У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_2 , раніше судимого,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Березівка Одеської області, зареєстрований в АДРЕСА_3 , мешкає АДРЕСА_4 , раніше судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 вересня 2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, постановити рішення, яким у задоволені клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить переглянути рішення суду першої інстанції щодо застосування відносно нього запобіжного заходу.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_7 не погоджується із законністю та обґрунтованістю ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Відмічає, що прокурор не дотримався вимог закону щодо своєчасного надання обвинуваченому ОСОБА_6 копій клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції не навів обставин, на підставі яких дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, і не послався на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Прокурор, обґрунтовуючи клопотанням можливим тиском ОСОБА_6 на свідків, не зазначив даних, на підставі яких можна дійти об`єктивного висновку про те, що ОСОБА_6 дійсно намагався, намагається або планує здійснювати тиск на свідків та не зазначено, в який спосіб ОСОБА_6 може впливати на свідків. На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, не надав їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим допустився постановлення незаконного рішення за наслідками розгляду клопотання прокурора.
Вважає, що ухвала суду першої інстанції не містить переконливого обґрунтування доцільності продовженого тримання засудженого ОСОБА_6 під вартою, і що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає правило про забезпечення права на свободу.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має місце проживання у м. Одесі, що давало, з огляду на необґрунтованість клопотання прокурора, вирішити судом першої інстанції питання про застосування до ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт або особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що прокурором не доведено його вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, які йому інкримінуються.
Зазначає, що він має неповнолітню дитину, місце реєстрації в м. Одесі, зобов`язується не залишати територію м. Одеси та Одеської області, за першим викликом з`являтись на судові засідання, не перешкоджати і не тиснути на осіб, причетних до даного кримінального провадження.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

12.05.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 00000516 від 27.05.2019 р. відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України.
В ході судового засідання прокурор подав до суду письмові клопотання про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовані наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Врахувавши, що ОСОБА_5 та ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками, раніше неодноразово притягались до кримінальної відповідальності, що свідчить про стійкий та систематичний характер їх протиправної поведінки, наявні ризики переховування обвинувачених від суду, скоєння іншого кримінального правопорушення, що з урахуванням обставин даної справи, її суспільного резонансу, тривалість тримання обвинувачених під вартою, з урахуванням особливостей розгляду даного кримінального провадження, його тяжкості і складності, наявності великої кількості потерпілих та інших учасників, є розумною та виправданою, що у даному випадку свідчить про те, що інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтерес забезпечення права обвинувачених на свободу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції в ході підготовчого судового засідання під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00000516, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним, закріплене у ст. 392 КПК України, обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

За змістом ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В даному випадку, лише обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю, у зв`язку з чим, апеляційний суд здійснює розгляд апеляційних скарг за відсутністю інших сторін кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинах, під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками, раніше неодноразово притягались до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштовані, не одружені. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочинів та наявністю ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, оскільки не застосування запобіжного заходу, про що просять апелянти, не зможе запобігти вказаним ризикам.

За такого, доводи захисника ОСОБА_7 щодо відсутності вищезазначених ризиків відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та їх необґрунтованість є безпідставними.
Також не заслуговують на увагу доводи захисника про відсутність правових підстав для постановлення оскаржуваної ухвали, оскільки вони не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства України.

Посилання в апеляційних скаргах на наявність у обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 місця мешкання у м. Одесі та інші обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, судом першої інстанції враховані всі зазначені захисником обставини в їх сукупності.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що просять апелянти.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначені в апеляційних скаргах, та які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3