У Х В А Л А
Іменем України
17 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4

підозрюваного: ОСОБА_5 , його захисника: адвоката ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, капітан поліції ОСОБА_4 15.12.2020 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000733 від 23.10.2020 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено) вступивши у злочинну змову з ОСОБА_9 , обвинувальний акт відносно якого 03.10.2020 скеровано до Вінницького районного суду за ч. 2 ст. 185 КК України, спрямовану на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого, 22.10.2020 близько 21:00, прийшли до будинку АДРЕСА_1 , який належить останньому. Реалізовуючи свій злочинний умисел, на відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого та збагачення за рахунок чужої власності, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи настання останніх, тобто діючи умисно, розуміючи факт, що здійснювані ними дії вчиняються в умовах очевидності, ОСОБА_9 , діючи повторно, разом з ОСОБА_5 , вибили вхідні двері вищевказаного будинку та проникли в середину. В приміщення даного будинку, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , пройшли до кімнати, в якій знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_9 нанесли численні удари по обличчю, тулубу та ногах ОСОБА_11 .. Після цього, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_10 та нанесли йому численні удари ногами та руками по тулубу і голові, чим застосували насильство, яке не є небезпечним для життя потерпілого. В результаті спричинили останньому тілесні ушкодження відповідно до виписки КНП «міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» № 22831 від 23.10.2020 у вигляді сполучної травми тіла: закритої тупої травми черевної порожнини, гематоми передньої черевної стінки; закритої травми грудної клітини зліва, закритої черепно мозкової травми, гематоми обох орбіт. Зламавши нанесеними ударами волю ОСОБА_10 до опору, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Nokia», гаманцем чорного кольору та грошовими коштами в сумі 800 гривень, що знаходилися в кімнаті на ліжку та які належать останньому. Після цього, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальної шкоди.

Під час досудового розслідування 24 жовтня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

На думку слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:
- заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 від 23.10.2020;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 23.10.2020;
- протоколом огляду місця події від 23.10.2020;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.10.2020;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.10.2020;
- протоколом впізнання особи за фотознімками від 24.10.2020;
- протоколом впізнання особи за фотознімками від 24.10.2020;
- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.11.2020.
26 жовтня 2020 року слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 21.12.2020 року. Однак закінчити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки необхідно отримати ще ряд доказів, які можуть бути використані у подальшому під час судового розгляду, та перевірити вже отримані докази.
Зокрема, в рамках даного кримінального провадження призначено судово-медичну, судову біологічну та судову імунологічну експертизи. Однак у зв`язку зі значною завантаженістю експертних установ на даний час вищевказані експертизи не завершені, а висновки даних експертиз мають суттєве значення для доказування події злочину та правильної кваліфікації вчиненого діяння.
На даний час є підстави для продовження строку тримання під вартою, оскільки не зменшились ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:

- оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від покарання, що йому загрожує у разі засудження;

- ОСОБА_5 може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування на потерпілого та свідків з метою зміни їх показів, щоб уникнути відповідальності за вказане кримінальне діяння;

- ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука не може бути достатньою, оскільки в ОСОБА_5 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- застава та домашній арешт не може бути достатнім враховуючи той факт, що ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, залякувати їх з метою створення сприятливих для себе умов, зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду.

