Номер провадження: 11-кп/813/2073/20
Номер справи місцевого суду: 509/6011/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Овідіпольського районного суду Одеської області від 04.09.2020 року у кримінальному провадженні №0002137, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 23.05.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років 1 місяць:

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених судом.
Ухвалою Овідіпольського районного суду Одеської області від 04.09.2020 року під час судового засідання продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на 60 днів, строком до 03.11.2020 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, свідчить про ризиків можливого переховування від суду, можливого незаконного впливу на потерпілу, свідків. Також судом встановлено, що існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки він вчинив тяжкий злочин та для можливого відвернення покарання може вчинити новий злочин з метою приховування попереднього чи продовжити займатись злочинною діяльністю, оскільки не має постійного заробітку.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, оскільки вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому захисник посилається на необхідність проведення відносно його підзахисного оперативного лікування, яке не надається йому в місцях утримання під вартою.

Вважає, що суд критично ставиться до діагнозу ОСОБА_8 та нехтує його правами на належне лікування, оскільки обвинувачений страждає на тяжке захворювання, яке в умовах слідчого ізолятору прогресує. Вказує, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не можуть бути встановлені лише на основі суворості можливого покарання.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставини, встановлені суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 14.10.2018 року приблизно о 22:30 годині ОСОБА_8 в ході раптової сварки виниклої на грунті неприязних стосунків зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 перебуваючи біля воріт домоволодіння за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 , маючи намір на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, спричинив руками та ногами декілька ударів в область голови та тулубу потерпілої, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, синців та гематом різних частин тіла, кроволивів.

Того ж дня, потерпіла, знаходячись в реанімаційному відділені не приходячи до свідомості померла. Згідно висновку судово-медичного експерта між отриманою закритою черепно-мозковою травмою і смертю ОСОБА_9 є причинний зв`язок.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості обвинувачення на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 , вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_8 , обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність ризиків.
З наданого апеляційному суду обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні дітей, раніше судимий за скоєння особливо-тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, внаслідок скоєння якого настала смерть потерпілого та на даний час обвинувачується у вчиненні злочину зх. застосуванням насильства, за яке законом передбачено покарання до десяти років позбавлення волі. Інших даних щодо особистого сімейного життя обвинуваченого, в тому числі які підтверджують міцність його соціальних зв`язків - матеріали справи не містять.
Вказані обставини свідчать про те, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки у місці проживання, що з урахуванням обставин обізнаності ним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, вказує на можливість здійснення ним спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
Водночас, враховуючи наведені вище обставини та поведінку обвинуваченого на час скоєння інкримінованого йому злочину та наявності в останнього судимості за злочин з застосуванням насильства, ці обставини свідчать про схильність обвинуваченого до скоєння умисних злочинів, пов`язаних з застосуванням насильства та вказують на існування ризику можливого скоєння ним нового злочину.
Також зазначені вище дані вказують на те, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілу, інших свідків злочину, схиляючи її до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд не погоджується із доводами захисника щодо невмотивованості та необґрунтованості ризиків, оскільки районним судом зазначені обставини, які на думку районного суду свідчать про існування встановлених вище ризиків, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених раніше у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.
При цьому апеляційний суд не може погодися з доводами сторони захисту про те, що суворість покарання інкримінованого ОСОБА_8 злочину не може бути підставою для застосування, обрання та продовження запобіжного заходу, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, оскільки враховуючи обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення та його наслідки - смерть особи, вважає доводи захисника в частині відсутності підстав для продовження строку тримання під вартою необґрунтованими, оскільки у даному випадку та на даній стадії судового розгляду тримання під вартою обвинуваченого є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого хвороби, яка потребує оперативного втручання та яке неможливо отримати в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з урахуванням наведених вище ризиків, не можна визнати такими, що вказує на необхідність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому апеляційний суд вважає, що неодноразові заяви обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , а також надана стороною захисту медична документація, свідчать про необхідність проведення оперативного лікування, яке на даний час відповідно до переписки захисника з відповідальними за її проведення органами не здійснюється останніми.
Зважаючи на встановлені апеляційним судом факти ненадання належної медичної допомоги обвинуваченому, апеляційний суд вважає за необхідним зобов`язати начальника ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та начальника Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області невідкладно вжити передбачених законом заходів щодо оперативного лікування обвинуваченого ОСОБА_8 в закладах охорони здоров`я МОЗ України.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи.

Будь яких процесуальних порушень з боку суду, які б свідчили про безумовне скасування оскаржуваної ухвали стороною захисту не наведено.

Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 пояснень сторони захисту, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений тримався під вартою, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
При цьому, апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіпольського районного суду Одеської області від 04.09.2020 року у кримінальному провадженні №0002137, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2018 року якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,- залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду кримінального провадження.

Зобов`язати начальника ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та начальника Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області невідкладно вжити передбачених законом заходів щодо оперативного лікування обвинуваченого ОСОБА_8 в закладах охорони здоров`я МОЗ України.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4