КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5
В С ТА Н О В И Л А

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2020 продовжено строк обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ленінград, Росія, під тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, починаючи з 04 червня 2020 року, а саме до 02 серпня 2020 року включно. Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 1 216 200 (один мільйон двісті шістнадцять тисяч двісті) грн., з покладенням у випадку внесення застави обов?язків, передбачених ст.194 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2020 скасувати і постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_6 обрати запобіжний захід домашній арешт.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що дії, які інкримінуються ОСОБА_6 , насправді містять ознаки цивільно-правових відносин, а отже пред?явлене йому обвинувачення не обґрунтоване. Звертає увагу суду, що ОСОБА_6 перебуває у цивільному шлюбі, має трьох малолітніх дітей, постійне місце реєстрації у Київській області та батька похилого віку, що також проживає у Київській області, що спростовує висновки прокурора про відсутність міцних соціальних зв?язків. Захисник вказує, що визначений судом розмір застави у понад мільйон, завеликий і не відповідає матеріальному та майновому становищу обвинуваченого, а також перевищує граничний розмір застави, який визначений ст.182 КПК України. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_6 не переховувався і не знав, що перебуває в розшуку, а проживав офіційно у готелі. На переконання захисника, судом не було враховано обставини, пов?язані з пандемією.
Заслухавши доповідь судді, заслухавши доводи сторони захисту, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, яке надійшло з Києво-Святошинського районного суду Київської області разом з апеляційною скаргою захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2020 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 серпня 2020 року включно, з визначенням розміру застави.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що ризики, передбачені ст.177 КК України, які були встановлені при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 з визначенням розміру застави.
Зокрема такі висновки суду підтверджуються тим, що ОСОБА_6 має незадовільну репутацію: раніше судимий вироком Солом?янського районного суду міста Києва від 28.02.2013 за ч.3 ст.190 КК України, перебував у розшуку; не працює; не має законних джерел доходу; обвинувачується у вчинення особливо тяжких корисливих злочинів.
Відтак, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпечності злочинів, які обвинуваченому ставляться в вину, особу обвинуваченого, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшились і не припинили своє існування, а також беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, який закінчується 02.08.2020, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Стосовно доводів захисника про те, що визначений судом розмір застави перевищує граничний розмір, визначений ст.182 КПК України, то колегія суддів зауважує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, а тому суд обрав розмір застави останньому відповідно до абз.2 ч.5 ст.182 КК України. А відтак, за відсутності обґрунтованих доводів, підтверджених документально, які б беззаперечно доводили необхідність зменшення визначеного судом першої інстанції розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 , вимоги захисника в цій частині колегія суддів не приймає до уваги.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою з визначення розміру застави суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як про те просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2020 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до 02.08.2020 з визначенням розміру застави, ? залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3