ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1986/20 Номер провадження 11-сс/814/102/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 грудня 2020 року клопотання слідчого ВП №2 КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000644 від 23.12.2020 про накладення арешту на майно - задоволено повністю.

Накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» , моделі «CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ТОВ «Єристівський ГЗК», з позбавленням права використання, відчуження та розпорядженні який буде зберігатися на території майданчику тимчасового зберігання транспортних засобі відділенні поліції № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського,6 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя вказав , що вказаний транспортний засіб є речовим доказом та може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
В принесеній апеляції адвокат в інтересах власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині позбавлення права користування автомобілем та постановити нову ухвалу , якою задовольнити клопотання слідчого частково , не обмежуючи права на користування автомобілем.

В обґрунтування поданої апеляції зазначає , що власник арештованого майна є суб`єктом великого підприємства та є соціально орієнтованим. Слідчим суддею не враховано , що автомобіль кожного дня використовується юридичною особою , зокрема для перевезення гуманітарних вантажів. Крім того , в даному випадку відсутні підстави , передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України. Так, водій не зник з місця ДТП та вживав усіх можливих заходів щодо зменшення негативних наслідків. При візуальному огляді встановлено , що після ДТП автомобіль не має пошкоджень , а в матеріалах судового та кримінального провадження відсутній протокол огляду даного транспортного засобу.

Позиції інших учасників судового провадження
В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися , попередньо надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі , а тому суд апеляційної інстанції ухвалює судове рішення за результатами письмового провадження.

Мотиви суду
Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове , до скасування у встановленому цим Кодексом порядку , позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження , розпорядження та/або користування майном , щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати , що воно є доказом злочину , підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного , обвинуваченого , засудженого , третіх осіб , конфіскації у юридичної особи , для забезпечення цивільного позову , стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди , можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження , псування , зникнення , втрати , знищення , використання , перетворення , пересування , передачі , відчуження.

Розглядаючи клопотання про арешт майна , в порядку статей 170-173 КПК України , для прийняття законного та обґрунтованого рішення , слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини , які передбачають підстави для такого арешту або відмови у задоволенні клопотання.

Також, при вирішенні питання щодо можливості застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України , у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В ході апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі.

Законність та обґрунтованість накладення арешту на транспортний засіб в апеляційній скарзі не оспорюються , а тому не переглядаються і колегією суддів.

Доводи апеляції щодо вибору занадто обтяжливого способу арешту транспортного засобу , а саме : обрання місця зберігання на території майданчику тимчасового зберігання транспортних засобі відділенні поліції № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області є обґрунтованими .

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль VOLKSWAGEN» , реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні № 0000644 від 23.12.2020 за ч. 11 ст. 286 КК України , слідчий зазначив , що вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом та арешт необхідний з метою запобігання можливості його приховування , пошкодження , псування , знищення , перетворення , відчуження , а також з метою забезпечення цивільного позову.

Разом з тим , обираючи найбільш обтяжливий спосіб арешту шляхом позбавлення права на відчуження , розпорядження , користування та передаючи на зберігання транспортний засіб на майданчик тимчасового зберігання , слідчий суддя не в повній мірі співставив інтереси досудового розслідування і власника майна та переконливих мотивів прийнятого рішення не навів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України , заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено , що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до матеріалів клопотання , арешт на транспортний засіб з подальшим вилученням з користування власника , накладено в межах кримінального провадження за вчинення неумисного злочину - передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано , що пошкодження у транспортного засобу відсутні.

Слідчий в клопотанні вагомих доводів на переконання необхідності вилучення транспортного засобу з користування власника та поміщення на майданчик тимчасового зберігання з метою проведення слідчих дій чи експертних досліджень з транспортним засобом , не наводив.

Разом з тим , власником арештованого майна є юридична особа , тому позбавлення права користування транспортним засобом який використовується в господарській діяльності , може суттєво її обмежити і мати негативні наслідки.

З огляду на викладене , колегія суддів приходить до переконання , що спосіб накладення арешту на транспортний засіб шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження з передачею на відповідальне зберігання власнику та з встановленням заборони здійснювати відновлювальні роботи після дорожньо-транспортної пригоди , буде менш обтяжливим та співмірним інтересах власників майна і завданням кримінального провадження.

Саме такий порядок та місце зберігання транспортного засобу , на переконання колегії суддів , у найбільшій мірі буде сприяти дієвості кримінального провадження , завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Отже ухвала слідчого судді підлягає частковому скасуванню в частині визначення способу накладення арешту з постановленням в цій частині нової ухавали , а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст..ст.405,407,420,422 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 грудня 2020 року про арешт майна скасувати в частині позбавлення права користування транспортним засобом та передачі на зберігання транспортного засобу на території майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Постановити в цій частині нову ухвалу , якою передати транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» , моделі «CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ТОВ «Єристівський ГЗК» на відповідальне зберігання власнику - ТОВ «Єристівський ГЗК», заборонивши здійснювати з транспортним засобом відновлювальні роботи після дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
___________ _________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3