Справа № 206/1991/20
Провадження № 1-кп/206/58/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2021 р. м. Дніпро
Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за № 0000223 від 28.01.2020 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 27.01.2020 року близько 18.10 годин, керуючи власним технічно справним автомобілем «Мазда» державний номер НОМЕР_1 рухався в Самарському районі міста Дніпро по вулиці Гаванській з боку Південного мосту в напрямку вулиці Томської.
Під час руху ОСОБА_5 , порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі б.15 по вул. Гаванській, на якому знаходився пішохід ОСОБА_6 , перетинаючи проїзну частину дороги справа наліво за напрямком його руху, заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходові, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, не прийняв і продовживши рух, скоїв на нього наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди настала смерть пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тілесні ушкодження в ділянку голови у своїй сукупності, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р), п.2.1.3 б, вони є тяжкими за ознакою небезпеки для життя.
Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_6 настала від закритої черепно-мозкової травми, з переломом склепіння та основи черепу, масивними крововиливами під мозкові оболонки, забиттям головного мозку, субарахноїдальними крововиливами та субдуральною гематомою в речовині головного мозку, ранами, саднами, забиттям м`яких тканин голови та обличчя, яка ускладнилась набряком головного мозку.
Враховуючи характер виявлених тілесних ушкоджень та даних судово-гістологічного дослідження, можна вважати, що вони виникли в термін та за обставин, вказаних в медичній документації (27.01.2020), тобто від дії тупого твердого предмету, вірогідно, при ДТП, тобто при травмуванні потерпілого частинами транспортного засобу, що рухався.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Мазда» державний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, який наголошує:
- п. 18.1 ПДР України «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні провину визнав та пояснив, що 27.01.2020 року о 18-10 год. керуючи транспортним засобом «Мазда» по вул. Гаванській та коли під`їздив до нерегульованого пішохідного переходу, він запізно побачив пішохода, який перетинав проїзну частину та скоїв на нього наїзд. Він відразу зупинився, викликав швидку та поліцію. Потерпілого забрали до лікарні та поклали в реанімаційне відділення. Десь через місяць потерпілий помер. Весь цей місяць він кожного дня приходив до лікарні, купував необхідні ліки, однак врятувати потерпілого лікарям так і не вдалось. У скоєному, він щиро розкаюється та просить суд обрати йому не суворе покарання та обмежитись незначним строком позбавлення його права керування, оскільки йому потрібен транспортний засіб для догляду за його хворою матір`ю.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі матеріалів справи та у відповідності з чинним законодавством.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Так, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною за ч.2 ст.286 КК України, що виразилась у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому смерть.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України його віднесено до категорії тяжких злочинів, особу винного, те що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, оплачував медичне лікування потерпілого, а всього на загальну суму 28 861 грн., про що надав суду відповідні чеки.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, та його поведінку після вчиненого, а саме щоденну оплату ліків та лікування потерпілого впродовж всього лікування, співпереживаня щодо стану здоров`я потерпілого, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
В суді було встановлено, що порушення ПДР України, допущені обвинуваченим ОСОБА_5 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
Крім того, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України віднесено до злочинів проти безпеки руху.
Суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 , додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України, так як даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченого призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, із спричиненням смерті потерпілого. Застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість, в разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами, додатково вивчити правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.
Також, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь експерта підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувалась.

Під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Таким чином, зважаючи на наведені вимоги кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку про необхідність скасування накладеного ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року арешту на транспортний засіб - автомобіль «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Керуючись ст.ст. 368,370,374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №19/104-9/2/538 від 27.04.2020 року в розмірі 1307,60 грн.
Скасувати накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року арешт на транспортний засіб - автомобіль «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Речовий доказ: автомобіль «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1