національна поліція України Головне слідче управління №4504255 знищити.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1