Справа № 642/641/19
Провадження № 1-кп/642/201/20
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

22 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілого- ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нижня Кринка, Макіївка, Донецької обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-23.03. 2001 Жданівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.206 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; зі сплатою штрафу у розмірі 170 грн.,

- 02.10.2002 Кіровським міським судом Донецької області за ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України в силу ч.1 ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Никитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29.09.2006 невідбутий строк 2 роки 4 місяця 27 днів замінено на обмеження волі; звільнений 06.04.2007 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 3 дні;

-31.10.2007 Жданівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст.185 КК України в силу ч.1 ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.01.2010 умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 23 дні;

27.08.2010 Жданівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст.185 КК України в силу ч.1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 31.05.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 17 днів.

-12.04.2017 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям строку покарання 30.07.2019;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:
2 жовтня 2019 ргоку близько 01:30 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , де він мешкав разом із сином власниці квартири - ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих в ході словесної сварки особистих неприязних відносин з останнім після спільного вживання спиртних напоїв, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у виді спричинення тілесних ушкоджень, бажаючі їх настання, діючи умисно, взяв у ліву руку належний потерпілому розкладний ніж, який знаходився на тумбі у кімнаті, в якій мешкає потерпілий. Тримаючи ніж у лівій руці, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_7 , який сидів на ліжку, на відстань витягнутої руки, та наніс останньому не менше п`яти ударів ножом в область живота, передпліччя, грудної клітки та голови, заподіявши йому різану рану в області правої надбрівної дуги, різану рану в області правої щоки, різану рану в правій підключичній області, різану рану правого передпліччя, колото-різану рану передньої черевної стінки, проникаючу в черевну порожнину з пораненням великого сальника, з внутрішньочеревною кровотечою. Різані рани в області правої надбрівної дуги, в області правої щоки, правій підключичній області, правого передпліччя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів. Колото-різана рана передньої черевної стінки, проникаюча в черевну порожнину з пораненням великого сальника, внутрішньочеревною кровотечою відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Потерпілий ОСОБА_7 став стукати у стіну в кімнату матері - ОСОБА_10 , на стук потерпілого остання увійшла у квартиру їх мешкання та побачила, як з кімнати потерпілого в коридор виходив обвинувачений ОСОБА_8 з ножом в руках та зі слідами крові. Вона запитала ОСОБА_8 , чи живий син, на що останній відповів, що живий. Свідок ОСОБА_10 намагалась забрати ніж у обвинуваченого та затримати його, однак останній залишив місце злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винуватим частково, пояснив, що наніс удари ножом потерпілому в ході самозахисту, просив перекваліфікувати його дії на ст. 124 КК України. Щодо обставин події пояснив, що він орендував кімнату в квартирі потерпілого ОСОБА_7 1 жовтня 2019 року вдень він поїхав з ОСОБА_10 в магазин, де допоміг їй придбати інструменти для ремонту. ОСОБА_10 дала грошові кошти сину на випивку, щоб вони відсвяткували цю подію. З ОСОБА_11 та сусідом ОСОБА_12 вони втрьох придбали самогон та випили. Увечері вони знову пішли з ОСОБА_13 за самогоном, та випили. Він- ОСОБА_8 в той день випив приблизно 450 гр. самогону. Потім ОСОБА_13 перебував у себе в кімнаті, а він вийшов на кухню приготувати їжу, та попросив його звільнити сковорідку, на що потерпілий в грубій формі відповів, що йому слід придбати свою, а він відповів, що платить за квартиру, не вважає необхідним щось покупати, а ОСОБА_13 ніякої участі у витратах не приймає. Вадима це обурило, він появився в дверях з ножом в правій руці, сказав, що його викине відсіля, та відвів ніж трохи назад для удару. Цей ніж потерпілий купив за неділю до цих подій. Коли потерпілий вже наносив удар, він намагався перехопити його руку з ножом, в ході боротьби вони удвох впали на ліжко. Потерпілий відповз назад та прийняв сидяче положення спиною до стіни, а він перебував зверху, лівою рукою тримав праву руку потерпілого, а гіпсом надавив йому у області шиї. У них зав`язалась боротьба, в ході якої потерпілий отримав проникаюче поранення, коли він намагався викрутити ніж з його руки. Після цього він наніс 3-4 різані рані ножом потерпілому, наносив удари нецілеспрямовано. Коли ОСОБА_7 припинив опір, він - ОСОБА_8 , перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, викликаного аморальною поведінкою потерпілого, близько двох хвилин зі всіє сили наносив ОСОБА_14 від 5 до 8 ударів долонею по обличчю. Потім ОСОБА_14 сказав, що досить, він все зрозумів, після чого він наніс йому ще один удар та припинив свої дії і вийшов з кімнати. Потерпілий був живий, у свідомості. Потім він почув, що потерпілий стукає в стінку до матері. Він стукав хвилин п`ять. Він вийшов в коридор, щоб втекти, та побачив ОСОБА_10 . Вона побачила, що він в крові, а в руках у нього ніж, та запитала, чи вбив він ОСОБА_13 , на що він відповів, що ні, він живий. Ахметшіна пішла в кімнату до сина, запитувала його, що сталось. Він- ОСОБА_8 - з ножом в руці з гіпсом, про наявність якого він забув, вийшов з кімнати. ОСОБА_10 намагалась вихопити у нього ніж, однак не змогла. Вона заштовхнула його у кімнату та закрила двері на ключ, а він вибив двері та втік. Потім він вирішив здатись, повернувся в квартиру, де його вже чекав працівник поліції. Вважає, що він перевищив заходи необхідної оборони, захищаючись від нападу потерпілого.

Вина ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення за вказаних обставин, визнаних судом встановленими, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що він проживає разом з матір`ю в 3- кімнатній квартирі по АДРЕСА_3 . В одній кімнаті протягом 3 місяців проживав ОСОБА_8 , якому вони здали кімнату в оренду. Сварок з ОСОБА_8 у нього не було, відносини були нормальними. 2 жовтня 2019 року мати їздила з ОСОБА_15 в магазин, де вони купили інструмент, після чого мати дала гроші на випивку, щоб вони відмітили цю подію. Він разом з ОСОБА_15 та з сусідом ОСОБА_12 утрьох пішли з дому, купили самогон, випивали, відмічали придбання інструменту. ОСОБА_12 запропонував ще придбати спиртне, ОСОБА_16 відмовився, та вони розійшлись по домам. Він- потерпілий прийшов додому пізніше. Коли він прийшов додому, мати сказала, що ОСОБА_17 зачинила в кімнаті, щоб він не блукав ніде, нічого не наробив у стані алкогольного сп`яніння. Він- потерпілий- своїм ключом відчинив двері в кімнату ОСОБА_17 , та запропонував йому вжити спиртне. Разом з ОСОБА_15 вони знову пішли за самогоном, після чого повернулись додому. Всього в той день він потерпілий вжив приблизно 450 гр. самогону. Вони з ОСОБА_15 сиділи у його- потерпілого кімнаті. Мати була через стінку в сусідній кімнаті. Він- потерпілий- показав ОСОБА_18 розкладний ніж з коричнево-червоною рукояткою, який придбав для збору грибів, та поклав його біля телевізора на тумбу. Він- потерпілий- сидів на дивані, а ОСОБА_16 пішов готувати їжу на сковорідці, та у них виник словесний конфлікт з цього приводу, оскільки він зробив ОСОБА_18 зауваження, що він користується його сковородою, а пора б йому придбати свою, на що ОСОБА_16 сказав, що грошей немає, а він відповів, що на горілку вистачає, а на сковорідку ні. Після цього ОСОБА_16 обурився, сказав, кого він повчає, він 20 років був в місяцях позбавлення волі. Він не замахувався та не нападав на ОСОБА_17 , лише сидів на дивані. Останнє, що він пам`ятає, це ті слова ОСОБА_17 , та те, що він потерпілий- сидів на дивані, більше нічого не пам`ятає, прийшов до тями вже в реанімації. Він перебував у 4-ї лікарні швидкої допомоги дві неділі.

