Справа № 484/2779/20
Провадження № 1-кп/484/447/20 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2020 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайську Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Погребище, Погребищенського району, Вінницької області, громадянина України, раніше не судимого, з професійно - технічною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом, на посаді оператора батареї звукометричної розвідки дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2018 громадянина ОСОБА_5 , призваного Погребищенським РВК Вінницької обл., на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), від 23.02.2018 №38-РС прийнято на військову службу за контрактом, який останній уклав того ж дня.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 23.02.2018 №52 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора батареї звукометричної розвідки дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 23.02.2018, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби сержанту ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_5 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, сержант ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2018 №271 військовослужбовцю військової служби за контрактом сержанту ОСОБА_5 надано відпустку тривалістю 10 календарних днів з 30.10.2018 по 08.11.2018, тобто о 08 год. 00 хв. 09.11.2018 сержант ОСОБА_5 був зобов`язаний прибути з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та приступити до виконання службових обов`язків.

Проте, 09.11.2018 о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами за адресою місця своєї реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.

Разом з тим, 24.12.2018 о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 , добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.

22.02.2019, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 22.02.2019 за №47, сержанта ОСОБА_5 звільнено з військової служби в запас, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Погребищенського РВК Вінницької обл.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

На стадії досудового розслідування 20.08.2020 року ОСОБА_5 з одного боку та прокурор військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 з іншого, досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, при цьому ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, між ним і прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений в судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди і уклав її добровільно.

Суд розглядаючи справу відповідно до вимог ст.ст. 473, 474 КПК України, переконався у добровільності укладання обвинуваченим угоди, і що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи і інтереси сторін та інших осіб, угоду слід затвердити, визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання визначене угодою.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 392-396, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості укладену 20.08.2020 року між ОСОБА_5 з одного боку та прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 з іншого - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: