ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 385/1189/20

1-кп/385/116/20

10.11.2020 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Гайвороні, Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000110 від 05.10.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хащувате Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, не депутата, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, працездатного, який не працює та не навчається,

судимого: 05.02.2020 вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу розміром 850 грн. 06.04.2020 - покарання відбуте, судимість не погашена

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за наступних обставин.

03 жовтня 2020 року близько 11.00 год. в с. Хащувате, Гайворонського району, Кіровоградської області, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення майна, належного вітчиму ОСОБА_5 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_3 був достовірно обізнаний, що потерпілий відсутній за місцем проживання та його протиправні дії не будуть помічені сторонніми особами.
Цього ж дня, близько 11.05 год. ОСОБА_3 , реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, прийшов на територію домоволодіння, належну ОСОБА_5 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , зі згоди власника ОСОБА_5 маючи вільний доступ до житлового будинку, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, упевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, шляхом відчинення вікна будинку, проник до вказаного житла, звідки таємно викрав чуже майно, належне ОСОБА_5 , достовірно знаючи про відсутність у нього згоди останнього, на право розпорядження ним, а саме: поліпропіленовий мішок, білого кольору, вартістю 5 грн. та 29 кг цукру, вартістю 435 грн.
Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме поліпропіленовий мішок із цукром, вагою 29 кг оплатно передав свідку ОСОБА_6 , який не був обізнаний у його злочинних діях, за грошові кошти в сумі 150 грн., які використав на особисті потреби.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 440,00 грн., що становить середньо-ринкову вартість викраденого майна.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
10 листопада 2020 року між потерпілим, та обвинуваченим укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди та погодилася з мірою покарання, що передбачено в угоді, пояснення та думку потерпілого який просив затвердити угоду, а також самого обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та надав згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди і вважає, що вона підлягає затвердженню, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як кримінальний проступок.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а тому підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і вважає, що виправленню та перевихованню останнього може сприяти узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази у даному кримінальному провадженню вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про примирення від 10 листопада 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000110 від 05.10.2020 року - затвердити.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Речові докази: поліпропіленовий мішок білого кольору із цукром вагою 29 кг переданих на зберігання до камери збереження речових доказів Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області передати власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 діб після проголошення.

Учасники судового провадження отримують копію вироку в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

10.11.2020