УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на незаконне утримання в умовах ІТТ ГУНП у м. Києві у порядку ст..206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на незаконне тримання останнього в умовах ІТТ ГУНП в м. Києві у порядку ст..206 КПК України.

На обґрунтування своєї скарги заявник вказує, що 25.09.2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва щодо нього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому зазначає, що він понад місяць незаконно утримається в ІТТ ГУНП в м. Києві та просить зобов`язати уповноваженого слідчого ГУ НП України забезпечити його переведення до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вивчивши зміст скарги, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності ст.206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів.
При цьому частиною другої статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, головним чинником має бути наявність обґрунтованої підозри вважати, що особа тримається під вартою без наявності судового рішення.

Між тим, заявник, звертаючись зі скаргою безпосередньо в тексті посилаються на наявність ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 25.09.2020 за якою щодо нього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, оскільки, скарга подана в порядку ст. 206 КПК України і відповідно слідчий суддя ухвалює рішення в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.
Аналізуючи зміст скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність об`єктивних даних які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри вважати, що ОСОБА_2 утримується під вартою без правових підстав.

У відповідності до частини 1 ст.9 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Вказані правові норми у їх сукупності та логічному зв`язку з дослідженими слідчим суддею обставинами приводить до висновку про відсутність підстав для доставки ОСОБА_2 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Керуючись ст.ст. 26, 206, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на незаконне утримання в умовах ІТТ ГУНП у м. Києві у порядку ст..206 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: