Справа №577/4716/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/517/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 14 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 7 жовтня 1998 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. 114; 140 ч. 3; 42 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі;

2) 27 березня 2002 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. 355 ч. 3; 69; 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 10 серпня 2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 3; 263 ч. 1; 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 12 грудня 2017 року звільнився з Бучанської виправної колонії Київської області № 85 на підставі ухвали Березанського міського суду Київської області, від 20 листопада 2017 року, відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію в 2016 році»,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Визначено до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і рахувати строк відбуття покарання з 3 лютого 2020 року.

У строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 під вартою з 13 грудня 2018 року по 10 лютого 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2431 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України за наступних обставин.

Так, на початку вересня 2018 року в денний час доби ОСОБА_7 на смітнику в кінці вулиці Тургенєва у м. Конотоп Сумської області серед бур`янів знайшов пістолет «EKOL MAJOR», калібру 9 мм, Р.А.К. № НОМЕР_1 .

Розуміючи, що знайдений пістолет є вогнепальною зброєю, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України № 2471 Х11, від 17.06.1992 р., «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576, від 12.10.1992 р., Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 292, від 12.04.1999 р., не маючи передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 забрав знайдений та переніс пістолет до місця свого тимчасового проживання у АДРЕСА_2 , де в приміщенні дровнику став незаконно зберігати.

18 вересня 2018 року, о 9 год. 35 хв., працівники поліції Конотопського ВП ГУНП в Сумській області під час проведення санкціонованого судом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за вищевказаною адресою, виявили та вилучили перероблений пістолет EKOL MAJOR, калібру 9 мм, Р.А.К. № НОМЕР_1 , який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю придатною до проведення пострілів патронами роздільного заряджання «шумовий патрон калібру 9 мм Р.А. + сферична куля», виготовленою промисловим способом із подальшим заглушенням газовідвідного отвору саморобним способом.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи висновки суду в частині доведеності його вини у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання, шляхом застосування ст. 69 КК України.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що суд, призначаючи покарання безпідставно не вирішив питання про можливість призначення йому покарання у виді обмеження волі, яке на його думку буде достатнім для його виправлення.

Звертає увагу обвинувачений на пом`якшуючі покарання обставини, а також те, що він за період 10 лютого 2019 року й до 3 лютого 2020 року, коли не перебував під вартою, належним чином виконував покладені на нього обов`язки обвинуваченого і не вчинив жодного правопорушення.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інс танції на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 263 ч. 1 КК України.

Законність вказаних висновків суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, зокрема й обвинуваченим ОСОБА_7 у його апеляційній скарзі, то колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданої апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 404 КПК України, не знаходить підстав щодо зміни прийнятого судом рішення за вказаними висновками суду, приймаючи при цьому до уваги відсутність підстав для прийняття судом апеляційної інстанції рішення з покращенням становища ОСОБА_7 .

Перевіряючи висновки суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ст. 263 ч. 1 КК України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, у відповідності з ст. 65 КК України, було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , а також обставини які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 .

У відповідності до ст. 66 КК України, судом до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 було визначено його щире каяття у вчиненому та позитивну характеристику за місцем мешкання.

Також, при призначенні судом покарання судом було враховано, що ОСОБА_7 неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, зокрема й за злочин пов`язаний з незаконним поводженням зі зброєю та бойовими припасами, згідно висновку органу пробації, відносно ОСОБА_7 , існує висока ймовірність вчинення повторного правопорушення і виправлення та перевиховання без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Виходячи з викладеного, колегія суддів знаходить законними висновки суду в частині можливості виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, лише в умовах ізоляції від суспільства, шляхом реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги з приводу наявності пом`якшуючих покарання обставин не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд, у відповідності до ст. ст. 65; 66 КК України, належним чином їх врахував призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах визначених санкцією ст. 263 ч. 1 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляційної скарги про можливість виправлення ОСОБА_7 шляхом призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді обмеження волі, оскільки, з огляду на попередні судимості обвинуваченого ОСОБА_7 встановлені судом пом`якшуючі покарання обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 з приводу належної його процесуальної поведінки за період з 10 лютого 2019 року до 3 лютого 2020 року не спростовують вказаних висновків суду. При цьому, не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження доводи апеляційної скарги про правомірну поведінку ОСОБА_7 у вказаний період, так як у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 процесуальних обов`язків обвинуваченого, він оголошувався в розшук у зв`язку з чим йому судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи, що призначене судом ОСОБА_7 покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі ОСОБА_7 та таким, що буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного судом ОСОБА_7 покарання, а відповідно, не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 14 лютого 2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4