Свідок ОСОБА_10 - мати потерпілого ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що ОСОБА_8 орендував одну кімнату в їх з сином квартирі. Він проживав у них місяця два, а потім за крадіжку відбував покарання у місцях позбавлення волі, після чого знову повернувся до них. Він допомагав їм по господарству, стосунки у них були нормальними. Іноді він виявляв агресію, однак вибачався. У жовтні 2019 року вона разом з ОСОБА_15 поїхала в магазин, де придбали будівельний інструмент. Близько 18 год. додому прийшов син, та вона дала йому 30 грн., щоб вони з ОСОБА_15 відсвяткували покупку. Вона пішла до себе в кімнату, де у неї гостювали дві подруги з м. Запоріжжя - ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , та лягла спати. Вночі о 23-30 роздався стук у стіну з кімнати сина. Вона побігла до сина, та в коридорі побачила, що з кімнати сина виходить ОСОБА_8 з ножом в руці, руки у нього були в крові. Ніж цей належить її сину, невеликий, з червоною рукояткою, завжди лежав на тумбі у сина в кімнаті. Вона запитала ОСОБА_8 , чи живий син, на що останній відповів: «Живий, живий». Вона зайшла в кімнату сина, побачила, що він закривавлений, у животі була рана, з якою текла кров. Він був у свідомості. Вона побігла до подруг, стали викликати швидку допомогу та поліцію. Потім вона стала забирати ніж у ОСОБА_17 з руки, однак їй не вдалось. Вона штовхнула його по коридору, та побігла до сина. На підлозі в кімнаті сина була калюжа крови. Приїхала машина швидкої допомоги, та сина забрали у лікарню. Пізніше приїхала і поліція. Потім ОСОБА_16 прийшов додому за курткою, та був затриманий.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона разом з ОСОБА_20 , якій 80 років, гостювала у ОСОБА_10 , утрьох були у її кімнаті. У квартирі, яка розташована поруч, перебував ОСОБА_22 та ОСОБА_13 -син потерпілої. Серед ночі роздався стук у стіну з кімнати ОСОБА_13 . ОСОБА_10 побігла в кімнату сина. Вона- свідок- також пішла слідом. Потім ОСОБА_14 сказала, що ОСОБА_23 зарізав ОСОБА_13 , «поштрикав» ножом. Жук вийшов з кімнати ОСОБА_13 з ножом в руці, в крові. Ахметшіна запитала, що він зробив з ОСОБА_13 , а ОСОБА_16 відповів, що він живий. Вадим був закривавлений, обличчя порізане. Ахметшіна намагалась надати синові допомогу, зупинити кровотечу. Була викликана машина швидкої допомоги. Жук відразу втік. Приїхала машина швидкої допомоги, а потім поліція. Пізніше ОСОБА_16 повернувся у квартиру. Причина конфлікту між ОСОБА_15 та потерпілим їй невідома.

З протоколу огляду місяця події від 02.10.2019 о 7 год. 15 хвил- 7 год. 49 хвил. ділянки місцевості біля будинку № 15/17 по вул. Чоботарській в м. Харкові та фототаблиці до протоколу вбачається, що у вказаному місці виявлений ОСОБА_8 , на брюках і футболці якого наявні сліди речовини бурого кольору. Він добровільно надав барсетку, в якій знаходився ніж розкладний з комбінованою рукояткою червоного кольору, зі слідами речовини бурого кольору. В ході огляду вилучено вказаний ніж, футболка, сланці, брюки (а.с.61-66).
Згідно з протоколом огляду місяця події від 02.10.2019 о 8 год.- 9 год. - квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 та фототаблиці до протоколу, квартири мають спільний вхід в коридор, на внутрішньої поверхні двері в квартиру АДРЕСА_4 виявлені плями та потьоки речовини. На полотні вхідної двері з коридора у кімнату №1 (де проживав ОСОБА_8 ) наявні речовина бурого кольору у вигляді плями. У кімнаті №2, (де проживав ОСОБА_7 ), з правого боку по коридору знаходиться односпальне місце з білизною, покривалом з речовиною бурого кольору, біля ліжка на підлозі на лінолеумі та на стіні над ліжком. Біля ліжка напроти входу розташована тумба з телевізором. На поверхні тумби та телевізора наявні краплі, плями та потьоки речовини бурого кольору. Під час огляду вилучено змиви з поверхні вхідної двері з коридора до квартири, мобільний телефон «Nokia» в корпусі зеленого кольору, виявлений в загальному коридорі; змиви речовини бурого кольору з підлоги та поверхні тумби в кімнаті №2, футболка, кофта, брюки з речовиною бурого кольору, виявлені в тазу в коридорі, гаманець з пластиковими картками метрополітену та «Ощадбанку» на ім`я « ОСОБА_24 », виявлений на столі в кімнаті №1 (а.с.67-78).
Вказані речі, вилучені згідно з протоколами огляду місця події, постановою слідчого від 2 жовтня 2019 року визнані речовими доказами, та ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 4 жовтня 2019 року за клопотанням слідчого на вказане тимчасово вилучене майно накладено арешт (а.с. 79, 86-89).
Згідно з протоколом затримання ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України 2 жовтня 2019 року о 13 год. 40 хвил.(а.с.67-78).
Згідно з висновком Харківського обласного наркологічного диспансеру № 1863 від 02.10.2019 ОСОБА_8 2 жовтня 2019 року о 20 год. 10 хвил. перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.85).
Згідно з висновками судово-медичних експертиз № 12-14/658-А/19 від 04.11.2019 та №12-14/690-А/19 від 16.10. 2019 року, проведеними ХОБСМЕ, у зв`язку з подією 02.10.2019 у ОСОБА_7 мали місце ушкодження: різана рана в області правої надбрівної дуги; різана рана в області правої щоки; різана рана в правій підключичній області; різана рана правого передпліччя; колото-різана рана передньої черевної стінки, проникаюча в черевну порожнину з пораненням великого сальника, внутрішньочеревною кровотечою.

