Справа № 163/2169/19
Провадження № 1-кп/161/222/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 серпня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 19 вересня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ургенич, Хореземської області, Республіки Узбекистан, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Узбекистану, узбека, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_10 , 15 вересня 2019 року, перебуваючи в місті Луцьку, Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, будучи обізнаним про наміри двох громадян Туреччини ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ) та ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) незаконно слідувати у країни Євросоюзу через Республіку Польща в пошуках кращого життя та, знаючи про відсутність у них законних підстав для перетину державного кордону України з Республікою Польща, сприяв їх незаконному переправленню через державний кордон України поза пунктами пропуску. За вчинення наступних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_15 передали ОСОБА_10 грошову винагороду по 1000 євро кожен, як оплату за незаконний перетин кордону.

З метою організації незаконного переправлення вказаної групи нелегальних мігрантів через державний кордон з України в країни Євросоюзу, ОСОБА_10 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, в ході телефонних розмов через програму «WhatsApp» з громадянином Туреччини ОСОБА_13 , домовився про те, що громадяни Туреччини ОСОБА_13 та ОСОБА_15 прибудуть в Україну рейсовим літаком сполученням «Анкара-Київ». 13.09.2019 ОСОБА_10 зустрів громадян Туреччини в аеропорті «Бориспіль», що розташований в м. Бориспіль, Київської області, звідки разом з невстановленою особою перевіз останніх на автомобілі марки «Mercedes-Benz E300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_17 до міста Луцьк, Волинської області.

Близько 09 години 13.09.2019 ОСОБА_10 , разом з громадянами Туреччини ОСОБА_13 та ОСОБА_15 прибули до готелю «Кедем», що по вулиці Теремнівській 89В, в селі Липини, Луцького району, Волинської області. У вказаному готелі ОСОБА_10 поселив на проживання громадян Туреччини в кімнату №18 на 2 поверсі, за що розрахувався власними коштами. Перебуваючи в кімнаті, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 передали ОСОБА_10 по 1000 євро кожен грошової винагороди, як оплату за незаконне переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску. Після здійснення розрахунку за незаконне переправлення, ОСОБА_10 залишив громадян Туреччини на ночівлю та повідомив очікувати від нього подальших вказівок.

Наступного дня, виконуючи вказівки ОСОБА_10 , громадяни Туреччини вийшли з готелю «Кедем» та підійшли на обумовлене ним місце, а саме на перехрестя вулиць Теремнівської та Максима Кривоноса у місті Луцьку. Далі, ОСОБА_10 зустрів громадян Туреччини на невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі служби таксі, звідки в подальшому транспортував останніх до кафе «Агдаш», що в селі Княгининок, Луцького району.

В подальшому, ОСОБА_10 , з метою вичікування сприятливого часу для незаконного переправлення громадян Туреччини через державний кордон, реалізовуючи свій злочинний умисел, поселив на проживання громадян Туреччини в готель «Колобок», що по вулиці 17 Вересня, 73 в селі Маяки, Луцького району, де за їх проживання розрахувався власними коштами. У номері готелю ОСОБА_10 вкотре повідомив громадянам Туреччини про час, місце та спосіб доїзду до державного кордону України з Республікою Польща та спосіб безпосереднього переправлення їх через лінію кордону, поза офіційними пунктами пропуску в напрямку Республіки Польща.

Вранці 15.09.2019, ОСОБА_10 разом з громадянами Туреччини та невстановленою особою, вирушили на автомобілі «Mercedes-Benz E300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_17 , в напрямку державного кордону України з Республікою Польща. В подальшому, на виконання свого протиправного наміру, перебуваючи в магазині «Епіцентр», ОСОБА_10 , надав вказівки громадянам Туреччини придбати за власні кошти засоби для незаконного переправлення через державний кордон України пакети для сміття, мотузку, скотч. Крім цього, ОСОБА_10 надав засоби для перепливання річки громадянам Туреччини.

Так, близько 12 години 15.09.2019, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням населеному пункті, ОСОБА_10 , виконуючи взяті на себе злочинні зобов`язання, продовжуючи свій злочинний умисел ввів маршрут в програмі «Карти» на телефоні ОСОБА_13 для визначення напрямку руху до державного кордону України, де останні, згідно обумовленого плану, вживаючи заходи конспірації та уникнення викриття при вчиненні кримінального правопорушення, незаконно перетнуть кордон з Республікою Польща.

