Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-о/4809/3/20 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому, заяву засудженого до довічного позбавлення волі, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 09 листопада 2016 року, залишеного без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 22.06.2017 року, вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за: ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього належного йому майна; за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначене покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

08.12.2017 року, ОСОБА_7 звернувся в порядку ст.460 КПК України про перегляд вироку Апеляційного Суду Черкаської області за нововиявленими обставинами. Просить вирок суду скасувати в частині призначення йому покарання у виді довічного позбавлення волі, як такого, що суперечить положенням ст. 28 Конституції України, ст. 50 КК України, ст. 3 Конвенції, залишити стосовно нього міру покарання, визначену судом першої інстанції, - 14 років позбавлення волі.
Свої вимоги мотивує наступними доводами.
Вказує про незаконність призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі, таке покарання є таким, що принижує його гідність, суперечить фундаментальним принципам національного конституційного права, а також і міжнародного.
Апеляційним судом Черкаської області, при ухваленні вироку, не застосовано практику ЄСПЛ, порушено інтереси правосуддя, виходячи з розуміння положень ст. 28 Конституції України, ст. 50 КК України, ст. 3 Конвенції.
Зазначає, що неправильно сформовано правову позицію захисту через його юридичну необізнаність та фактичне невиконання його захисником функції захисту.
Вважає мала місце добросовісна судова помилка внаслідок істотного порушення конституційних та основоположних прав людини.
Наводить практику ЄСПЛ, вказуючи: «… гуманне виконання покарання у виді довічного позбавлення волі може бути забезпечено за умови, що засуджений має реальну і принципово досяжну можливість повернути собі свободу у майбутньому. У зв`язку з чим Суд доходить висновку, що надання особі засудженій можливості на помилування саме по собі є недостатнім. Якщо внутрішнє законодавство не передбачає ніякого правового механізму чи можливості для перегляду вироків довічного ув`язнення, невідповідність довічного позбавлення волі статті: 3 Конвенції, виникає вже на момент винесення вироку про довічне ув`язнення а не на біль пізньому етапі позбавлення волі. // рішення по справам Вінтер та інші проти Сполученого Королівства; Ласло Маг`яр проти Угорщини.//
Представлена правова позиція ЄСПЛ, стосовно визначеності кримінального покарання для осіб у виді довічного позбавлення волі у випадку його не скорочуваності, з урахуванням внутрішнього законодавства України, яке не передбачає жодного правового механізму чи іншої можливості у скорочені цього виду покарання для осіб становить доказуваний факт, що застосування в Україні довічного позбавлення волі за юридичною природою встановлює невідповідність призначеного покарання вимогам ст: 3 Конвенції, що водночас поєднується із фактичним противоправним застосуванням покарання до особи, яке порушує засади ст: 50 КК України якою проголошено покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Тож, вказує на неправомірність застосування норми кримінального закону ст: 64 КК України, у визначенні особі, тобто йому, кримінального покарання - довічне позбавлення волі, - яке за юридичним визначенням міжнародної судової інстанції у випадку відсутності правового механізму його скорочення встановлює факт нелюдського такого що принижує людську гідність поводженню і покаранню.
Таким чином наслідком нововиявлених обставин фактичного та правового характеру є: добросовісна судова помилка, в частині незастосування апеляційним судом Черкаської області під час розгляду кримінального провадження практики ЄСПЛ, щодо тлумачення статті: 3 Конвенції, внаслідок чого мало місце істотного порушення конституційних та основоположних прав людини, що гарантовані ст. ст: 3; 24; 28 Конституції України та які захищаються ст. ст: 1; 3; 14 Конвенції.
За таких підстав, на переконання засудженого, вирок апеляційного суду Черкаської області від 09 листопада 2016 р., за процесуальною властивістю, в силу вимог: ст. ст: 7; 8; 9 КПК України, суперечить інтересам кримінального правосуддя, є несумісним з вимогами законності та справедливості що встановлені ст: 50 ч. 3 КК України, у зв`язку з чим підлягає негайному перегляду для виправлення судової помилки та поновлення конституційних і основоположних прав людини у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідача, в дебатах ОСОБА_7 , та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали заяву ОСОБА_7 , та просили переглянути вирок Апеляційного Суду Черкаської області, за нововиявленими обставинами, та залишити ОСОБА_7 , покарання, визначене Уманським міськрайонним судом Черкаської області, - 14 років позбавлення волі, прокурора, який заперечив, щодо задоволення заяви ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ст.460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Згідно з ч.1 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Проте, в заяві засудженого не зазначено та відсутні посилання на будь-яку із вищезазначених обставин, що дають підстави для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами.
Як випливає із заяви засудженого ОСОБА_7 , підставою для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, є призначене йому покарання, яке на його думку є занадто суворе, неспіврозмірне з вчиненим ним злочином, яке судом помилково застосовано з урахуванням всіх обставин справи та особи засудженого, лише в перерахунку у мотивувальній частині вироку таких обставин, проте без вмотивованого їх обґрунтування, а також в порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та неврахування практики ЄСПЛ.
Тобто, засуджений фактично просить переглянути вирок суду Апеляційної інстанції та призначити йому більш м`яке покарання.
Так, згідно із ст.424 КПК України ОСОБА_7 , мав право та фактично скористався ним, оскарживши вирок Апеляційного суду до Вищого Спеціалізованого Суду України, в тому числі із даного питання, (призначення покарання у виді довічного позбавлення волі).
В свою чергу, ВССУ, переглядаючи вирок суду апеляційної інстанції не знайшов підстав для пом`якшення покарання, призначеного Апеляційним судом, та обґрунтовуючи своє рішення, погодився з покаранням, у виді довічного позбавлення волі.
За таких обставин, кінцеве рішення, щодо призначеного покарання ОСОБА_7 , було прийняте ВССУ, а тому суд апеляційної інстанції, навіть з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та практики ЄСПЛ, не наділений правом на перегляд даного вироку з даних питань.
Будь яких нововиявлених обставин, визначених ч.1 ст.459 КПК України, що можуть бути підставою для перегляду вироку Апеляційного суду Черкаської області засуджений ОСОБА_7 , не зазначив, а тому його заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 418, 419, 424, 463, 466, 467 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - вироку Апеляційного суду Черкаської області від 09 листопада 2016 року залишити без задоволення.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , в той же строк, з часу отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3