Справа № 491/723/20
УХВАЛА

17 вересня 2020 року м.Ананьїв

Слідчий суддя Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого у кримінальному провадженні №0000430, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду 16 вересня 2020 року надійшла заява ОСОБА_2 про відвід слідчого у кримінальному провадженні №0000430, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Зі змісту заяви вбачається, що в провадженні слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 з 22 жовтня 2017 року перебуває кримінальне провадження №0000430 за фактом викрадення трьох металевих воріт з, належної потерпілому, нежитлової будівлі гаражів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно заяви, протягом майже трьох років проведення слідства слідчим допущено абсолютну бездіяльність, яка полягає в тому, що слідчий від проведення досудового розслідування відсторонився, проводить, на думку заявника, умисні дії, спрямовані на втрату слідів пригоди та інших доказів, допускає численні порушення процесуального законодавства, не виконує вказівки прокурора, попри звернення експерта тричі не надав необхідні для проведення експертиз матеріали, у зв`язку з чим в проведенні експертиз було відмовлено.
У відповідності до ч.3 ст.81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Слідчому СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду заяви про відвід було повідомлено належним чином, що підтверджується розпискою представника відділення поліції про отримання судової повістки.
Проте, 17 вересня 2020 року слідчий ОСОБА_3 до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань від нього на адресу суду не надходило.
Враховуючи викладене, слідчий суддя розцінює неявку слідчого як небажання та фактичну відмову від надання пояснень з приводу заяви про відвід.
Заявник потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте 16 вересня 2020 року надав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що просить заяву про відвід розглянути за його відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити.
Враховуючи викладене слідчий суддя вважає за можливе розглянути заяву про відвід за відсутності слідчого, якому заявлено відвід, та особи, якою подано заяву.
При цьому, слідчий суддя вивчивши заяву про відвід та додані до неї матеріали, з урахуванням заяви про відвід приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.
Так, частиною 1 статті 77 КПК України визначено перелік підстав для відводу слідчого та визначено, що слідчий підлягає відводу: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
З заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що заявник вважає, що слідчий підлягає відводу у зв`язку з існуванням підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 77 КПК України, а саме існуванням, на думку заявника, підстав вважати, що слідчий особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
При цьому, з диспозиції пункту 3 частини 1 статті 77 КПК України вбачається, що нею передбачено два види підстав для відводу слідчого, а саме: 1) слідчий особисто або його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження; 2) існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого.
При цьому, заява про відвід та додані до неї матеріали не містять будь-яких посилань та доказів того, що слідчий ОСОБА_3 , його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження.
Таким чином, з огляду на зміст заяви про відвід, потерпілим у кримінальному провадженні відвід слідчому заявлено з підстав наявності сумнівів у неупередженості слідчого під час досудового розслідування.
З цього приводу слід зазначити наступне.
Законодавець, в диспозиції пункту 3 частини 1 статті 77 КПК України зазначив, що сумніви в неупередженості слідчого мають бути обґрунтованими.
Кримінальний процесуальний кодекс України визначення терміну «Обґрунтований» не містить.
Проте, з комплексного аналізу КПК України вбачається, що обґрунтованими є доводи, які базуються на об`єктивно встановлених фактах та підтверджені належними і допустимими доказами.
При цьому до заяви не додано будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що слідчий упереджено ставиться до досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Доводи заявника, на яких ґрунтується заява про відвід засновані на його суб`єктивних спостереженнях, які полягають у тому, що на думку заявника, слідчим на протязі майже трьох років досудове розслідування у кримінальному провадженні фактично не здійснюється.
Як вбачається зі змісту заяви, до таких висновків заявник дійшов виходячи з того, що слідчим у кримінальному провадженні тричі було призначено експертизу, спрямовану на встановлення збитків, завданих кримінальним правопорушенням.
Проте, як вбачається з заяви та доданої до неї копії листа Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 7 липня 2020 року №19/13-15248/Б-39 експертам не було надано за їх клопотаннями матеріали необхідні для здійснення експертизи, у зв`язку з чим в проведенні експертиз було відмолено.
З цього приводу слід зазначити наступне.
Частиною 1 статті 242 КПК України визначено, щоекспертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до ч.2 ст.242 КПК України Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.
В рамках кримінального провадження №0000430, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2017 року здійснюється досудове розслідування за фактом ймовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Згідно частини 1 статті 185 КК України кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена цією частини статті 185 КК України, полягає у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Тобто шкода у вказаному кримінальному правопорушенні фактично визначається полягає у вартості майна, яке вибуло з володіння потерпілого в наслідок протиправних дій.
Про підозру у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено.
З наведеного вбачається відсутність підстав для призначення експертизи, передбачених пунктами 1-4 статті 242 КПК України.
При цьому, з заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що слідчим обов`язок призначити експертизу у випадку передбаченому пунктом 6 частини 1 статті 242 КПК України, виконано.
Проте, як зазначено в листі Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 7 липня 2020 року №19/13-15248/Б-39 експертам не було надано за їх клопотаннями матеріали необхідні для здійснення експертизи, у зв`язку з чим в проведенні експертиз було відмолено.
При цьому, як заява про відвід, так і зазначений лист не містить жодних посилань на причини ненадання слідчим необхідних матеріалів для проведення експертизи, а також зазначення які саме матеріали не було надано.
Зазначені обставини не дають можливості зробити обґрунтований висновок, щодо наявності у слідчого умислу на перешкоджання проведенню експертизи.
Також, в заяві про відвід ОСОБА_2 зазначає, що на його думку є очевидним факт того, що слідчий ОСОБА_3 упереджено ставиться до потерпілого при проведенні досудового розслідування та надає незаконні переваги іншій стороні кримінального провадження, якою вчинено кримінальне правопорушення, ймовірно слідчим встановлено осіб, якими вчинено даний злочин, але злочин ним приховується з метою уникнення винними особами відповідальності.
Проте, зазначені доводи будь-яким чином не обґрунтовані, будь-яких доказів на їх підтвердження до заяви не додано, сам заявник зазначає, що у кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено.
При цьому, частиною 1 статті 22 КПК України, якою закріплено принцип змагальності у кримінальному провадженні, визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
При цьому, з урахуванням положень ч.1 ст.22, ч.3 ст.77 КПК України, заявником при заявленні відводу слідчому мало б бути надано докази, які б свідчили про наявність підстав, які викликають сумнів у неупередженості слідчого.
Проте, таких доказів заява та додані до неї матеріали не містять.
Слідчий суддя, з приводу доводів, викладених в заяві про відвід вважає за доцільне зазначити, що фактично потерпілий посилається на затягування слідчим строків досудового розслідування.
Дійсно, пунктом 21 частини 1 статті 3 КПК України однією з засад кримінального провадження визначено розумність його строків.
Частиною 1 статті 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Зазначене відповідає положенням частини 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, якою визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому, ч.2 ст.28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
З метою реалізації положень зазначеної частини статті 28 КПК України законодавцем визначено порядок оскарження недотримання розумних строків під час здійснення досудового розслідування.
Так, частиною 1 статті 308 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.
Тобто, потерпілий в разі наявності факту затягування строків досудового розслідування має право звернутися до прокурора вищого рівня з відповідною скаргою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 81, 100 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого у кримінальному провадженні №0000430, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, - відмовити.
Копію ухвали направити або вручити представнику СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області та заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1