Провадження № 1-м/243/6/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 2 ст. 228.3 КК РФ до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України для подальшого відбування покарання за даним вироком на території України.

Своє клопотання мотивують тим, що вироком Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі), ч. 2 ст. 228.3 КК РФ (незаконне зберігання прекурсорів наркотичних засобів в особливо великому розмірі), які є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

В клопотанні просять визначити правову кваліфікацію діянь за Кримінальним кодексом України, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 згідно з Кримінальним кодексом України, зазначивши про початок відбування строку покарання.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив проводити судовий розгляд у його відсутність.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України вирок Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 , з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.

Статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку ; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі ; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку за закінчення цієї процедури.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Вироком Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 2 ст. 228.3 КК РФ та призначено покарання:

-за злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ із застосуванням ст. 64 КК РФ, у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) років 10 (десять) місяців без додаткового покарання;

-за злочин, передбачений ч. 2 ст. 228.3 КК РФ у вигляді виправних робіт на строк 1 (один) рік з утриманням від заробітної плати засудженого 10 % в дохід держави.

На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням вимог п. «в» ч. 1 ст. 71 КК РФ, відповідно якого одному дню позбавлення волі відповідає три дні виправних робіт, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років без додаткових покарань, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з 27 червня 2018 року. В строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано час тримання його під вартою з 20.07.2017 року по 26.06.2018 року.

Відповідно до Розпорядження про виконання вироку, що набув законної сили від 08.08.2018 року, вирок Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 набув законної сили 06.08.2018 року.

Згідно Довідки про відбуту та невідбуту частину строку покарання засудженого ОСОБА_4 , станом на 28.10.2019 року відбута частина покарання складає 2 роки 3 місці 8 днів, не відбута 4 роки 8 місяців 21 день.

З Довідки медичної частини № 4 ФКУЗ МСЧ-46 ФСИН Росії від 30.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 здоров та працездатний.

Згідно письмової заяви, ОСОБА_4 висловив бажання бути переведеним в Україну для подальшого відбування покарання.

Визначаючи статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави, суд приходить до висновку про наступну відповідальність.

Дії засудженого ОСОБА_4 за вироком Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року були кваліфіковані за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, за ч. 2 ст. 228.3 КК РФ, як незаконне зберігання прекурсорів наркотичних засобів в особливо великому розмірі.

Вищевказаним вироком встановлено, що предметом злочину за п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ є наркотичний засіб мефедрон (метилметкатинон) загальною масою 306,8 грама, що за законодавством РФ є великим розміром, предметом злочину за ч. 2 ст. 228.3 КК РФ прекурсор наркотичного засобу 2-бром-1-(4-метилфеніл)пропан-1-он загальною масою 10222 грама, що за законодавством РФ є особливо великим розміром.

Санкція за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів) передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з додатковими покараннями.

Відповідно діючого Кримінального кодексу України, закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі кваліфікується за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України. Санкція за цей злочин передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Згідно з ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, максимальне покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України становить 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Покарання за злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, ОСОБА_4 було призначено із застосуванням ст. 64 КК РФ, відповідно до якої, за наявності виключних обставин, пов`язаних з метою та мотивом злочину, ролі винного, його поведінки під час та після вчинення злочину, значно зменшуючих ступінь суспільної небезпеки злочину, а також при активному сприянні учасника групового злочину розкриттю цих злочинів, покарання може бути призначене нижче нижчої межі, передбаченої відповідною статтею Особливої частини зазначеного кодексу, або суд може призначити більш м`який вид покарання, ніж передбачений цією статтею, або не застосовувати додаткове покарання, передбачене як обов`язкове. Згідно законодавства України аналогічна норма закріплена в ст. 69 КК України.

В той же час положенням п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України передбачено, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, зокрема, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Враховуючи те, що максимальне покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України є меншим ніж за вироком Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за аналогічний злочин за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, тому суд визначає ОСОБА_4 покарання, передбачене кримінальним законом України, а саме 6 років 8 місяців позбавлення волі. Додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується, оскільки воно не передбачено вироком іноземного суду.

Визначаючи ОСОБА_4 вид покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 228.3 КК РФ, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 228.3 КК РФ (незаконне зберігання прекурсорів наркотичних засобів в особливо великому розмірі), санкція статті передбачає покарання у вигляді штрафу в розмірі від трьохсот тисяч до п`ятисот тисяч рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період від дев`яти місяців до одного року, або обов`язковими роботами на строк від ста восьмидесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той же строк.

Відповідно діючого Кримінального кодексу України, незаконне зберігання прекурсорів наркотичних засобів в особливо великому розмірі кваліфікується за ч. 3 ст. 311 КК України. Санкція за цей злочин передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, зокрема, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Враховуючи те, що мінімальне покарання за ч. 3 ст. 311 КК України є більшим ніж за вироком Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за аналогічний злочин за ч. 2 ст. 228.3 КК РФ, тому суд визначає ОСОБА_4 покарання, визначене зазначеним вироком суду іноземної держави. Додаткове покарання у виді конфіскації майна також не застосовується, оскільки воно не передбачено вироком іноземного суду.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року покарання за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних діянь, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 3 ст. 311 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання у виді семи років позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 602, 603, 606, 609, 610 КПК України, Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії строгого режиму, за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 2 ст. 228.3 КК РФ.

Визначити, що ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1, ст. 64 КК РФ, за якою засуджений ОСОБА_4 , відповідає ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Визначити, що ч. 2 ст. 228.3 КК РФ, за якою засуджений ОСОБА_4 , відповідає ч. 3 ст. ст. 311 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 311 КК України до одного року виправних робіт з утриманням із заробітку засудженого 10 відсотків в дохід держави.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, з рахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідає три дні виправних робіт, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку Красногорського міського суду Московської області від 27 червня 2018 року при приведенні його у відповідність із законодавством України рахувати з 27 червня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.07.2017 року по 26.06.2018 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі згідно ч.5 ст. 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженою - з моменту її вручення.

Повний текст ухвали проголошений 28 грудня 2020 року о 08 год. 45 хв.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Донецької області