Провадження № 1-КП-932-115-20
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська
у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, м.Конотоп, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, має на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-24.07.2013 Першотравенським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.122, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 13.09.2016 по відбуттю строку покарання;
-19.02.2016 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в сумі 850 грн.;
- 26.07.2018 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003088 від 24.10.2017, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2017 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м.Дніпро вул.Театральна площа, 1, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав майно ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Nokia 311 Black» imei: НОМЕР_1 , вартістю 530 грн. 00 коп.
Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак, його дії були викриті потерпілою ОСОБА_6 , яка стала кричати та вимагати повернути мобільний телефон.
ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його злочинні дії викрито і вони перестали бути таємними для оточуючих, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, утримуючи при собі вищевказане викрадене майно, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, довести до кінця свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками охорони супермаркету «АТБ».

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчиненого повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні.
Поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка в суді пояснила, що 23.10.2017, приблизно о 19 год. 00 хв., вона з донькою ОСОБА_7 зайшла у магазин «АТБ», який розташований на Театральній площі в м.Дніпро. Знаходячись у магазині, вони взяли візок та поклали до нього свої сумки. Вони ходили по магазину, де обирали продукти. Коли вона знаходилась у молочному відділі та вивчала асортимент товару, вона помітила боковим зором різкий рух біля візка. Вона розвернулась до візка і побачила обвинуваченого ОСОБА_4 , який прибирає руку від сумки доньки та тримає мобільний телефон «Nokia». Тримаючи телефон в руках він став відходити. Вона почала кричати: «Тримай крадія !», - та побігла за ним. Обвинувачений, почувши її крики, обернувся до неї і почав тікати. Вона продовжувала бігти за ним та кричати, щоб він повернув телефон. Обвинувачений, продовжуючи тікати, кинув телефон на підлогу. На виході з магазину його затримав охоронець.
Поясненнями свідка ОСОБА_7 , яка в суді пояснила, що 23.10.2017, приблизно о 19 год. 00 хв., вона з мамою ОСОБА_6 зайшла у магазин «АТБ», який розташований на Театральній площі в м.Дніпро. Знаходячись у магазині, вони взяли візок та поклали до нього свої сумки. Коли вона знаходилась у молочному відділі та вивчала асортимент товару, вона почула крик матері: «Тримай крадія !». Вона повернулась та побачила, що мама біжить за обвинуваченим, який також біжить. Потім обвинувачений, продовжуючи тікати, кинув телефон на підлогу. Мама підняла мобільний телефон та передала його їй. На виході з магазину, біля турнікету, обвинуваченого затримав охоронець.
Поясненнями свідка ОСОБА_8 , який в суді пояснив, що у 2017 році він працював охоронцем в магазині «АТБ», який розташований на бульварі Театральний, 7 в м.Дніпро. 23.10.2017, приблизно о 19 год. 00 хв, він знаходився на своєму робочому місці, в торговому залі магазину, стояв на виході з магазину. Він почув жіночий крик та побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , який біг по залу тікаючи від жінки, яка бігла за ним та кричала. Коли обвинувачений наблизився до нього, він його затримав. До них підбігла жінка, яка сказала, що обвинувачений викрав в неї мобільний телефон. Обвинувачений заперечував це та казав, що жінка телефон загубила, а він його підняв. Коли він затримав обвинуваченого, в руках у нього нічого не було. Зі слів жінки йому відомо, що мобільний телефон обвинувачений викинув на підлогу.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:
- протоколом огляду місця події від 23.10.2017, відповідно якого було оглянуто мобільний телефон марки «Nokia 311 Black» imei: НОМЕР_1 , темно червоного кольору, корпус якого частково пошкоджено, потертий до злущення фарбового покриття, який добровільно надала для огляду ОСОБА_7 . Як пояснила ОСОБА_6 , даний телефон із сумки її доньки ОСОБА_7 в магазині «АТБ», який розташований за адресою: м.Дніпро вул.Театральна площа, 1, викрав невідомий чоловік (а.с.7-8);
- висновком експерта № 3458 від 24.10.2017, відповідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону марки «Nokia 311 Black» imei НОМЕР_1 , станом на 23.10.2017 складає 530 грн. 00 коп. (а.с.33-37).
Суд вважає вину ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 23.10.2017, приблизно о 19 год. 00 хв., він зайшов в магазин «АТБ», який розташований на Театральній площі в м.Дніпро, щоб придбати продукти. Знаходячись в магазині, він побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 , яка була з дівчиною. Вони вибирали продукти. Поряд з ними, з боку, стояв продуктовий візок, в якому були сумки. В одній із сумок він побачив мобільний телефон та вирішив його викрасти, щоб потім продати. Він підійшов до сумки, витягнув мобільний телефон та пішов до виходу з магазину. Коли він йшов, він почув крик жінки: «Молодий чоловік поверніть телефон !». Він повернувся до неї обличчям та кинув мобільний телефон у її бік, на підлогу. Після цього повернувся та швидким кроком пішов на вихід до магазину, де його затримав охоронець і викликав поліцію. Вину не визнає, оскільки він від потерпілої не тікав і почувши її крик повернув їй мобільний телефон, кинувши його на підлогу.

Позицію обвинуваченого щодо не визнання вини, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Ствердження обвинуваченого, що він не вчиняв відкритого заволодіння майном потерпілої, оскільки, як тільки він почув, що потерпіла кричить, він повернув їй мобільний телефон кинувши його на підлогу, при цьому він не тікав від потерпілої, спростовуються послідовними поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка в суді пояснювала, що коли вона помітила, що обвинувачений дістав з сумки мобільний телефон та направився до виходу, вона стала кричати і почувши саме її крик обвинувачений почав бігти і коли останній побачив, що вона за ним біжить та продовжує кричати, він викину мобільний телефон на підлогу, а також послідовними поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вказували, що обвинувачений почувши крик потерпілої почав тікати і коли вона за ним побігла викину мобільний телефон на підлогу, що не суперечить поясненням потерпілої ОСОБА_6 .
Як встановлено в суді ні потерпіла ОСОБА_6 , ні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше не були знайомі з обвинуваченим ОСОБА_4 і підстав оговорювати його вони не мають.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених досліджених доказів, судом було встановлено, що вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 крадіжки мобільного телефону з сумки було помічено потерпілою ОСОБА_6 , яка стала, при спробі останнього втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, його переслідувати та кричати «Тримай крадія !». Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого, які були розпочаті як таємне викрадення чужого майна, стали очевидними та помітними для оточуючих, а саме потерпілої, яка його переслідувала, однак обвинувачений ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, не зупинився і продовжив намагатися зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення викинувши мобільний телефон на підлогу, намагаючись таким чином уникнути відповідальності за вчинене, однак з незалежних від нього причин не зміг зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, оскільки був затриманий охоронцем магазину на виході з магазину.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що версія обвинуваченого, яку він висловив у судовому засіданні є надуманою і його показам суд не довіряє та вважає їх способом захисту обвинуваченого, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та знайшла своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь здійснення ним злочинного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця та приймає до уваги, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено. До обставин, які обтяжують покарання, суд відносить рецидив злочину.
Враховуючи вищевикладене, тяжкість скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_4 та особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, звільнившись по відбуттю покарання на шлях виправлення не став і повторно вчинив корисливий злочин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах визначених санкцією частини 2 статті 186 Кримінального кодексу України. При призначенні покарання, враховуючи те, що обвинувачений винний у кримінальному правопорушенні, яке він вчинив до постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2018, суд вважає необхідним застосувати ч.4 ст.70 КК України та за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань та до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2018, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2018, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 15 вересня 2020 року, зарахувавши у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_4 у період з 18 жовтня 2018 року по 15 вересня 2020 року.

Речові докази:
-мобільний телефон марки «Nokia 311 Black» imei НОМЕР_1 , який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - вважати повернутим власнику.
-DVD диск з відеозаписом з камер відео спостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
Бабушкінського районного суду ОСОБА_1
м.Дніпропетровська