ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3617/20 Справа № 202/2124/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2020 року продовжено ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 30 грудня 2020 року, включно.
З постановленої ухвали слідує, що в ході розгляду клопотання прокурора було встановлено, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 зможе переховуватись від суду, оскільки не працевлаштований, не має постійного доходу і стійких соціальних зв`язків й будь кого на утриманні та обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, й вказав, що існують ризики, що ОСОБА_6 зможе переховуватись від суду з метою перешкоджання розгляду кримінального провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому задовольнив клопотання прокурора та продовжив ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, обрати обвинуваченому менш суворий запобіжний захід.
Обґрунтовуючи свої вимоги захисник посилається на те, що прокурор не довів наявність ризиків, які встановлені судом при розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою. Зазначається в апеляційній скарзі й те, що судом залишилося поза увагою стан здоров`я та вік обвинуваченого, який потребує постійного медичного обстеження та лікування, адже страждає низкою тяжких захворювань. Також, на думку захисника, суд не врахував те, що ОСОБА_6 має родину, постійне місце проживання, та не навів належного обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши доводи скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла такого висновку.
Доводи апеляційної скарги про безпідставність продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, є необґрунтованими.
Згідно із ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судове рішення стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його продовження, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі продовження існування ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Колегія суддя вважає, що оскаржувана ухвала, постановлена відповідно до норм матеріального права з дотримання вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Наявними матеріалами підтверджено, що у провадженні суду перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000174, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2020, та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В межах цього кримінального провадження щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено до 30 грудня 2020 року, безпосередньо оскаржуваною захисником в інтересах обвинуваченого ухвалою.
Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , який колегія суддів вважає неупередженим, встановив наявність ризиків у провадженні, таких як можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від суду.
На переконання колегії суддів, суд правильно встановив наявність цих ризиків у провадженні, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, можливе призначення покарання до 8 років позбавлення волі, а також те, що він не має постійного заробітку, стійких соціальних зв`язків та будь-яких осіб на утриманні.
Окрім того, суд встановив відсутність підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки доказів, які б підтверджували неможливість перебування його під вартою, в зв`язку із хронічними хворобами суду не надано.
В ході апеляційного перегляду ухвали, колегією суддів встановлено, що незважаючи на наявність довідок з діагнозами, на які страждає ОСОБА_6 , стан здоров`я обвинуваченого, не перешкоджає його подальшому триманню під вартою.
Доводи апеляційної скарги про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_6 , та наявність у нього місця проживання, як про те вказує адвокат, не може бути підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з його ізоляцією від суспільства, оскільки він не забезпечить належної поведінки ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження.
Також, колегія суддів враховує те, що внаслідок вчинення цього злочину один потерпілий помер, а два потерпілі отримали тілесні ушкодження.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, та підстав для її зміни чи скасування не убачає, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2020 року, якою продовжено ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 30 грудня 2020 року, включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4