Справа № 487/3523/20
Провадження № 1-кс/487/4056/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу Акціонерного товариства «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування скарги зазначає, що 02.06.2020 року АТ «БАНК «ГРАНТ» поштовими засобами зв`язку направило на адресу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві заяву від 02.06.2020 року за вих. №1547/05-1 про вчинення суддею Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ознаками ст. 375 КК України постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови та за ознаками ч.3 ст. 382 КК України невиконання судового рішення. Вказана заява була отримана уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві 09.06.2020 року за вхід. №1512-ПЗ. Проте до цього часу відомості про кримінальне правопорушення за заявою АТ «БАНК «ГРАНТ» від 02.06.2020 року, в порушення вимог ч.1 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.
На підставі викладеного, просить суд зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві АТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» від 02.06.2020 року за вих. №1547/05-1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375, ч.3 ст. 382 КК України, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Представник АТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі, наполягає на її задоволенні.
Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 02.06.2020 року АТ «БАНК «ГРАНТ» поштовими засобами зв`язку направило на адресу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві заяву від 02.06.2020 року за вих. №1547/05-1 про вчинення суддею Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ознаками ст. 375 КК України постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови та за ознаками ч.3 ст. 382 КК України невиконання судового рішення.
У своїй заяві від 02.06.2020 року представник АТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» зазначає про постановлення неправосудного рішення суддею Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 , а саме ухвали від 27.04.2020 року у цивільній справі №509/2261/13-ц, а також про невиконання вказаним суддею рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року у цивільній справі №509/2261/13-ц.
Так, суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 по цивільній справі №509/6209/19 тричі вживав заходів забехпечення позову. Так, ухвалою від 24.07.2020 він задовольнив заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову та вжив заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони, а саме: зупинив реалізацію частин нерухомого майна (предметів іпотеки), - 1/3 частини житлового будинку з господарчими будівлями, площею 517,7 кв. м та 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві спільної часткової власності не лише позивачеві ОСОБА_4 , а і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/3 частині кожному, які взагалі не є учасниками цивільної справи. Вказане рішення заявник вважає незаконним, оскільки а ні ОСОБА_5 , а ні ОСОБА_6 учасниками даної цивільної справи не являються та з заявами про забезпечення позову та/або позовними заявами до Овідіопольського районного суду Одеської області не звертались. Враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження вживати заходів забезпечення позову без заяв учасників справи, тобто за своєю власною ініціативою, суд порушив норми ЦПК України та вийшов за межі своїх процесуальних повноважень, що призвело до постановлення суддею ОСОБА_3 завідомо неправосудної ухвали.
На думку заявника дії судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 375 КК України, об`єктивна сторона якого полягає в постановленні суддею завідомо неправосудної ухвали від 27.04.2020 року, тобто такої, якою необґрунтовано та всупереч вимог матеріального і процесуального законів незаконно задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову в цивільній справі №509/6209/19, оскільки при постановленні ухвали суддя ОСОБА_3 явно вийшов за межі своєї компетенції; суть прийнятої ухвали у цій справі свідчить про її завідому неправосудність, а свідоме ігнорування суддею ОСОБА_3 діючого законодавства та допущені процесуальні порушення про прямий умисел судді ОСОБА_3 на постановлення такої ухвали. Крім того, суддя вчинив злочин за ч. 3 ст. 382 КК України - невиконання судового рішення. Постановляючи ухвалу від 27.04.2020 про зупинення реалізації арештованого нерухомого майна - предметів іпотеки, суддя ОСОБА_3 перешкоджає виконанню рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року у цивільній справі №509/2261/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь АТ "БАНК "ГРАНТ", що набрало законної сили.
Листом заступника начальника Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 №04.4/1512-ПЗ від 12.06.2020 року АТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України №139 від 06.04.2016 року, прийнятим на виконання вимог КПК.
Зі скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що заявник скаржиться на неправомірні, на його думку, дії судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 , які полягають у винесенні суддею завідомо неправосудної ухвали від 27.04.2020 року у цивільній справі №509/6209/19 та у невиконанні суддею ОСОБА_3 рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року у цивільній справі №509/2261/13-ц.
Відповідно до п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016, № 139 (зареєстрований в Мінюсті України 05.05.2016 за № 680/28810), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.
Положення ст. 214 КПК України, в свою чергу, перебувають у тісному взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 та ст. 11 КК України, згідно з якими, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою не будь-яких дій, а суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки конкретного складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Судом встановлено, що заявник у своїй заяві не наводить конкретних фактичних відомостей та обставин, передбачених ч. 5 ст. 214 КПК України, які свідчили б про існування підстав для кваліфікації дій судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 за будь-якою зі статей Кримінального кодексу України, зокрема і за ст. 375, ч.3 ст. 382 КК України. Заява АТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» містить лише не підкріплене жодними фактами твердження про прийняття суддею завідомо незаконних рішень (ухвал). Таким чином, проаналізувавши зміст заяви, слідчий суддя дійшов до висновку, що вся її суть зводиться до незгоди АТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» із рішенням вказаного судді.
Так, частиною 1 статті 375 КК України передбачена кримінальна відповідальність за постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.
Таким чином, в розумінні диспозиції статті 375 КК України, вказаний злочин характеризується тільки прямим умислом - усвідомленням судді про те, що він постановляє завідомо неправосудний судовий акт.
Отже, власні сумніви заявника щодо законності судового рішення не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за ст. 375 КК України. Припущення заявника про постановлення суддею завідомо неправосудного та незаконного рішення ґрунтуються на суб`єктивній оцінці заявника, оскільки злочинність дій судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 не підтверджується ніякими об`єктивними даними, а тому, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.
В цьому контексті необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо постановлення суддею завідомо неправосудного рішення не є свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади.
Також слід звернути увагу, що частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.
Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Рекомендація № СМ/Rec (2010) Комітету міністрів Ради Європи від 17.11.2010 щодо незалежності, ефективності та обов`язків суддів містить положення про те, що виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, які можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.
Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватися як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання повідомлення про кримінальні правопорушення може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність судді.
Враховуючи вищевикладене, оскільки заява АТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» від 02.06.2020 року не містить викладу обставин, які б вказували на наявність у діях судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 ознак кримінальних правопорушень, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддею рішеннями, слідчий суддя дійшов до висновку, що уповноваженою особою ДБР не допущено бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою АТ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» від 02.06.2020 року, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги Акціонерного товариства «СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК «ГРАНТ» на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 03.07.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1