Різані рани в області правої надбрівної дуги, в області правої щоки, правій підключичній області, правого передпліччя - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (п. 2.3.1 «а», п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Колото-різана рана передньої черевної стінки, проникаюча в черевну порожнину з пораненням великого сальника, внутрішньочеревною кровотечою - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п.2.1.3. «к» Правил «судово-медичного визначення ступеня тілесних ушкоджень»).

Розмір колото-різаної рани в лівій подвздошній області живота потерпілого становить 0,5 см х2 см.

Вказані ушкодження утворилися в один і той же час, могли утворитися від багаторазової (не менш 5- ти) дії одного й того ж колюче-ріжучого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразилися.

По наявним ушкодженням визначити послідовність їх заподіяння, не представляється можливим. Локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 доступна для нанесення своєю рукою, але самоспричинення їх маловірогідно.

В момент нанесення потерпілому тілесних ушкоджень його поза змінювалася, про що свідчить локалізація ушкоджень.

Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 міг здійснювати які-небудь самостійні дії (бігати, ходити, повзати), але в обмеженому об`ємі і протягом нетривалого періоду часу.

По наявним ушкодженням визначити правою чи лівою рукою були нанесені удари колото-різаним предметом потерпілому ОСОБА_7 - не представляється можливим.

Локалізація різаної рани на правому передпліччі у потерпілого ОСОБА_7 характерна для самооборони.

При госпіталізації в КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» при дослідженні крові ОСОБА_7 азохроматографічним методом виявлений етиловий спирт в кількості 2, 819 ‰, що по офіційній таблиці відповідає сильному алкогольному сп`янінню (а.с.90-91).

Згідно протоколу слідчого експерименту з відеозаписом, проведеного 8 жовтня 2019 року з участю підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 у присутності понятих, ОСОБА_8 показав на місті в квартирі АДРЕСА_4 , де у нього після вживання спиртних напоїв виник словесний конфлікт з потерпілим з приводу сковорідки, та показав місце та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому в кімнаті останнього (а.с.93-99).
У висновку судово-медичної експертизи№12-14/690-А/19 від 16 жовтня 2019 року також зазначено, що тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_7 , могли утворитися при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 08.10.2019 року (а.с.101-102, т.1).
Згідно протоколу слідчого експерименту з відеозаписом, проведеного 22 листопада 2019 року з участю потерпілого ОСОБА_7 останній показав місце, де поклав ніж на тумбу у власній кімнаті, та показав, де ОСОБА_8 готував їжу, а він - потерпілий - був у власній кімнаті на дивані та дивився телевізор. Показав, де він зробив зауваження ОСОБА_8 , щоб той придбав свою сковорідку, що викликало агресію ОСОБА_17 . Вказав, де лежав на ліжку, а над ним стояв ОСОБА_16 , висловив обурення, сказав, що 20 років був у тюрмі, а він йому мозок виносить, та замахнувся на нього. Більше він нічого не пам`ятає, до тями він прийшов у лікарні. Двері у квартиру були зачинені та окрім них в квартирі нікого не було. (а.с.130-135 т.1)
Згідно протоколу слідчого експерименту з відеозаписом, проведеного 22 листопада 2019 року з участю свідка ОСОБА_10 остання вказала, де залишила ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння у його кімнаті у квартирі АДРЕСА_4 , в цій квартирі також був її син. Показала, де вона перебувала з подругами ОСОБА_19 та ОСОБА_25 у квартирі АДРЕСА_6 поруч. Показала, як після того, як близько 1 год. Маша сказала, що ОСОБА_13 стукав у стіну, вона пішла в квартиру сина, та вказала, де ОСОБА_8 виходив із кімнати ОСОБА_7 , при цьому у нього були обличчя, руки у крові. Він повідомив, що ОСОБА_14 живий ще. Права його рука була в гіпсу, а у лівій руці він тримав ніж, належний її синові. Вказала, що цей ніж лежав раніше на тумбі у кімнаті сина. Показала місце на ліжку в кімнаті сина, де побачила його в крові. Вказала, як намагалась забрати ніж у ОСОБА_26 але не змогла, та він втік. ( а.с.136-141 т.1)
Згідно з висновком експерта №15/879-ДМ/2019 від 09 листопада 2019 року, проведеною ХОБСМЕ, групова належність крові потерпілого ОСОБА_7 А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В. В результаті проведення судово-медичної експертизи складного ножа, вилученого при огляді місця події: АДРЕСА_2 , знайдені сліди крові людини групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В, походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 не виключається. На ножі залишені накладення крові для подальшого встановлення ДНК-профілю в разі необхідності. (а.с.116-121, т.1).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №15/854-Дм/2019 від 04.11.2019 року, проведеною ХОБСМЕ, групова належність крові громадянина ОСОБА_7 - А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В.

В результаті проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту обох рук ОСОБА_8 (об`єкти №№1,2) знайдені сліди крові людини. Встановити групову належність крові не виявилося можливим, у зв`язку з невиявленням жодного з антигенів (А,В,Н), при неодноразовій постановці реакції абсорбції-елюції. Статева належність крові не встановлена, у зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів її, необхідних для даного виду дослідження.

Що стосується клітинного вмісту, то його походження найбільш ймовірно за рахунок власних нігтьових ложе підозрюваного.

Даних про наявність травматичного епітелію в піднігтьовому вмісті не отримано.

В результаті проведення судово-медичної експертизи двох марлевих тампонів- змивів з обох рук громадянина ОСОБА_27 знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні в слідах крові виявлений антиген А. Статева належність крові не встановлена, у зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів необхідних для даного виду дослідження. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити походження слідів крові, в даних об`єктах, від будь-якої людини з груповою належністю крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі і потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 103-106, т.1).
Згідно з висновком експерта №14/2286-Дм/19 від 05 листопада 2019 року, проведеною ХОБСМЕ, на правій та на лівій пляжних тапках, вилучених під час огляду ділянки місцевості, розташованій біля будинку №15/17 по вул. Чоботарській у м. Харкові, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 не виключається (а.с.107-109 т.1).
Згідно з висновком експерта №14/2285-Дм/19 від 05 листопада 2019 року, проведеною ХОБСМЕ, на вельветових брюка , вилучених під час огляду ділянки місцевості, розташованій біля будинку №15/17 по вул. Чоботарській у м. Харкові, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається (а.с.110-112, т. 1).
Згідно з висновком експерта №14/2284-Дм/19 від 05 листопада 2019 року, проведеною ХОБСМЕ, на тенісці, вилученій у підозрюваного ОСОБА_8 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається (а.с.113-115, т.1).
Згідно з висновком експерта №17-335-МК/19 від 13 листопада 2019 року, проведеною ХОБСМЕ, при судово-медичній експертизі одягу ОСОБА_7 та ножа, вилученого в ході проведення огляду ділянки місцевості, розташованій біля буд. 15/17 по вул. Чоботарській у м. Харкові від 02.10.2019р, результатів попередніх експертиз, відомих обставин справи, встановлено:

-на фуфайці: на передній поверхні в верхньому та нижньому відділах - два колото-різаних пошкоджень трикотажу, на передній поверхні правого рукава, в верхньому відділі - одне колото-різане пошкодження трикотажу;

-на кофті з коміром: на комірі справа - три колото-різаних пошкоджень трикотажу; на правій полі в верхньому відділі - одне колото-різане пошкодження трикотажу; на лівій полі в нижньому відділі - одне колото-різане пошкодження трикотажу, на що вказують їх морфологічні та розмірні характеристики.

Дані пошкодження утворились від дії гострокінцевих, загострених з однієї сторони пласких предметів (предмета), які мали загострене лезо, П-подібний обух, з помірно вираженими ребрами.

При судово-медичній експертизі колото-різаних пошкоджень трикотажу встановлено наявність ознак (подовжена та щілиноподібна форми, відносно рівні краї перервані на одному рівні кінці крайових ниток, волокна яких пересічені рівно, наявність одного «П» - подібної форми кінця, та протилежного - гострокінцевого та заокруглено надсіканням поздовжніх кінцевих ниток до 2/3), що можуть відповідати розмірним характеристикам та конфігурації наданого на дослідження ножа (плаский, загострений однієї сторони, з вираженим вістрям та обухом П-подібного поперечного перерізу, з помірно вираженими ребрами та загостреним лезом).

Враховуючи вищеописане, не виключається можливість спричинення колото-різаних пошкоджень фуфайки та кофти з коміром, клинком, наданого на судово-медичну експертизу ножа, або будь-яким іншим клинком з аналогічними конструктивними характеристиками, при цьому, ушкодження на тілі потерпілого «...- різана рана в правій підключичній області; різана рана правого передпліччя; колото-різана рана передньої черевної стінки, проникаюча в черевну порожнину з пораненням великого сальника внутрішньочеревною кровотечою. ...», на тілі потерпілого гр. ОСОБА_7 (згідно висновку експерта №12-14/658-А/19/ співпадає з колото-різаними пошкодженнями трикотажу кофти в горизонтальні смуги та кофти з коміром даного громадянина, по локалізації розмірним та морфологічним характеристикам, з урахуванням незначного зміщення даних предметів одягу відносно тіла потерпілого, зміну положення тулубу та кінцівок (пози) в момент спричинення пошкоджень.
У даному висновку надано опис вказаного ножа: заводського виготовлення, складний, загальною довжиною в робочому стані 19, 9 см, довжина клинка становить 8,9 см, ширина клинка від вістря 0,5 см до 1,8 см у основи (а.с. 122-126, т.1).
Згідно з висновком судово-медичного експерта ХОБСМЕ № 09-1213/2019 від 08.10.2019 т-06.11.2019 у ОСОБА_8 встановлено садно на лівій руці, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень. Це ушкодження утворилось від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання, та могло бути отримано за 2-4 доби до огляду (а.с.92). Як пояснив ОСОБА_8 , йому тілесних ушкоджень ніхто не наносив, 13 вересня 2019 року він спотикнувся через поріг в квартирі, впав на праву руку. Гіпс накладали в ХМКЛ №3 (а.с.92).
Відповідно до висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №685 від 11.11.2019, проведеної ХОКПЛ№3, ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі соціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує (а.с.127-129).

Обвинувачений ОСОБА_8 просив визнати недопустимими доказами протоколи огляду місця події від 02.10.2019, посилаючись на те, що вони складені з порушенням кримінально-процесуального законодавства, не вказано, у зв`язку з чим проведено огляд та де саме, не зазначено, в якості кого його було оглянуто, на його вимогу не забезпечена участь захисника, відсутні підписи про роз`яснення учасникам положень ч.3 ст. 66 КПК України, не зазначені характеристики застосованих технічних засобів (а.с.183).
Однак вказані протоколи відповідають положенням ст. ст. 104-107, 223, 237 КПК України.

Огляд проведено з участю власника квартири ОСОБА_10 , понятих, спеціаліста, вказаним особам роз`яснені права та обов`язки, що вони підтвердили підписами на протоколі, протокол ними підписаний без зауважень та доповнень. ОСОБА_8 своїм підписом також підтвердив відсутність зауважень та доповнень, статусу підозрюваного на момент огляду ОСОБА_8 не мав, затриманий не був, клопотань про виклик захисника не заявляв.

В судовому засіданні ОСОБА_8 не оспорював факти, зафіксовані в протоколах, зазначив, що добровільно прийшов в квартиру потерпілого, розуміючи, що його чекають працівники поліції, та віддав їм ніж.

Відповідно до ч.6 ст. 237 КПК України с лідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду.

Також, посилаючись на положення ч.2 ст. 86 КК України, ОСОБА_8 просив виключити з доказів протоколи слідчих експериментів, проведених з участю потерпілого та свідка від 22.11.2019, посилаючись на те, що в якості понятого приймав участь свідок, а також протокол слідчого експерименту з його участю, оскільки на третьому аркуші протоколу відсутні підписи учасників.

Однак вказані доводи обвинуваченого є необґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Зазначених перешкод для залучення ОСОБА_28 в якості понятої при проведенні огляду місця події не було. Дані щодо її заінтересованості в результатах кримінального провадження відсутні.

Протокол слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_8 проводився також з участю його захисника - ОСОБА_6 , понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , та підписаний всіма вказаними особами, повністю відповідає вимогам до протоколу, передбаченим ст. 104 КПК України.

Відеозапис слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_8 проводився з застосуванням відеокамери Panasonic HC-2360, носій інформації «micro SD»- SDCS/32EB/ №97003-e19.А.00LF, а відеозапис слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 - з застосуванням відеокамери Panasonic HC- V260, носій інформації «micro SD», технічні характеристики відеокамери зазначені як в протоколах слідчих експериментів, так і озвучені слідчим під відеозапис.

Протоколи слідчих експериментів відповідають даним відеозаписів, дослідженим в судовому засіданні.

Протоколи слідчого експерименту як з участю потерпілого та свідка, так і з участю обвинуваченого відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статтям 104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено відповідно до ст. 240 КПК.

Посилання ОСОБА_26 на неналежне пакування речових доказів є необґрунтованим. Так, вказані речі були вилучені у присутності понятих, упаковані, опечатані та у непошкодженій упаковці доставлені експертам для проведення відповідних експертиз, що вбачається з вступної частини висновків експертиз.

Крім того, ОСОБА_8 послався на те, що не було проведено порівняльного аналізу з іншими ножами. Зазначив, що відбитки його пальців на ножі відсутні, не були взяті зразки його потовиділень. Також відсутній протокол впізнання цього ножа потерпілим.

Однак ОСОБА_8 не оспорює, що ножові поранення потерпілому він наносив саме цим ножом, належним потерпілому, та саме цей ніж він видав працівникам поліції, коли повернувся на місце злочину.

Судом встановлено, що після нанесення ножових поранень потерпілому ОСОБА_8 втік з квартири, при цьому ніж він забрав з собою. Отже, до вилучення у нього ножа він мав можливість знищити відбитки пальців.

При цьому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які б могли викликати кровотечу, не мав, що підтверджено висновком експерта, тому у суду не має підстав для сумніву, що на речах обвинуваченого та потерпілого, ножі, змивах речовини з квартири потерпілого виявлена кров потерпілого.

Також ОСОБА_8 просив визнати недопустимим доказом висновок експертизи про перебування його у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не вказано ступень такого стану, відсутні дані, на підставі яких зроблено вказаний висновок.
Однак вказані доводи обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки вказаний медичний висновок зроблений на підставі акту медичного огляду особи з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння № 1863 від 02.10.2019 о 21 год., про що зазначено в висновку. Крім того, ОСОБА_8 пояснив в суді, що в той день вжив приблизно 450 гр. самогону.

Передбачених ст. 87 КПК України підстав для визнання наданих стороною обвинувачення доказів недопустимими судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_6 просили перекваліфікувати дії ОСОБА_26 на ст. 124 КК України, посилаючись на те, що потерпілий напав на ОСОБА_26 , а останній перевищив межі необхідної оборони.

Однак показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин події спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який стверджував, що він не нападав на ОСОБА_26 , а був в ліжку в своїй кімнаті, куди після словесної перепалки зайшов ОСОБА_8 .? де і були йому нанесені ножові поранення. Вказане об`єктивно підтверджується даними протоколу огляду місця події, з якого вбачається, що події відбувались саме в кімнаті потерпілого, який перебував у ліжку, а також наведеним висновком судово-медичної експертизи, в якому зазначено, що локалізація різаної рани на правому передпліччі у потерпілого ОСОБА_7 характерна для самооборони.

Посилання ОСОБА_8 на те, що згідно з висновком експертизи тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_7 , могли утворитися при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 08.10.2019 року, не спростовує доказів обвинувачення щодо умисного нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому.

Правову оцінку діям ОСОБА_8 судово-медичний експерт не надає, фактичні обставини події встановлюються в ході судового розгляду, та суд оцінює сукупність всіх досліджених доказів.

Так, в висновку судово-медичної експертизи зазначено, що по наявним ушкодженням визначити послідовність їх заподіяння не представляється можливим. Також зазначено, що локалізація різаної рани на правому передпліччі у потерпілого ОСОБА_7 характерна для самооборони.

Доводи ОСОБА_8 про вчинення ним злочину у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірною поведінкою потерпілого, є неспроможними та спростовуються дослідженими в суді доказами.

Так з висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що він знаходився поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, показання обвинуваченого суд розцінює як тактику захисту, спрямовану на ухилення від відповідальності за вчинений злочин.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України, а саме тому, що наніс вказані тілесні ушкодження потерпілому, маючи прямий умисел на протиправне заподіяння смерті потерплому ОСОБА_7 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, не залежних від його волі, оскільки йому у цьому завадили активні дії матері потерпілого - ОСОБА_10 , які виразились у тому, що остання увійшла до квартири їх мешкання та почала кликати на допомогу, у зв`язку з чим ОСОБА_8 припинив свої злочинні дії.
Кваліфікацію дій ОСОБА_8 стороною обвинувачення за ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, суд вважає помилковою, оскільки в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано доказів, підтверджуючих наявність у ОСОБА_8 умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок доказування обставин, зазначених в ст. 91 КПК України (подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, вид, розмір шкоди та інше) покладається на прокурора, що передбачено ст. 92 КПК України.

Відповідно до ст. 24 КК наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.

Питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим визначеним умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин. В разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство.

Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство.

У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство.

Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості.

У випадках якщо особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди для здоров`я потерпілого (тяжкість тілесних ушкоджень), та діє із невизначеним (неконкретизованим) умислом, вказана особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, у даному випадку тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На необхідності врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх постановах від 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 жовтня 2018 року у справі № 348/1153/17, від 08 листопада 2018 року у справі № 360/718/16-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к тощо.