Чечек ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , пройшовши більше 5 годин пішою ходою по заданому ОСОБА_10 маршруту, перебуваючи в районі прикордонного знаку, який визначає перебіг державного кордону безпосередньо на місцевості №978, підтримуючи заздалегідь обумовлений план з ОСОБА_10 , вживаючи заходи конспірації та уникнення викриття при вчиненні кримінального правопорушення, незаконно перетнули державний кордон України та були переміщені на територію Республіки Польща. Близько 02 години 23 хвилини 16.09.2019 зі сторони Республіки Польща, близько 2км від державного кордону України громадян Туреччини було затримано.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 своїми умисними діями, які виразились в незаконному переправлені осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені щодо кількох осіб, з корисливих мотивів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину за ч. 3 ст. 332 КК України не визнав та показав, що він познайомився на дискотеці з громадянином Туреччини на ім`я ОСОБА_19 , який повідомив, що є двоє чоловіків, які хочуть приїхати з Туреччини в Україну для того, щоб погуляти. ОСОБА_19 у нього запитав, чи він не допоможе даним чоловікам, на що він погодився. Згодом один з них зателефонував йому через програму «WhatsApp» та повідомив, що вони купили білети та летять з Туреччини в Україну, саме до аеропорту ОСОБА_20 та поросив їх зустріти та відвести з аеропорту, на що він повідомив, що у нього немає на це коштів, але той говорив, щоб він наймав таксі, приїздив в аеропорт Бориспіль, а гроші за таксі вони перешлють через банк таксисту. Тоді він разом з таксистом на автомобілі «Mercedes-Benz E300» поїхали в аеропорт Бориспіль зустрічати громадян Туреччини. Там він зустрів ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , автомобілем відвіз до Луцька, де поселив в готелі «Кедем». Наступного дня він приїхав в даний готель, забрав ОСОБА_13 та ОСОБА_15 та на тому ж самому автомобілі відвіз їх в інший готель, що знаходився в с. Маяки - готель «Колобок» там теж їх поселив. Згодом один з чоловіків попросив відвезти їх в село, по дорозі вони ще зайшли в Епіцентр, де купили одіяло та подушку. Приїхавши в село, дані чоловіки взяли свої сумки та вийшли з автомобіля, тоді він ще запитав їх, що йому робити, на що вони йому відповіли, що він з таксистом може собі їхати. Повністю заперечував свою причетність у пред`явленому йому обвинуваченні, адже він не знав що громадяни Туреччини мали незаконно перетнути Польський кордон, окрім цього він жодної допомоги не надавав в цьому, також повністю заперечив той факт, що нібито він в номері готелю «Кедем» за допомогу в такому незаконному перетині державного кордону отримав грошові кошти в сумі по 1000 Євро з кожного. Також повністю заперечив, що грошові кошти ОСОБА_13 та ОСОБА_15 кожен з них передавали йому в номері готелю «Кедем», саме по 1000 Євро, оскільки поселивши їх в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », він лише піднявся з даними громадянами на другий поверх готелю, а в номер він не заходив.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, його винність у інкримінованому йому органами досудового розслідування злочині, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.
Допитаний слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області 25.09.2019 року в порядку ст. 225 КПК України в якості свідка громадянин Туреччини ОСОБА_15 в присутності перекладача ОСОБА_21 показав, що в Туреччині на даний час матеріальний стан досить складний, він не міг знайти роботи, мав борги, окрім того, на його утриманні знаходиться троє дітей, а в нього не було засобів для існування. В той час, він познайомився з громадянином Туреччини - ОСОБА_13 та почав з ним розмовляти про такий стан справ, саме про безробіття та відсутність заробітків, розмовляли про те, що добре би було потрапити за кордон. Так як у них не було достатніх коштів для того, щоб існувати, вони вирішили в нелегальний спосіб незаконно потрапити за кордон, тобто пробратися до країн Європи. Чечек ОСОБА_18 йому сказав, що є такий чоловік на ім`я ОСОБА_22 , що саме він їм допоможе в незаконний спосіб перетнути кордон і що ціна за допомогу в такому незаконному перетині складатиме по 1000 Євро з кожного з них. Про всі подальші деталі ОСОБА_13 спілкувався з ОСОБА_23 по телефону через програму «WhatsApp». Згодом, вони купили квитки на літак, у ОСОБА_13 був паспорт, а у нього не було, але він зміг перетнути кордон за своєю посвідкою, за якою було дозволено перетинати кордон з Україною та Туреччиною. В Україну вони з ОСОБА_13 прилетіли 12 вересня 2019 року квитки на літак придбавали через інтернет. Прилетівши до Києва в аеропорт Бориспіль там їх зустрів ОСОБА_24 , з яким ще був один чоловік водій автомобіля марки «Mercedes-Benz», на вказаному автомобілі всі вони поїхали до ОСОБА_25 . Зупинились в готелі «Кедем», за який розраховувався ОСОБА_26 . Також вказав, що за допомогу в такому незаконному перетині державного кордону він давав грошові кошти ОСОБА_27 в сумі 1000 Євро. Грошові кошти вони з ОСОБА_13 передавали разом ОСОБА_27 в номері готелю «Кедем», саме по 1000 Євро кожен з них передав ОСОБА_28 . Наступного дня ОСОБА_24 разом з тим же водієм, на тому ж автомобілі, забрали їх з готелю. Однак, вони вирішили, ще зупинитися в іншому готелі та заночувати, що вони і зробили, зняли номер в готелі «Колобок». Також вказав, що ОСОБА_24 їм говорив, щоб вони нікому не розповідали мету їх приїзду в Україну, а якщо хтось запитає їх про це, то сказав говорити, що вони його працівники і приїхали допомагати йому. Він з ОСОБА_13 говорив з ОСОБА_23 , як саме вони мали перетнути Польський кордон, на що ОСОБА_24 їм розповідав, що він їх автомобілем довезе до невідомого їм місця, там їм потрібно буде деякий час пройтися пішки та перепливти річку. Також показав, що після того, як їх ОСОБА_24 забрав з готелю «Колобок», вони заїхали у великий супермаркет, там купили необхідні речі для перетину кордону: сміттєві пакети для заповнення одягу, мотузку, рушники та інші речі. Дані речі їм допомагав купувати ОСОБА_26 . Після того, як скупилися, вийшли з супермаркету, ОСОБА_24 посадив їх в той самий сірий ОСОБА_29 та відвіз до невідомого їм пункту, де висадив. Після чого ОСОБА_24 в телефоні ОСОБА_13 в навігаторі задав маршрут і сказав йому, щоб вони йшли по заданому маршруту тоді вони з обвинуваченим попрощалися та розійшлися. По заданому маршруту йшли лісом, згодом побачили синьо жовтий знак, після чого пройшовши далі, побачили річку, почекали щоб стемніло та перетнули річку, він перетнув річку сам, а оскільки ОСОБА_13 не вмів плавати то річку переплив за допомогою мотузки. На території Польщі їх мав зустріти чоловік на ім`я ОСОБА_30 , номер даного чоловіка ОСОБА_13 в телефон ввів ОСОБА_22 . Прибувши на територію Польщі до заданої точки, Емір їм повідомив, що за ними вже стежать польські прикордонники, які їх вичислили через геолокацію, які згодом і затримали їх.

Допитаний слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області 25.09.2019 року в порядку ст. 225 КПК України в якості свідка громадянин Туреччини ОСОБА_13 в присутності перекладача ОСОБА_21 показав, що в Туреччині на даний час матеріальний стан досить складний, він не міг знайти роботу, своїм товаришам та друзям розповідав, що хотів би потрапити до країн Європи, на що вони йому дали два номери телефону, один з яких виявився телефоном ОСОБА_31 . Також вказав, що з ОСОБА_23 зв`язувався по телефону через програму «WhatsApp», в телефонній розмові він повідомив, що потрібно прибути до України і там вже він їм допоможе в незаконний спосіб перетнути Українсько Польський кордон, при цьому ОСОБА_24 повідомив, що ціна за допомогу в такому незаконному перетині складатиме по 1000 Євро за одну особу. Після чого, він за допомогою інтрнету придбав квитки на літак для себе і для ОСОБА_15 та прибули з Анкари в Україну до аеропорту Бориспіль, там їх зустрів ОСОБА_24 , з яким ще був один чоловік водій автомобіля марки «Mercedes-Benz», на вказаному автомобілі всі вони поїхали до ОСОБА_25 . Зупинились в готелі «Кедем», за який розраховувався ОСОБА_26 . Також вказав, що за допомогу в такому незаконному перетині державного кордону він давав грошові кошти ОСОБА_27 в сумі 1000 Євро. Грошові кошти вони з ОСОБА_15 передавали разом ОСОБА_27 в номері готелю «Кедем», саме по 1000 Євро кожен з них передав ОСОБА_32 даному готелі вони побули добу. Після чого за ними приїхав ОСОБА_26 разом з тим же водієм, на тому ж автомобілі та забрали їх з готелю. Однак, вони вирішили, ще зупинитися в іншому готелі та заночувати, що вони і зробили, зняли номер в готелі «Колобок». ОСОБА_24 говорив їм, як саме вони мали перетнути Польський кордон, про те, що він їх автомобілем довезе до невідомого місця, там їм потрібно буде деякий час пройтися пішки та перепливти річку. Згодом, вони заїхали у великий супермаркет, там купили необхідні речі для перетину кордону: сміттєві пакети для заповнення одягу, мотузку, ковдри, трішки їжі та інші речі. Після того, як скупилися, вийшли з супермаркету, ОСОБА_24 посадив їх в той самий сірий ОСОБА_29 та відвіз до невідомого їм пункту, де висадив. Після чого ОСОБА_24 в його телефоні в навігаторі задав маршрут - геолокацію і сказав йому, щоб вони йшли по заданому маршруту тоді обвинувачений сказав їм, що на цьому його справа закінчена, він свою роботу зробив і задана геолокація приведе їх до Польського кордону. По заданій ОСОБА_23 геолокації вони йшли лісом, згодом побачили синьо жовтий знак, після чого пройшовши далі, побачили річку, почекали щоб стемніло та перетнули річку, ОСОБА_15 перетнув річку сам, а оскільки він не вмів плавати то річку переплив за допомогою мотузки. Після чого, пройшли далі і перетнули кордон, в них був номер телефону чоловіка на ім`я ОСОБА_30 , який їх мав зустріти на території Польщі. Згодом вони зателефонували до ОСОБА_33 , який задав їм геолокацію, однак по заданій геолокації їх затримали Польські прикордонники.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 суду дала показання, про те, що працює адміністратором в готелі «Кедем», в 2019 році обвинувачений ОСОБА_10 поселяв в даний готель двоє людей на своє прізвище. Це було приблизно 9 година ранку, оскільки напарниця здавала зміну, а вона прийшла заступити на свою зміну. Обвинувачений ОСОБА_10 прийшов з двома чоловіками і зняв номер в готелі на одну особу та сам повів їх в номер.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 суду дала показання, про те, що працює адміністратором в готелі «Кедем», точної дати не пригадує, лише пригадує, що в 2019 році вона здавала зміну, в готель прийшов обвинувачений і поселив двох іноземців, і сам пішов з ними в номер. Також додала, що вона даних громадян не поселяла в готель, оскільки здавала свою зміну, їх поселенням займалась її напарниця ОСОБА_36 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 суду дала показання, про те, що працює адміністратором в готелі «Колобок», в вересні 2019 року до них в готель заселялися гості з Туреччини 3 чоловік, один з них розмовляв російською. Запитали про наявність вільних номерів у готелі, вона їх повідомила ціну за номер і вони погодились зняти у них двомісний номер. Розраховувався за номер в готелі той чоловік, який розмовляв російською.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду дав показання, про те, що в 2019 році до нього підійшов ОСОБА_10 , поговорили. Наступного дня обвинувачений зателефонував та попросив поїхати з ним в Бориспіль, що він і зробив. Показав, що перевозив автомобілем «Mercedes-Benz E300» двох турків 27-33 років з Борисполя до готелю «Кедем», в обох були по сумці, не місцеві, нічого не знають, в той момент обвинувачений ОСОБА_10 повідомив, що його попросили привезти даних осіб. За дану поїздку ОСОБА_10 заплатив йому 4000 тисячі гривень. Також показав, що через деякий час знову на своєму автомобілі підвозив ОСОБА_10 з даними особами від готелю «Колобок» до с. Штунь, Ковельського району. В м. Ковель, заїзджали в магазин «Епіцентр». Після чого, приїхавши в с. Штунь, Ковельського району, зупинившись, біля одного з будинків, обвинувачений забрав даних осіб, завів їх за будинок, там і залишив їх, а сам швидко повернувся назад та повідомив, що там їх зустрінуть. За дану поїзду ОСОБА_10 заплатив йому 2000 тисячі гривень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 суду дав показання, про те, що від польської сторони йому надійшла інформація про виявлення ними на території Польщі двох громадян Туреччини. В ході відпрацювання ознак незаконного перетину державного кордону ним було виявлено ознаки перебування даних громадян Туреччини на береговій відмітці, а саме на даній відмітці знаходились пакети, було видно спуск в воду та мотузку.

Показання даних свідків суд бере до уваги та вважає їх показання, відповідно до ст.85, 86 КПК України, належними та допустимими доказами, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в даному провадженні, а також здобуті, шляхом їх безпосереднього допиту в судовому засіданні.

Винність обвинуваченого ОСОБА_10 також стверджується.

Протоколом огляду місця події від 20 вересня 2019 року, згідно якого об`єктом огляду являється територія поблизу с. Берестій, Любомльського району, Волинської області, безпосередньо біля річки «Буг», яка є лінією Державного кордону України з Республікою Польща на відстані близько 800 (вісімсот) метрів від визначеного населеного пункту між прикордонними загонами «978» та «977». В ході огляду було виявлено та вилучено прозору липку стрічку (скотч), рулон полімерних пакетів для сміття чорного кольору, два прозорих полімерних згортки з наявними паперовими стикерами з пояснювальними написами «шнур шипроновий 6мм», що поміщено до спеціалізованого пакету №7037411.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року, з фототаблицями, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 показав та детально розповів про обставини подій, які мали місце 13.09.2019 року в місті Луцьку, його незаконного переправлення через державний кордон України, а саме підготовки до переправлення.
Вказана обставина також стверджується і переглянутим в судовому засіданні DVD-R диском із записом протоколу проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року, з фототаблицями, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_15 показав та детально розповів про обставини подій, які мали місце 13.09.2019 року в місті Луцьку, його незаконного переправлення через державний кордон України, а саме підготовки до переправлення.
Вказана обставина також стверджується і переглянутим в судовому засіданні DVD-R диском із записом протоколу проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року, з фототаблицями, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 показав та детально розповів про обставини подій, які мали місце 15.09.2019 року на прикордонній території про обставини його незаконного переправлення через державний кордон України.

Вказана обставина також стверджується і переглянутим в судовому засіданні DVD-R диском із записом протоколу проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 показав та детально розповів про обставини подій, які мали місце 15.09.2019 на прикордонній території про обставини його незаконного переправлення через державний кордон України, а саме як він йшов разом з Хусейном по лісу в напрямку річки (державного кордону) в сторону Польщі та в подальшому незаконно перетнув державний кордон України.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року, з фототаблицями, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_15 показав та детально розповів про обставини подій, які мали місце 15.09.2019 року на прикордонній території про обставини його незаконного переправлення через державний кордон України, а саме як він йшов разом з Хусейном по лісу в напрямку річки (державного кордону) в сторону Польщі.

Вказана обставина також стверджується і переглянутим в судовому засіданні DVD-R диском із записом протоколу проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_15 показав та детально розповів про обставини подій, які мали місце 15.09.2019 на прикордонній території про обставини його незаконного переправлення через державний кордон України, а саме як він йшов разом з Хусейном по лісу в напрямку річки (державного кордону) в сторону Польщі та в подальшому незаконно перетнув державний кордон України.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.10.2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_17 показав та детально розповів щодо подій, які мали місце 15.09.2019 в с. Штунь, Любомльського району, про обставини незаконного переправлення через державний кордон України громадян Туреччини підозрюваним ОСОБА_10 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 вересня 2019 року, з фото таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_34 впізнає особу ОСОБА_10 під № 2 за візуальними рисами обличчя, підборіддям, статурою, як такого, що 13.09.2019 року поселив двох громадян Туреччини на проживання в готелі «Кедем» та розраховувався за їх проживання.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 вересня 2019 року, з фото таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_37 впізнає особу ОСОБА_10 під № 2 за візуальними ознаками, зовнішність, риси обличчя, статура, повнота, як такого, що 14.09.2019 року поселив двох громадян Туреччини на проживання в готелі та розраховувався за їх проживання.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 вересня 2019 року, з фото таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_15 впізнає особу ОСОБА_10 під № 2 за візуальними ознаками, рисами обличчя, статурою, як таку, що переправляла його та Чечека поза встановленим пунктом пропуску та взяла грошову винагороду 1000 євро.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 вересня 2019 року, з фото таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнає особу ОСОБА_10 під № 2 за візуальними ознаками, рисами обличчя, статурою, як таку, що переправляла його з Хусейном через державний кордон з якою він розраховувався в сумі 1000 євро.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськарайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року, з якої вбачається, що надано стороні обвинувачення прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні, слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №0000600 від 19.09.2019, а саме ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , офіцеру оперуповноваженому 1 сектору МОРВ (з місцем дислокації н.п.Луцьк) ОРУ ПнРУ капітану ОСОБА_46 та іншим слідчим за дорученням старшого групи та іншим слідчим групи слідчих, за дорученням старшого слідчого групи наданому в порядку ст.40,41 КПК України працівникам УКР ГУНП у Волинській області дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ВІПС «Римачі» типу «А» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ), а саме: до матеріалів справи про адміністративне праворушення за ст.202, 204-1 щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , з можливістю отримання належним чином завірених копій.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю від 11 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що у ВІПС «Римачі» типу «А» ВПС «Римачі» ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ), вилучено матеріали справи про адміністративнеправопорушення ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Ухвалою слідчого судді Луцького міськарйонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року, з якої вбачається, що надано стороні обвинувачення прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні, слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №0000600 від 19.09.2019, а саме ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , офіцеру оперуповноваженому 1 сектору МОРВ (з місцем дислокації н.п.Луцьк) ОРУ ПнРУ капітану ОСОБА_46 та іншим слідчим за дорученням старшого групи та іншим слідчим групи слідчих, за дорученням старшого слідчого групи наданому в порядку ст.40,41 КПК України працівникам УКР ГУНП у Волинській області дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні Любомльського районного суду Волинської області (44301, м.Любомль, Волинської області вул.Ярослава Мудрого, 3), а саме до матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст.202, 204-1 щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , з можливістю отримання належним чином завірених копій.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю від 11 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що у приміщенні Любомльського районного суду Волинської області (44301, м.Любомль, Волинської області вул.Ярослава Мудрого, 3) вилучено завірені копії справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП стосовно гр. Туреччини ОСОБА_15 та ОСОБА_13 .

Матеріалами справ про адміністративне правопорушення за статтями 202, 204-1 КУпАП щодо притягнення громадян Турецької Республіки Чечек ОСОБА_18 ( ОСОБА_14 ) та ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) до відповідальності та їх затримання, в яких зафіксовано обставини перетину ними державного кордону та їх виявлення працівниками прикордонної служби Республіки Польща.

Дані докази, відповідно до ст. 85, 86 КПК України, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони прямо та опосередковано підтверджують обставини, що підлягають доказуванню та мають значення у даному провадженні, а також отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, оцінюючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів є достатніми для прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Суд критично оцінює доводи захисника ОСОБА_11 щодо визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 11.10.2019 за участі свідка ОСОБА_17 недопустимим доказом в порядку ст. 87 КПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Враховуючи той факт, що в ході проведення вказаної слідчої дії застосовано безперервний відеозапис, тому участь понятих у вказаній слідчій дії не була обов`язковою, а тому посилання сторони захисту про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту від 11.10.2019 з вищевказаних підстав, не ґрунтуються на вимогах закону.

Також, суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо визнання показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 в порядку вимог ст. 225 КПК України - недопустимим доказом в порядку ст. 87 КПК України, так як на її думку допити свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 в судовому засіданні проведено за відсутності підозрюваного, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог абзацу 3 частини 1 статті 225 КПК України допит особи згідно з положеннями статті 225 КПК України може бути також проведений за відсутності сторони захисту, якщо на момент його проведення жодній особі не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні. ОСОБА_10 повідомлено про підозру лише 03.10.2019.

Враховуючи той факт, що 25.09.2019, тобто на момент проведення допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 нікому не було повідомлено про підозру, а тому посилання сторони захисту про недопустимість як доказу показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 з вищевказаних підстав, не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не знав що громадяни Туреччини: ОСОБА_13 та ОСОБА_15 мали незаконно перетнути Польський кордон, окрім цього він жодної допомоги не надавав та не сприяв в цьому, оскільки таке твердження обвинуваченого повністю спростовується дослідженими під час судового розгляду, які визнані відповідно до ст. 85, 86 КПК України належними і допустимими, протоколами проведення слідчих експериментів від 22.09.2019 року та від 11.10.2019 року за участю ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , з яких чітко слідує, що свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 показали та детально розповіли про обставини подій, незаконного переправлення через державний кордон України, а саме підготовки до такого переправлення та допомоги саме в цьому ОСОБА_10 . Також таке твердження обвинуваченого повністю спростовується показаннями свідків: ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , кожного зокрема, які відповідно до вимог ст.ст. 225, 95 КПК України показали що, саме ОСОБА_10 допомагав, консультував та сприяв їм у незаконному переправленні їх через державний кордон України.

Також, суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він повністю заперечує той факт, що нібито він в номері готелю «Кедем» за допомогу в такому незаконному перетині державного кордону отримав грошові кошти в сумі по 1000 Євро з кожного. Також повністю заперечив, що грошові кошти ОСОБА_13 та ОСОБА_15 кожен з них передавали йому в номері готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », саме по 1000 Євро, оскільки поселивши їх в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », він лише піднявся з даними громадянами на другий поверх готелю, а в номер він не заходив, оскільки таке твердження обвинуваченого повністю спростовується дослідженими під час судового розгляду, які визнані відповідно до ст. 85, 86 КПК України належними і допустимими, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 вересня 2019 року за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , з яких чітко слідує, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , кожен зокрема, впізнали особу ОСОБА_10 під № 2 за візуальними ознаками, рисами обличчя, статурою, як таку, що переправляла їх поза встановленим пунктом пропуску та взяла грошову винагороду по 1000 євро з кожного із них. Також таке твердження обвинуваченого повністю спростовується показаннями свідків: ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , кожного зокрема, які відповідно до вимог ст.ст. 225, 95 КПК України показали що, за допомогу в такому незаконному перетині державного кордону вони давали грошові кошти ОСОБА_27 в сумі 1000 Євро. Грошові кошти ОСОБА_13 та ОСОБА_15 передавали в номері готелю «Кедем», саме по 1000 Євро кожен з них передав ОСОБА_28 .

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини за ч. 3 ст. 332 КК України суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються переліченими вище доказами у їх сукупності. Судом встановлено, що свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , кожен зокрема, давали логічні та послідовні показання, які суд кладе в основу вироку, при цьому будь-яких підстав у даних осіб оговорювати ОСОБА_10 немає.

Таким чином, оцінюючи за таких умов на предмет достовірності як в сукупності, так і окремо наведені вище дані, які містять письмові докази, протокол огляду, протоколів пред`явлення для впізнання, за фотознімками, протоколами проведення слідчих експериментів, показання свідків суд бере до уваги, крім того, що вказані докази повністю узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище документальними доказами, маючи взаємодоповнюючий характер, також і те, що отримані вони з незалежних один від одного джерел.

При цьому жодних сумнівів у правдивості показань свідків у суду не виникає. Оскільки, зокрема, проаналізувавши матеріали кримінального провадження судом встановлено, що показання свідків є послідовними, за своїм змістом відповідають дослідженим судом письмовим доказам, тому не викликають у суду сумніву в правдивості.

За таких обставин, провівши всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин даного кримінального провадження, оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд поза розумним сумнівом вважає доведеним, що ОСОБА_10 вчинив умисні протиправні дії, які виразились в незаконному переправлені осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені щодо кількох осіб, з корисливих мотивів, тому кваліфікує ці його дії за ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 п. 17 встановлено, що відповідно до ст. 55 КК ( 2341-14 ) позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих

випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою

підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_10 на момент вчинення ним кримінального правопорушення не працював та на даний час не працює, будь якою діяльністю не займається, а тому судом, додаткове покарання, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України не застосовується.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд не вбачає.

Обставин які, відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_10 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, має на утриманні двоє малолітніх дітей, однак вину не визнав, не працює, являється громадянином іноземної держави, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі.

Будь-яких підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, тобто для застосування ст.69 КК України, суд не знаходить, оскільки відсутні по справі, як зазначено у цьому законі, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Разом з цим, підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_10 , суд не знаходить.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 03 жовтня 2019 року.

Речові докази: прозору липку стрічку (скотч), рулон полімерних пакетів для сміття чорного кольору, два прозорих полімерних згортки з наявними паперовими стикерами з пояснювальними написами «шнур шипроновий 6мм», що поміщено до спеціалізованого пакету №7037411, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ГУНП у Волинській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому ОСОБА_10 , який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок оголосити (за участю перекладача), одночасно після його перекладу на мову, якою він володіє, негайно вручити обвинуваченому.

Головуючий: