ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3089/20 Справа № 176/1341/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні подання державної установи Жовтоводська виправна колонія №26 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року було відмовлено у задоволенні подання державної установи Жовтоводська виправна колонія №26 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як встановлено судом, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину (ч. 2 ст. 186 КК України), на даний час відбув більше 2/3 строку покарання і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Станом на день розгляду подання невідбутий засудженим строк становить 1 рік 2 місяці 21 день.
Із доданої до матеріалів подання характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній відбуває покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)», починаючи з 16 лютого 2019 року. За час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, має 2 заохочення та 1 стягнення, яке погашено за плином часу. Задіяний в господарській обслузі установи різноробочим ідальні, приймає участь в обробці та забезпеченні їдальні установи продуктами харчування, виконує двох годинні роботи згідно ст. 118 КВК України також залучається до робіт з благоустрою колонії. До суспільно-корисної праці відноситься добре, не потребує додаткового нагляду з боку представників адміністрації. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».Провину у скоєному злочинні визнає, в заподіяному розкаюється. Соціально-корисними зв`язками дорожить, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки.
Окрім того, як вбачається з витягу з протоколу №42 від 24 жовтня 2020 року комісія по розгляду справ про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, переведення засуджених до ДСР відмовила засудженому ОСОБА_7 як такому, що не стає на шлях виправлення.
Також, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, які відносяться до категорії тяжких та звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк.
Окрім того, матеріали особової справи не містять відомості щодо працевлаштування засудженого або наявності в засудженого бажання працевлаштуватися та отримувати заробіток, станом на теперішній час.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання виправної установи та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що відбув 2/3 призначеного покарання, не працевлаштований в установі лише з тих підстав, що не кожна виправна установа має можливість забезпечити всіх засуджений робочими місцями, наявне стягнення погашене засудженим в установленому законом порядку. Також, звертає увагу, що після направлення засудженого до господарського обслуговування установи, де він відбуває покарання станом на сьогодні, засуджений працює безоплатно різноробочим в їдальні, залучається до робіт із благоустрою, має два заохочення, приймає участь в програмі підготовка до звільнення, виконавчих листів не має, має міцні соціальні зв`язки, тобто дружину та неповнолітню дитину, в скоєному повністю розкаєвся.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_7 засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року скасовано в частині призначення покарання та ухвалено в цій частині новий, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ст. 72 призначено покарання у виді позбавленні волі строком на 4 роки 1 місяць
Окрім цього, ОСОБА_7 засуджено вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 червня 2019 року за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяць позбавлення волі.
Засуджений відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і на даний час відбув більше 2/3 строку покарання. Станом на день розгляду подання судом першої інстанції щодо умовно-дострокового звільнення невідбутий засудженим строк становить 1 рік 2 місяці 21 день.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики ОСОБА_7 , останній відбуває покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)», починаючи з 16 лютого 2019 року. За час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, має 2 заохочення та 1 стягнення, яке погашено за плином часу. Задіяний в господарській обслузі установи різноробочим їдальні, приймає участь в обробці та забезпеченні їдальні установи продуктами харчування, виконує двох годинні роботи згідно ст. 118 КВК України також залучається до робіт з благоустрою колонії. До суспільно-корисної праці відноситься добре, не потребує додаткового нагляду з боку представників адміністрації. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».Провину у скоєному злочинні визнає, в заподіяному розкаюється. Соціально-корисними зв`язками дорожить, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки.
Вказані заохочення отримані засудженим 26 грудня 2019 року та 31 березня 2020 року
Крім того, згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_7 мав 1 стягнення попередження від 26.03.2019 року порушення локалізації (погашено за плином часу).
Окрім того, як вбачається з витягу з протоколу №42 від 24 жовтня 2020 року комісія по розгляду справ про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, переведення засуджених до ДСР відмовила засудженому ОСОБА_7 як такому, що не стає на шлях виправлення. Матеріали особової справи не містять відомості щодо працевлаштування засудженого або наявності в засудженого бажання працевлаштуватися та отримувати заробіток, станом на теперішній час.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, оскільки останній належним чином, своєю поведінкою за весь час покарання не довів, що став на шлях виправлення. Наявність у засудженого лише 2 заохочень за весь час відбування покарання, враховуючи те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжкого злочину, на теперішній час жодним чином не доводить досягнення ним виправлення, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення. Щодо погашеного стягнення, на яке посилається засуджений в своїй апеляційній скарзі, то зазначене стягнення хоча і погашене, проте має враховуватися судом в контексті аналізу поведінки засудженого за весь період відбування покарання. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, які відносяться до категорії тяжких та звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк, тобто, ОСОБА_7 вже надавалась можливість досягти виправлення та стати законослухняним громадянином без перебуванням в умовах утримання під вартою, однак відповідних висновків він для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин у період іспитового строку.
Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, скасування ухвали суду першої інстанції та застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні подання державної установи Жовтоводська виправна колонія №26 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4