Наявність в діях ОСОБА_8 умислу на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7 не доведено під час судового розгляду.

Так, судом встановлено, що до події злочину ОСОБА_7 орендував житло у потерпілого, стосунки між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_7 тривалий час були нормальними. В день вказаних подій вони разом вживали алкогольні напої, обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому виник у ОСОБА_8 раптово, в ході словесного конфлікту.

Так, в кімнату потерпілого ОСОБА_8 зайшов без знаряддя злочину, а під час словесного конфлікту раптово схопив ніж, належний потерпілому ОСОБА_7 , який лежав поруч в кімнаті останнього на тумбочці поряд з ліжком, в якому він перебував. Вказане свідчить про випадковість використання вказаного знаряддя злочину.

ОСОБА_8 наніс потерпілому не менше п`яти ножових поранень, однак лише одно з них - колото-різана рана передньої черевної стінки, проникаюча в черевну порожнину з пораненням великого сальника, внутрішньочеревною кровотечою відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Розмір колото-різаної рани становить 0,5 см х2 см. При цьому довжина клинка ножа становить 8,9 см., ширина клинка від вістря 0,5 см до 1,8 см у основи.

Різані рани в області правої надбрівної дуги, правої щоки, правій підключичній області, правого передпліччя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_8 удари ножом наносив з невизначеним умислом, хаотично, а не прицільно в життєво важливі органи.

ОСОБА_8 мав можливість продовжити свої дії, однак самостійно припинив наносити удари потерпілому при відсутності перешкод для їх продовження, про що свідчать пояснення свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що коли вона зайшла в квартиру сина, в цей час ОСОБА_8 вже виходив з кімнати в коридор, залишивши потерпілого, при цьому на її питання пояснив, що потерпілий живий.

З огляду на сукупність зазначених обставин, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки - тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оцінюючи вищенаведені докази, суд знаходить їх допустимими, належними, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою для прийняття обвинувального вироку у справі, вказані докази стороною захисту не спростовані, тому суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених вище, доведена у повному обсязі.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за наслідками, які фактично наступили, тобто за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Раніше неодноразово судимий. Не працює. Сім`ї не має. Згідно з довідкою МСЕК № 226145 від 09.07.2019 ОСОБА_8 визнаний безстроково інвалідом 3 групи по зору.

Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного №ід 10.09.2019 р. ОСОБА_8 визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Відповідно до довідки № 6329-/12688 від 05.08.2019 ОСОБА_8 , який зареєстрований в м. Жданівка Донецької області, має статус внутрішньо переміщеної особи, фактично проживає в м. Харкові.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.

Суд не вбачає щирого каяття у обвинуваченого, оскільки щире каяття передбачає критичну оцінки особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, а ОСОБА_8 свою вину у повному обсязі не визнав, в повній мірі не усвідомив скоєне.

Відповідно до п. п. 1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , є рецидив злочинів, та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, обираючи покарання ОСОБА_31 , суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, наведені дані про особу обвинуваченого, який лише 30 липня 2019 року звільнився з місць позбавлення волі та знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення, стан його здоров`я, наслідки злочину, вищенаведені обставини, та приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи НДЕКЦ МВС України №2/1041 СЕ-19 від 29.10.2019 в сумі 1 570,10 грн. слід стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 4 жовтня 2019 року, слід скасувати. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_8 - з 2 жовтня 2019 року, зарахувавши у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави в сумі 1 570 грн. 10 коп. (одну тисячу п`ятсот сімдесят грн. 10 копійок).

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 4 жовтня 2019 року, скасувати.

Речові докази, передані на зберігання в камеру схову речових доказів Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області: ніж розкладний з рукояткою червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, тампони зі змивами речовини бурого кольору знищити; кофту чорного кольору на змійці, футболку з довгими рукавами біло-синього кольору, чорні спортивні штани з речовиною бурого кольору, належні потерпілому ОСОБА_7 , повернути останньому; штани вельветові чорного кольору з речовиною бурого кольору, футболку чорного кольору з довгими рукавами з речовиною бурого кольору, сланці чорного кольору, належні ОСОБА_8 - знищити; гаманець з пластиковими картками -дисконтною картою «Персональний бонус», пластиковою карткою «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_24 , пластиковою проїзною картою метрополітену №, пластиковою карткою «Ощадбанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_24 ), мобільний телефон «Nokia» в корпусі зеленого кольору - повернути ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Суддя- ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2