Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/19/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження №00000063 за апеляційними скаргами представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівське Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 5135 гривень та моральну шкоду в сумі 100000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати по справі в сумі 7696 гривень 94 копійки за проведення експертизи.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів,

ВСТАНОВИВ:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за те, що він спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, при наступних обставинах.

01.02.2018 року близько 17-ї години ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов у гості до ОСОБА_9 Знаходячись у будинку АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розпивали спиртні напої.

Близько 18 години 30 хвилин коли ОСОБА_9 виходив з кімнати та проходив повз ОСОБА_11 , який сидів на дивані, останній безпричинно наніс йому удар ногою в область паху. На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_14 бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_11 , шляхом нанесення тілесних ушкоджень лівою долонею руки завдав не менше одного удару у ділянку правої вилиці від якого останній впав з дивана на не рівну поверхню підлоги та вдарився лівою тім`яною частиною голови отримавши при цьому внутрішньочерепну травму у вигляді субдурального та субарахноїдального крововиливів в результаті здавлення та набряку головного мозку, що знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Після завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 втратив свідомість та почав харчати, а коли ОСОБА_9 та ОСОБА_13 підняли його та посадили на диван знову впав. Пробувши добу у домоволодінні ОСОБА_15 до свідомості не прийшов.

Наступного дня 02.02.2018 року близько 21-ї години, ОСОБА_14 пригрозивши ОСОБА_13 фізичним насиллям в разі ненадання йому допомоги по вивезенню ОСОБА_11 з його домоволодіння, за допомогою одноколісної металевої тачки, яка належала йому на праві власності відвезли та залишили ОСОБА_11 на узбіччя ґрунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , де останнього знайшли мертвим 03.02.2018 року.

Згідно висновку експерта судово-медичної експертизи №56 від 07.03.2018 року, при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої непроникаючої черепно-мозкової травми: синців обличчя, садна обличчя, волосистої частини голови, крововиливу у слизову нижньої губи, крововиливу у м`які тканини волосистої частини голови, субдурального, субарахноїдального крововиливів. Вказаний комплекс ушкоджень несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечний для життя в момент заподіяння, знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю та за давністю складає близько 12 годин до моменту смерті.

Не погоджуючись з вироком районного суду, представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати за м`якістю призначеного ОСОБА_9 покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 - винуватим за ч.2 ст. 121 КК та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом встановлено - вчинення злочину в стані алкогольного оп`яніння .

Також, з вироку вбачається, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 вид покарання і його строк, суд першої інстанції хоч, і вірно встановив дані про його особу та обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, однак? не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та данні про особу. Не врахований і той факт, що обвинувачений частково визнав свою провину. Протягом строку досудового розслідування та слухання справи в суді не здійснював заходи на відшкодування шкоди.

Також, зазначає, що потерпіла просила суд призначити покарання обвинуваченому у виді 10 років позбавлення волі.

Захисник адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити та визнати обвинуваченого винним за ст. 128 КК України та ст.135 КК України. На підставі статті 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на один рік один місяць.

На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що оцінюючи докази, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до постановлення незаконного вироку.

На думку захисника за наслідками цього провадження обвинуваченого має бути визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених статтями: 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження та 135 КК України, як залишення в небезпеці. За таким застосуванням кримінального закону на підставі статті 70 КК України за сукупністю злочинів, обвинуваченому мало бути призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на один рік один місяць, а на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік.

Досліджуючи досліджені судом докази, а саме: висновки СМЕ №56; 56/1; 56/2; 56/3, роз`яснення своїх висновків експертом; показань обвинуваченого та свідків можна зробити висновок про те, що заподіянні тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_11 утворились від необережних дій обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не прийняв до уваги показання обвинуваченого, який пояснив, що під час сварки між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт під час якого останній наніс обвинуваченому один удар ногою в область паху. Після таких дій з метою захисту себе ОСОБА_9 у відповідь наніс ОСОБА_11 удар долонею руки в обличчя, після чого ОСОБА_11 впав на підлогу. Під час падіння, ОСОБА_11 вдарився лівою тім`яною частиною голови. Згідно із висновком СМЕ №56 від 05.02.2015 року від удару ОСОБА_16 рукою у ОСОБА_17 виникло тілесне ушкодження у вигляді крововиливу у слизову нижньої губи. Від падіння на підлогу у ОСОБА_18 виникло здавлення та набряк головного мозку, як результат внутрішньочерепної травми, внаслідок якої і виникла смерть. Обвинувачений дав показання, що на меті у нього було саме нанесення удару долонею по обличчю ОСОБА_11 , тобто заподіяння болю останньому. Заподіяння тяжких тілесних ушкоджень він не бажав, не бажав, щоб останній падав на підлогу та ударявся головою.

Роз`яснюючи свої висновки в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_19 роз`яснив, що у висновку №56/1 зазначено про попереднє хірургічне втручання у вигляді трепанації черепа ОСОБА_11 . За таких обставин експерт вважав, що через наявність цієї трепанації навіть незначна сила травмуючого впливу могла викликати значні внутрішньочерепні зміни. Також, експерт роз`яснив, що смерть ОСОБА_11 могла настати, як 02-го так і 03 лютого 2018 року. Враховуючи цю обставину та покази свідків: ОСОБА_20 , яка показала, що коли вона разом із обвинуваченим вивозила ОСОБА_17 на возику, то він ще був живий; показання свідка ОСОБА_21 , який показав, що коли виявив труп ОСОБА_11 на його обличчі були блювотні маси; показання свідка ОСОБА_22 , яка теж повідомила, про наявність блювотних мас у ОСОБА_11 можна прийти до висновку, що тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_11 виникли під час його падіння внаслідок необережних дій обвинуваченого, а його смерть настала після того, як ОСОБА_11 було залишено обвинуваченим поблизу будинку АДРЕСА_1 . Проте, суд першої інстанції ці обставини до уваги не прийняв.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, представника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Викладені у вироку висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні належних і допустимих доказах, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

Крім того, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, є безпідставними виходячи з такого.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав частково та пояснив, що 01.02.2018 року близько 17 -ї години до нього додому в гості прийшов його знайомий ОСОБА_11 . Знаходячись у будинку він разом із ОСОБА_11 та співмешканкою ОСОБА_13 розпивали спиртні напої. Через деякий час коли він виходив з кімнати та проходив повз ОСОБА_11 , який сидів на дивані, останній безпричинно наніс йому удар ногою в область паху. Після чого він у відповідь долонею руки наніс ОСОБА_11 удар у ділянку обличчя від якого останній впав на підлогу. Після чого він зі ОСОБА_13 підняли ОСОБА_11 та посадили на диван, де останній спав. Наступного дня 02.02.2018 року він з ОСОБА_13 прийшли з роботи і побачили, що ОСОБА_11 продовжував спати на дивані. Потім близько 21-ї години він зі ОСОБА_13 вирішили відвезти ОСОБА_11 додому. Після чого вони за допомогою металевої тачки відвезли та залишили ОСОБА_11 на узбіччя ґрунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 . Коли вони везли ОСОБА_11 , то він висловлювався нецензурною лайкою та говорив, що сам дійде додому, тому вони його залишили. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_11 знайшли мертвим. Вину визнав частково, а саме в тому, що він залишив потерпілого, та не визнав вину в тому, що від його тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, його винуватість підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції належними та допустимими доказами, на підставі яких районним судом зроблено правильний висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_13 , яка зазначила, що 01.02.2018 року близько 17 -ї години до них додому в гості прийшов знайомий її співмешканця ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . Знаходячись у будинку, вона разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 розпивали спиртні напої. Через деякий час коли ОСОБА_9 виходив з кімнати та проходив повз ОСОБА_11 , який сидів на дивані, останній безпричинно наніс ОСОБА_9 удар ногою в область паху. Після чого ОСОБА_9 у відповідь долонею руки наніс ОСОБА_11 удар у ділянку обличчя, від якого останній впав на підлогу. Після чого, вона з ОСОБА_9 підняли ОСОБА_11 та посадили на диван, де останній спав. Наступного дня, 02.02.2018 року вона з ОСОБА_9 прийшли з роботи і побачили, що ОСОБА_11 продовжує спати на дивані. Потім, близько 21-ї години, вона з ОСОБА_9 вирішили відвезти ОСОБА_11 додому. Після чого, вони за допомогою металевої тачки, відвезли та залишили ОСОБА_11 на узбіччя ґрунтової дороги, поблизу будинку АДРЕСА_1 . Коли вони везли ОСОБА_11 , то він був п`яний та говорив, що сам дійде додому, тому вони його залишили. Наступного дня вона дізналася, що ОСОБА_11 знайшли мертвим.

Показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила суду першої інстанції, що 02.02.2018 року вона була вдома зі своїм співмешканцем ОСОБА_24 , до них додому в гості прийшли ОСОБА_9 зі ОСОБА_13 і принесли з собою горілки. Вони разом розпили горілку і через деякий час останні пішли додому. Наступного дня вона дізналася, що ОСОБА_11 знайшли мертвим.