Отже, всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного слідчий просив клопотання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_14 заперечували щодо задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що будь - які ризики, передбачені статтею 177 КПК України відсутні, підозрюваний частково визнає свою вину, повністю відшкодував шкоду потерпілому, раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання. З огляду на наведене просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання та реєстації підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того, з метою підтвердження обставин, щодо відшкодування підозрюваним шкоди потерпілому адвокат ОСОБА_14 просив заслухати в судовому засіданні пояснення потерпілого ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , зазначивши, що примирився з підозрюваним, який повністю відшкодував йому шкоду (оплатив лікування), претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має. Крім того, потерпілий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 не заволодівав гаманцем потерпілого та грошовими коштами в сумі 800 гривень, про що зазначено у клопотанні, оскільки ці кошти пізніше знайшлися за місцем проживання потерпілого. З огляду на зазначене потерпілий просив змінити підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, про що подав суду письмову заяву.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000733, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, потерпілого, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером №0000733 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Зокрема, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено) вступивши у злочинну змову з ОСОБА_9 , обвинувальний акт відносно якого 03.10.2020 скеровано до Вінницького районного суду за ч. 2 ст. 185 КК України, спрямовану на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого, 22.10.2020 близько 21:00, прийшли до будинку АДРЕСА_1 , який належить останньому. Реалізовуючи свій злочинний умисел, на відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, ке не є небезпечним для життя потерпілого та збагачення за рахунок чужої власності, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи настання останніх, тобто діючи умисно, розуміючи факт, що здійснювані ними дії вчиняються в умовах очевидності, ОСОБА_9 , діючи повторно, разом з ОСОБА_5 , вибили вхідні двері вищевказаного будинку та проникли в середину. В приміщення даного будинку, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , пройшли до кімнати, в якій знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_9 нанесли численні удари по обличчю, тулубу та ногах ОСОБА_11 .. Після цього, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_10 та нанесли йому численні удари ногами та руками по тулубу і голові, чим застосували насильство, яке не є небезпечним для життя потерпілого. В результаті спричинили останньому тілесні ушкодження відповідно до виписки КНП «міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» № 22831 від 23.10.2020 у вигляді сполучної травми тіла: закритої тупої травми черевної порожнини, гематоми передньої черевної стінки; закритої травми грудної клітини зліва, закритої черепно мозкової травми, гематоми обох орбіт. Зламавши нанесеними ударами волю ОСОБА_10 до опору, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Nokia», гаманцем чорного кольору та грошовими коштами в сумі 800 гривень, що знаходилися в кімнаті на ліжку та які належать останньому. Після цього, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальної шкоди.

ОСОБА_5 23.10.2020 о 14 годині 07 хвилин був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

24.10.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/23506/20 від 26.10.2020, щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосвано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 14:07 год. 21.12.2020.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та додані до нього документи слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість. на даний час, повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки це підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР № 0000733 від 23.10.2020; заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 від 23.10.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 23.10.2020; протоколом огляду місця події від 23.10.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.10.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.10.2020; протоколом впізнання особи за фотознімками від 24.10.2020; протоколом впізнання особи за фотознімками від 24.10.2020; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.11.2020; протоколом затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, та іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 21 грудня 2020 року, однак слідчому необхідно виконати слідчі дії, спрямовані на завершення досудового розслідування, у тому числі: долучити до матеріалів висновки судово-медичної, судово біологічної та судову імунологічної експертизи; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

У своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчий посилається на наявність ризиків, які продовжують існувати, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від покарання, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області в ухвалі від 26.10.2020 зазначено, що "на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів та соціальних зв`язків, а також особливу зухвалість кримінального правопорушення по якому оголошено підозру, яке вчинено групою осіб із застосуванням насильства та проникненням у житло, тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою"
Однак, в судовому засіданні при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею встановлено, що ризик, щодо можливості підозрюваного ОСОБА_5 впливати на потерпілого не знайшов свого підтвердження, оскільки в судовому засіданні потерпілий зазначив, що примирився з підозрюваним, який повністю відшкодував йому шкоду та просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою. Отже, в матеріалах досудового розслідування не міститься жодних доказів продовження існування зазначеного ризику з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується твердження слідчого та прокурора про те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, то враховуючи, що підозрюваний раніше не судомий, таке твердження є лише припущення, яке не обгрунтовує неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеному ризику.

Посилаючись на недостатність застосування більш м`яких заходів для запобігання ризиків зазначених у клопотанні, прокурор вказує на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , проте, вказане твердження не може бути прийнято до уваги, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде ухилятись від слідства та суду. Не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. Слідчий суддя, оцінюючи докази та враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання (зазначила слідчий в судовому засіданні), враховуючи клопотання потерпілого про не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що вагомих підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 необхідно відмовити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, який є співмірним з існуючими ризиками зазначеним у ст. 177 КПК України, доцільним для забезпечення дієвості досудового розслідування даного кримінального провадження, який забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме, цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до частини п`ятої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим не доведено обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, врахувавши вище зазначені обставини, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатній для запобігання ризиків передбачених статтею 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши підозрюваного з-під варти в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали суду.
Строк застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту діє в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 грудня 2020 року.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме:
1. не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. прибувати на виклики до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
4. повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
5. утримуватись від спілкування з особами, які являються свідками у кримінальному провадженні;
6. здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 діє до 24 грудня 2020 року.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя