ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/473/21 Справа № 210/3749/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою задоволено подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_10 про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання до засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, засудженого:
- 27.06.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років,
та звільнено його умовно-достроково із місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 5 місяців 27 днів.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 протягом двох років виказує зразкове дотримання вимог режиму, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань.
Оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_7 за весь період відбуття покарання, матеріали особової справи 457-С-12, щоденник індивідуальної роботи із засудженим, характеристику, застосовані заохочення, відсутність діючих стягнень, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Вважає, що вказана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що ОСОБА_7 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин (ч. 1 ст. 115 КК України - «умисне вбивство»), тобто вказаний факт потребує більш ретельного вивчення особистості засудженого та його поведінки за весь строк відбування покарання. В досліджених судом першої інстанції матеріалах відсутні дані про постійне залучення ОСОБА_7 до праці, оскільки відповідно до наданої КВК №80 довідки про доходи зазначено, що засуджений за період з квітня 2018 по квітень 2020 року до праці на виробництві не залучався, тому, на думку прокурора, висновки суду про сумлінне ставлення до праці є необґрунтованими. Тобто фактично засуджений ОСОБА_7 виконував роботи з благоустрою, а виконання роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії в порядку ч. 5 ст. 118 КВК України є обов`язком кожного засудженого. що передбачено ч. 3 ст. 107 КВК України. Крім того, до засудженого, ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.06.2012 року було застосовано ч. 5 ст. 72 КК України, чим скорочено було покарання більш ніж на 7 місяців.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 та просив її задовольнити, засудженого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до роз`яснень п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, прийшла до висновку, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_7 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці протягом відбування покарання довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Згідно наданих матеріалів встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.06.2012 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.02.2016 року ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.01.2012 року по 21.08.2012 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку відбуття покарання: 16.01.2012 року. Кінець строку відбуття покарання: 11.06.2021 року.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.01.2012 року. Під час утримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 10.09.2012 року утримувався в Криворізькій виправній колонії Дніпропетровської області №80, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 10.12.2012 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні при Дніпропетровському СІЗО, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 25.03.2013 року утримувався в Софіївській ВК №45 Дніпропетровської області, характеризувався позитивно, мав 1 заохочення, стягнень не мав. З 18.02.2015 року відбував покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія № 80», характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 19.06.2015 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні при ДСІЗО, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 18.07.2015 року відбував покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія № 80», характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 10.09.2015 року відбував покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», де характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав. З 05.06.2016 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні при ДСІЗО, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 28.06.2016 року відбував покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія № 80»., характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 06.11.2016 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні при ДСІЗО, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 28.11.2016 року відбував покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія № 80», характеризувався позитивно, мав 1 заохочення, стягнень не мав. З 25.01.2018 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні при ДСІЗО, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 24.02.2018 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія № 80». За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 3 рази.
До праці не залучається в зв`язку з інвалідністю, але постійно працює з благоустрою установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Станом на 11.12.2018 року засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 частини строку покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_11 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, що є підставою для повернення її у суспільство.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин, не є підставою для відмови в задоволенні вищевказаного подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, який за час відбування покарання реально довів виправлення своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4