Свідок ОСОБА_24 надав суду аналогічні покази, які надала свідок ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_25 надав районному суду покази про те, що 02.02.2018 року вранці він йшов по вулиці в селі Козацьке та зустрів ОСОБА_11 , який теж йшов по селі. А наступного дня він дізнався, що ОСОБА_11 знайшли мертвим.

Свідок ОСОБА_26 пояснила суду, що 02.02.2018 року вона перебувала вдома, близько 22-ї години до неї прийшла ОСОБА_13 і попрохала продати їй горілку власного виробництва. Вона погодилась і продала ОСОБА_13 одну пляшку горілки. Про обставини смерті потерпілого ОСОБА_11 їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що вона працює фельдшером , 03.02.2018 року їй повідомили, про те, що на узбіччі ґрунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , знайшли труп мешканця села - ОСОБА_11 . На місці події вона оглянута труп потерпілого, тілесних ушкоджень вона не бачила, взуття було чисте. Причина смерті ОСОБА_11 їй не відома.

Свідок ОСОБА_27 пояснювала, що вона займає посаду голови Козацької сільської ради. 03.02.2018 року їй повідомили, про те, що на узбіччі ґрунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , знайшли труп мешканця села ОСОБА_11 . Останній за життя характеризувався з негативної сторони, зловживав спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_28 пояснив, що покійного жителя села ОСОБА_11 він добре знав так, як проживав по сусідству з ним. 02.02.2018 року близько 16-ї години він останній раз бачив ОСОБА_11 , а наступного дня він дізналася, що ОСОБА_11 знайшли мертвим. Про обставини смерті потерпілого ОСОБА_11 йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_29 пояснив суду, що 03.02.2018 року близько 11-ї години він йшов по АДРЕСА_1 , де на узбіччі ґрунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_2 виявив труп мешканця села ОСОБА_11 . Після чого він про це повідомив до сільської ради.

Свідок ОСОБА_30 пояснила, що покійний ОСОБА_11 був її братом. Останній раз вона бачила брата 01.02.2018 року, який був у неї в гостях. А 03.02.2018 року їй повідомили, про те, що на узбіччі ґрунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , знайшли труп її брата ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_31 зазначив суді першої інстанції, що покійного жителя села ОСОБА_11 він знав так, так як останній проживав по сусідству з ним. Останній раз він бачив ОСОБА_11 01.02.2018 року у вечорі, коли з квартири останнього виходив з ОСОБА_9 , а ОСОБА_11 зачинив за ним двері. А 03.02.2018 року він дізнався, що ОСОБА_11 знайшли мертвим. Про обставини смерті потерпілого ОСОБА_11 йому нічого не відомо.

Допитаний судово - медичний експерт ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснив, що ним проводились судово-медичні експертизи по даному кримінальному провадженні, висновки яких відповідають дійсності.

Також, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 03.02.2018 року, в ході якого було оглянуто узбіччя ґрунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 та виявлено труп потерпілого ОСОБА_11 ;

-висновками експерта №56 від 07.03.2018 року та №56/1 від 07.03.2018 року, згідно яких у потерпілого ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої непроникаючої черепно-мозкової травми, синців обличчя, садна обличчя, волосистої частини голови, крововиливу у слизову нижньої губи, крововиливу у м`які тканини волосистої частини голови, субдурального, субарахноїдального крововиливів. Вказаний комплекс ушкоджень несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечний для життя в момент заподіяння, знаходиться в прямому причинному зв' язку зі смертю та за давністю складає близько 12 годин до моменту смерті;

-протоколом огляду місця події від 04.02.2018 року, в ході якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_3 , за участі ОСОБА_10 , під час огляду нічого не виявлено;

-протоколом огляду місця події від 06.02.2018 року, в ході якого в приміщенні моргу в м. Олександрії було оглянуто труп ОСОБА_11 , за участі судово - медичного експерта ОСОБА_19 , під час огляду було вилучено речі ОСОБА_11 ;

-висновками експерта №166 від 21.02.2018 року; №169 від 15.03.2018 року, №168 від 01.03.2018 року;

-№170 від 15.03.2018 року; №167 від 06.03.2018 року згідно якого було досліджено кров трупа ОСОБА_11 ;

-висновками експерта №43 від 26.03.2018 року, №41 від 22.03.2018 року;

-№42 від 23.03.2018 року;

- №40 від 21.03.2018 року;

-протоколом огляду місця події від 08.02.2018 року, в ході якого було оглянуто будинок АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_24 , під час якого було виявлено та вилучено сліди речовини схожої на кров;

-протоколом огляду місця події від 08.02.2018 року, в ході якого було оглянуто будинок АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено чоловічі речі;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2018 року за участі свідка ОСОБА_13 ;

-висновком експерта №56/3 від 21.04.2018 року, згідно якого тілесні ушкодження, що були виявлені на трупі ОСОБА_11 , могли утворитися за різних обставин, в тому числі і за тих, на які вказує свідок ОСОБА_13 ;

-висновком експерта №56/2 від 21.04.2018 року, згідно якого тілесні ушкодження, що були виявлені на трупі ОСОБА_11 , могли утворитися за різних обставин, в тому числі і за тих, на які вказує обвинувачений ОСОБА_32 .

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів вважає, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Апеляційні доводи захисника про неправильність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти таку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Відповідальність за ч.2 ст. 121 КК України за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, наступає за умови, що заподіяне потерпілому тілесне ушкодження було тяжким і стало причиною його смерті.

Для кваліфікації дій особи за ч.2 ст. 121 КК України необхідно встановити наявність умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та необережної форми вини щодо смерті потерпілого. Необережне заподіяння смерті може кваліфікуватись як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, лише в тому випадку, коли тяжкість тілесних ушкоджень охоплювалась передбаченням винної особи.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Якщо ж таке усвідомлення відсутнє, вчинене слід кваліфікувати як вбивство через необережність.

Як вбачається з викладеного у вироку формулювання обвинувачення, суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_11 , шляхом нанесення тілесних ушкоджень лівою долонею руки завдав не менше одного удару у ділянку правої вилиці від якого останній впав з дивана на не рівну поверхню підлоги та вдарився лівою тім`яною частиною голови отримавши при цьому внутрішньочерепну травму у вигляді субдурального та субарахноїдального крововиливів в результаті здавлення та набряку головного мозку, що знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Вирішуючи питання наявності в обвинуваченого умислу на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, колегія суддів враховує характер, локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який наносив не менше одного удару потерпілому у важливо життєвий орган у голову.

Також, відповідно до висновку експерта №56 від 07.03.2018 року та №56/1 від 07.03.2018 року, встановлено, що у потерпілого ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої непроникаючої черепно-мозкової травми, синців обличчя, садна обличчя, волосистої частини голови, крововиливу у слизову нижньої губи, крововиливу у м`які тканини волосистої частини голови, субдурального, субарахноїдального крововиливів. Вказаний комплекс ушкоджень несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечний для життя в момент заподіяння, знаходиться в прямому причинному зв' язку зі смертю.

Тобто, аналізуючи наявні у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження, слід прийти до висновку про те, що дані тілесні ушкодження не могли виникнути від одного удару долонею руки, як про те зазначає обвинувачений.

Апеляційні твердження захисника щодо відсутності умислу у обвинуваченого на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з врахуванням віку і стану потерпілого (який перебував у стані алкогольного сп`яніння, не чинив опір), обвинувачений повинен був і міг передбачити, що завдаючи потерпілому такі тілесні ушкодження (не менше одного удару рукою в голову життєво важливий орган) могла наступити його смерть.

Про наявність умислу свідчать і та обставина, що обвинувачений після нанесення удару потерпілому, та наслідки які настали від даних подій (після втрати свідомості потерпілим), не звернувся за медичною допомогою чи до інших осіб.

Наносячи потерпілому удари в область голови, обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і повинен був передбачити, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого та навіть його смерть.

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованими та непереконливими доводи апеляційної скарги захисника щодо перекваліфікації інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України на ст. 128 КК України, виходячи з об`єктивно встановлених обставин події.

Крім того, апеляційні доводи захисника про необхідність додаткової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 135 КК України, як залишення в небезпеці є безпідставними, оскільки суд розглядає кримінальне провадження лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Проте, ОСОБА_9 обвинувачення за надою нормою закону не висувалося.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував вимоги статей 50, 65 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, районний суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризуються за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, наслідки які настали смерть потерпілого, думку потерпілої, а тому обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши відповідне покарання в межах санкції ч.ю2 ст. 121 КК України.

Вказане покарання, на думку колегії суддів, своїм видом і розміром є виваженим, справедливим, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілої про необхідність обвинуваченому покарання у виді 10 років позбавлення волі, оскільки з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, запропоноване представником потерпілої покарання буде занадто суворим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_9 без зміни.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4