ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/183/21 Справа № 212/1288/17-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000876 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інвалідності не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20 червня 1994 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 81 ч. 3, 140 ч. 3, 17, 140 ч. 2 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 46-1 КК України 1960 року з відстрочкою виконання вироку на 3 роки;

09 січня 1997 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 81 ч. 3, 17, 81 ч. 3, 42 КК України 1960 року до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 04 вересня 1998 року на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року;

16 серпня 1999 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 94, 140 ч. 2, 42 КК України 1960 року до 12 років позбавлення волі, звільнився 12 березня 2011 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених положеннями п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року ОСОБА_10 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
- за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 5 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з дня набрання вироком законної сили. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838 VIII, зарахувати ОСОБА_10 до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 16 грудня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 у виді тримання під вартою, залишено до набрання вироком законної сили без змін.
Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином задоволено: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином грошову суму в розмірі 55669,66 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином одноразово грошову суму в розмірі 500000,00 грн., а також, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином одноразово грошову суму в розмірі 500000,00 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_10 13 грудня 2016 року у вечірній час прибув до квартири АДРЕСА_2 , де мешкала його знайома ОСОБА_12 , з якою він підтримував інтимні стосунки і залишився там ночувати. Прокинувшись 14 грудня 2016 року у вітальні квартири за вищевказаною адресою, ОСОБА_12 стала вимагати від ОСОБА_10 покинути її квартиру, при цьому висловлювалася у його адресу нецензурною лайкою, що обурило ОСОБА_10 і викликало у нього гостру неприязнь до ОСОБА_12 і в нього виник умисел на заподіяння їй смерті з мотивів особистої неприязні.
Діючи з цією метою, ОСОБА_10 пройшов до ванної кімнати квартири, де підшукав собі знаряддя вчинення вбивства слюсарний молоток, з яким повернувся до приміщення вітальні, де на дивані лежала спиною ОСОБА_12 .
Після цього ОСОБА_10 14 грудня 2016 року приблизно о 08.00 годині, знаходячись в приміщенні вітальні квартири АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_12 , з мотивів гострої неприязні до останньої, умисно, зі значною силою завдав потерпілій ОСОБА_12 , яка продовжувала лежати спиною на вказаному дивані, звернутою до нього обличчям, та прикривала голову руками, один за одним не менше 8 ударів робочою частиною підшуканого ним молотка, який утримував в правій руці, в життєво важливий орган голову та не менше 3 ударів в область верхніх кінцівок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани № 1 в лобно-тім`яній області праворуч в 9 см вліво від зовнішнього слухового отвору праворуч, 8 см до заду від внутрішнього краю правої брові; забитої рани № 2 в тім`яно-скроневій області праворуч, в 7 см вліво від правого зовнішнього слухового проходу, в 7 см до заду від зовнішнього краю правої брові, в 0,3 см вправо від рани № 1; забитої рани № 3 біля зовнішнього краю правої брові; забитої рани № 4 в передвушній ділянці праворуч, в 5,5 см вправо від зовнішнього краю правої брові і 2,5 см вліво від правого зовнішнього вушного отвору; синця в вилично-передвушній ділянці праворуч; синця на спинці носа, на фоні якого садно; садна на нижній губі по середній лінії; садна на нижній щелепі по середній лінії з переходом праворуч, на підборідді; крововиливів у м`які покривні тканини голови в лобно-скронево-тім`яній ділянках праворуч; дірчастого перелому в проекції лобно-тім`яно-скроневих кісток праворуч; крововиливів під м`якими мозковими оболонками півкуль мозку та мозочка зливні на конвекситальних та базальних поверхнях; крововиливів у товщі сірої та білої мозкової речовини обох півкуль головного мозку та мозочка, дифузні, зливні, дрібно крапкові та петехіальні, проходять від кори до стінок шлуночків головного мозку, у стовбурі головного мозку; перелому виличної кістки праворуч, який відходить від дірчатого перелому у напрямку до кам`янистої підвищеності, далі переходить через «турецьке сідло», переходить на кам`янисту підвищеність лівої скроневої кістки, де сліпо закінчується; переломів виличних кісток, носових, верхніх щелеп по середній лінії з повним розтрощенням лівої, решітчастої кістки, розтрощення правої скроневої кістки; садна на задано-зовнішній поверхні правого передпліччя у нижній третині; двох саден на тильній поверхні дистальної голівки п`ятої п`ясної кістки та на тильній поверхні основної фаланги третього пальця правої кисті, внаслідок яких потерпіла ОСОБА_12 померла на місці злочину.
Крім того, ОСОБА_10 14 грудня 2016 року в період часу приблизно з 08.30 години до 09.00 години, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , безпосередньо після вчинення ним діяння, спрямованого на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_12 , розуміючи, що потерпіла внаслідок непритомного стану, викликаного тяжкою травмою голови, нездатна усвідомлювати факт протиправного вилучення її майна, а будь-які очевидці злочину відсутні, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, обшукав зазначену квартиру, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_12 майно: комп`ютерну клавіатуру «Logitech» вартістю 150 грн; комп`ютерну клавіатуру «Defender» вартістю 145 грн; роутер (безпровідний маршрутизатор) «TP-Link» вартістю 250 грн; веб-камеру «Logitech» вартістю 327,50 грн; веб-камеру «Logitech» вартістю 566,67 грн; веб-камеру «Gemix» вартістю 150 грн; оптичну безпровідну мишу «Logitech» вартістю 260 грн; оптичну безпровідну мишу «Defender» вартістю 116,67 грн; ноутбук «Asus» з корпусом білого кольору вартістю 7037,50 грн; ноутбук «Asus» з корпусом чорного кольору вартістю 5277,00 грн; мобільний телефон «Samsung» вартістю 3033,33 грн; мобільний телефон «LG» вартістю 933,33 грн; сім-карту МТС, що не представляє цінності для потерпілих; сім-карту Київстар, що не представляє цінності для потерпілих, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 18247,00 грн.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить переглянути вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року та прийняти законне та обґрунтоване рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що висновки суду першої інстанції про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що ним дійсно було викрадено майно потерпілої з її квартири, а саме, техніку, яку в подальшому обвинувачений здав до ломбарду, та нанесено потерпілій не більше 4 ударів, після яких вона залишалась жива і на момент, коли обвинувачений уходив із квартири ОСОБА_12 вона чекала свою подругу на ім`я ОСОБА_13 . Вказана особа працівниками поліції встановлена не була, не розшукувалась та не допитувалась, що на думку обвинуваченого, є порушенням норм кримінального процесуального закону України.
Також, ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі звертає увагу на висновки судового експерта, який підтвердив факт того, що нанесені та визнані обвинуваченим 4 удари потерпілій не відповідають фактично встановленій кількості ударів під час проведення експертного дослідження. Ким було нанесено інші удари, органами досудового розслідування не встановлено. Вважає, що дане кримінальне провадження в частині спричинення смерті потерпілій було сфабриковано працівниками поліції, оскільки обвинувачений вже раніше мав судимість за вчинення вбивства. При цьому, ОСОБА_10 в своїй скарзі зазначає, що вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 1999 року його було незаконного засуджено за ст. ст. 94, 140 ч. 2, 42 КК України 1960 року до 12 років позбавлення волі, оскільки в ході досудового розслідування зізнавальні покази з нього було вибито працівниками поліції, шляхом тортур та побиття, яких він не витримав та зізнався у вчинення вбивства, якого фактично не скоював.
В даному кримінальному провадженні, ОСОБА_10 також посилається на неправомірні дії з боку працівників поліції під час його затримання, які виразилися в нанесенні значних тілесних ушкоджень останньому та спробах вибити із обвинуваченого зізнання у вчиненні умисного вбивства потерпілої ОСОБА_12 . За вказаним фактом обвинувачений звертався до ДБР, однак, відповіді не отримав. Також, обвинувачений вважає, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено його відводи прокурору, який на думку ОСОБА_10 є зацікавленою особою в цій кримінальній справі, оскільки бачив, як працівники поліції наносили йому удари, однак, відповідних заходів зупинити працівників поліції не зробив.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Захисник обвинуваченого в судовому засіданні позицію свого підзахисного підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу, прийняти до уваги доводи, викладені в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Потерпілі в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечували, зазначити, що вважають вирок суду відносно ОСОБА_10 законним, обґрунтованим та повністю відповідним обставинам кримінального провадження, а призначене покарання відповідним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає ОСОБА_10 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції із дотриманням у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_10 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався в повному обсязі, належним чином з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив та оцінив всі наявні в матеріалах справи докази щодо їх належності, достовірності та достатності, перевірив позицію захисту та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.
Так, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України суд першої інстанції, окрім показів допитаних в ході судового провадження потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , суд посилався на наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази, а саме: протоколом огляду трупа від 15 грудня 2016 року з фототаблицею, згідно якого в присутності двох понятих, за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_17 та власника квартири ОСОБА_18 в приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_2 було оглянуто труп жіночої статі з наявними тілесними ушкодженнями, зафіксовано температуру в кімнаті, трупу та на вулиці, вилучено речові докази, зокрема постільна білизна, подушки, мікрооб`єкти та зрізи нігтів трупу, 2 фрагменти кісток черепу (т. 1, а.с. 101-106).
Лікарським свідоцтвом про смерть №2236 від 19 грудня 2016 року ОСОБА_12 , згідно якого встановлена дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 причина настання смерті: набряк, набухання головного мозку; множинні переломи кісток черепу та обличчя; розтрощення інших частин голови; напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень (т.1, а.с. 107).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 грудня 2016 року, який було зафіксовано за допомогою відеокамери, відеозапис на диску, який є додатком до протоколу, продемонстровано в судовому засіданні (т.3, а.с. 101), складеному за участю підозрюваного ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_19 , спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та у присутності двох понятих, згідно якого обвинувачений ОСОБА_10 вказав, що 13 грудня 2016 року приблизно о 21.45 годині він приїхав до ОСОБА_21 додому на мікрорайон 7-й Зарічний за магазином АТБ. Квартира розташована на сьомому поверсі в першому під`їзді, двері якого він відкрив магнітним ключем, який йому напередодні дала ОСОБА_12 . В квартирі у нього з ОСОБА_22 відбулася розмова щодо подальших відносин. Він хотів розірвати стосунки, але ОСОБА_23 заперечувала проти цього. Він залишився ночувати у ОСОБА_23 , інтимних стосунків у них в цю ніч не було. Прокинулися вони наступного дня о 07.50 годині. Він сказав ОСОБА_23 , що хоче розлучитися, тоді ОСОБА_24 стала погрожувати, що зателефонує його дружині, також казала, що в неї є знайомий в поліції, який може зробити йому проблеми. Він пішов на кухню покурив, а ОСОБА_24 залишалася лежати на дивані в кімнаті. Покуривши, він пішов до ванної кімнати, взяв молоток і пішов до кімнати, де лежала ОСОБА_24 на спині на дивані, та завдав їй 3-4 удари молотком по голові, у неї пішла кров, потім пішов курити на кухню. Покуривши, зібрав на кухні сміття в пакет з написом АТБ і викинув з вікна на вулицю. Перед тим як піти забрав майно ОСОБА_23 : мобільний телефон Самсунг чорного кольору, який був у ОСОБА_25 в руках, коли він її бив, та лежав на дивані. З іншої кімнати забрав 2 ноутбуки «Асус» чорного та білого кольору, 2 комп`ютерні клавіатури, 3 веб-камери, роутер, з телефону вийняв 2 сім-карти операторів МТС та Київстар, які залишив у себе вдома. Молоток він положив в пакет білого кольору з написом АТБ та виніс і викинув за дім. Коли він виходив з квартири, ОСОБА_23 подавала ознаки життя. Все викрадене він відвіз на таксі в магазин «Мобілак» на Соцгороді та все, окрім ноутбуку чорного кольору продав. Крім того на пропозицію слідчого, ОСОБА_10 на вулиці біля будинку під вікнами квартири АДРЕСА_3 вказав куди викинув сміття та знаряддя злочину. ОСОБА_10 вказав за правий кут будинку, де під вікнами квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, на відстані приблизно 10-15 метрів було виявлено пакет білого кольору з написом «АТБ» в якому знаходилось сміття, в тому числі: презерватив, який опечатано в сейф-пакет за підписами учасників експерименту; обгортки з-під цукерок «Рафаело»; рахунок за інтернет провайдера «Воля» за адресою: 7 мкр. Зарічний, 16/134 м. Кривого Рогу; недопалки за написом «Винстон». Також на снігу біля пакету зі сміттям на відстані приблизно 1,5 метра виявлено чашку кофейного кольору, як пояснив підозрюваний цю чашку він використовував в квартирі ОСОБА_26 в якості попільнички. На відстані приблизно 3 метрів від пакету зі сміттям, виявлено пластикову пляшку ємністю 2 літри з написом «Бонаква» напівпорожню, все вищевказане опечатано в пакет-сейф за підписами учасників експерименту. На відстані приблизно 10 метрів на снігу виявлено пакет білого кольору з написом «АТБ» на якому плями бурого кольору. Також на відстані приблизно 5 метрів від пакету зі сміттям на снігу виявлено молоток з дерев`яним руків`ям світло-коричневого кольору, металевою ударною частиною чорного кольору з однієї сторони загостреною, та плоскою ударною частиною закругленої форми, який опечатано в пакет-сейф за підписами учасників експерименту. На ударній частині, та руків`ї біля ударної частини крапління бурого кольору. Як пояснив ОСОБА_10 , цей молоток візуально схожий на молоток, яким він наносив удари ОСОБА_12 , та місце приблизно те, де він його викинув після вчинення злочину. Зауважень, доповнень, клопотань від учасників слідчої дії слідчому не надійшло (т.1, а.с. 123-129).
Протоколом відібрання зразків, необхідних для експертного дослідження від 16 грудня 2016 року, згідно якому в приміщенні Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області з участю оперуповноваженого ОСОБА_27 були відібрані відбитки пальців підозрюваного ОСОБА_10 (т.1, а.с. 131).
Протоколом відібрання у підозрюваного біологічних зразків від 19 грудня 2016 року, згідно якому в приміщенні Криворізького міжрайонного відділу Дніпропетровської комунальної установи «Бюро судової медичної експертизи» з участю біолога ОСОБА_28 були відібрані біологічні зразки крові та слини у підозрюваного ОСОБА_10 для експертного дослідження (т.1, а.с. 132).
Висновками експерта №2236 від 16 січня 2017 року та №2236/2 від 18 січня 2017 року, складених за результатами проведення судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_12 , згідно якого: при судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани № 1 в лобно-тім`яній області праворуч в 9 см вліво від зовнішнього слухового отвору праворуч, 8 см до заду від внутрішнього краю правої брові; забитої рани № 2 в тім`яно-скроневій області праворуч, в 7 см вліво від правого зовнішнього слухового проходу, в 7 см до заду від зовнішнього краю правої брові, в 0,3 см вправо від рани № 1; забитої рани № 3 біля зовнішнього краю правої брові; забитої рани № 4 в передвушній ділянці праворуч, в 5,5 см вправо від зовнішнього краю правої брові і 2,5 см вліво від правого зовнішнього вушного отвору; синця в вилично-передвушній ділянці праворуч; синця на спинці носа, на фоні якого садно; садна на нижній губі по середній лінії; садна на нижній щелепі по середній лінії з переходом праворуч, на підборідді; крововиливів у м`які покривні тканини голови в лобно-скронево-тім`яній ділянках праворуч; дірчастого перелому в проекції лобно-тім`яно-скроневих кісток праворуч; крововиливів під м`якими мозковими оболонками півкуль мозку та мозочка зливні на конвекситальних та базальних поверхнях; крововиливів у товщі сірої та білої мозкової речовини обох півкуль головного мозку та мозочка, дифузні, зливні, дрібно крапкові та петехіальні, проходять від кори до стінок шлуночків головного мозку, у стовбурі головного мозку; перелому виличної кістки праворуч, який відходить від дірчатого перелому у напрямку до кам`янистої підвищеності, далі переходить через «турецьке сідло», переходить на кам`янисту підвищеність лівої скроневої кістки, де сліпо закінчується; переломів виличних кісток, носових, верхніх щелеп по середній лінії з повним розтрощенням лівої, решітчастої кістки, розтрощення правої скроневої кістки; садна на задано-зовнішній поверхні правого передпліччя у нижній третині; двох саден на тильній поверхні дистальної голівки п`ятої п`ясної кістки та на тильній поверхні основної фаланги третього пальця правої кисті.
Всі тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу, який становить від хвилин до десятків хвилин.
Всі виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих тупого твердого предмета, що має жорстку конструкцію з ударною поверхнею в межах контакту, - обмеженою площиною близько за формою до округлої, розміром близько 23х25 мм, ймовірніше опуклою в центрі. Всі тілесні ушкодження в області голови відносять до комплексу відкритої черепно-мозкової травми та оцінюються в сукупності, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден правого передпліччя та кисті за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін не більше 6 днів.
Беручи до уваги ступінь розвитку реактивних змін в ушкоджених тканинах, а саме характер ушкоджень, всі тілесні ушкодження були спричинені у швидкій послідовності одне за одним, визначити послідовність не представляється можливим.
Смерть наступила від відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася множинними відкритими переломами склепіння черепу та ускладнилася набряком та набуханням головного мозку.
В даному випадку мала місце дуже велика сила удару.
В область голови було нанесено не менше 8 ударів, в область верхніх кінцівок було завдано не менше 3 ударів.
Між тілесними ушкодженнями і смертю ОСОБА_12 є прямий причинний зв`язок.
Після спричинення ОСОБА_12 виявлених тілесних ушкоджень, потерпіла могла робити самостійні активні дії рухати кінцівками, кричати, на протязі незначного дуже короткого часу.
В момент спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися у горизонтальному або близьких до нього положеннях, була звернута передньо-бічною правою поверхнею голови в бік травмуючої сили.
Смерть ОСОБА_12 могла настати за 2-2,5 доби на момент дослідження трупу в приміщенні судово-медичного моргу.
Кількість нанесених ударів, про які на слідчому експерименті повідомив підозрюваний, не співпадає з кількістю виявлених тілесних ушкоджень в області голови в область голови було нанесено не менше 8 ударів (т.1, а.к.п. 147-157).
Висновком експерта №95к від 19 грудня 2016 року, складеним за результатом проведення судово-медичної імунологічної експертизи зразка крові ОСОБА_10 , згідно якого кров ОСОБА_10 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.с. 175-176).
Висновком експерта №3 від 16 січня 2017 року, складеним за результатами проведення судово-медичної імунологічної експертизи, згідно якому кров ОСОБА_12 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, містить супутній антиген Н, на фрагменті шпалери (об.№ 1,2), фрагменті килимового покриття (об.№ 3), капцях (об. № 4), рушнику (об.№ 6,9) встановлена наявність крові, виявлені властивості не виключають можливості походження крові від потерпілої ОСОБА_12 , а у випадку можливого змішування крові, домішка крові особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, яким є ОСОБА_10 , також не виключається (т.1, а.с. 177-184).
Висновком експерта №40 від 18 січня 2017 року, складеним за результатами проведення судово-медичної цитологічної експертизи, згідно якому на робочій частині (об.№ 1,2) та на ручці (об.№ 3) молотка, вилученого під час слідчого експерименту, встановлена наявність крові людини, можливість походження якої від потерпілої ОСОБА_12 не виключається. (т.1, а.к.п. 185-188).
Висновком експерта №14/4.6-3419 від 16 січня 2017 року з ілюстративною таблицею, складеним за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи слідів папілярних узорів, вилучених 15 грудня 2016 року в ході огляду приміщення квартири АДРЕСА_2 , згідно якого 6 слідів пальців та долонь рук розмірами 09х20мм, 13х22мм, 16х18мм, 10х10мм, 45х50мм, 73х45мм залишені пальцями та долонями рук ОСОБА_12 ; 10 слідів пальців рук розмірами 15х22мм, 20х22мм, 20х29мм, 18х15мм, 17х18мм, 20х17мм, 16х15мм, 12х13мм, 13х16мм залишені пальцями рук особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 (т.1, а.с. 223-252, т.2, а.с. 1-15).
Висновком експерта №9-МК з фото таблицею до нього від 06 лютого 2017 року, складеним за результатами судово-медичної експертизи, згідно якому заподіяння рани на клапті шкіри лобно-тім`яної області праворуч на трупі ОСОБА_12 , можливе ударною частиною бойка молотка, вилученого та виявленого під час слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_10 19 грудня 2016 року на снігу з тильної сторони будинку на м-н 7-Зарічний м. Кривий Ріг, та представленого на експертизу, або будь-якого іншого предмета, що володіє аналогічними конструктивними властивостями (т. 2, а.с. 17-21).
Дослідивши вказані докази всебічно, повно й неупереджено та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, жодних істотних порушень прав і свобод людини при їх отриманні не встановлено, докази у повній мірі узгоджуються між собою та в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, з чим суд апеляційної інстанції погоджується та вважає такі висновки суду обґрунтованими та відповідними встановленим обставинам кримінального правопорушення та матеріалам справи.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що кримінальне правопорушення, передбачене положеннями п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України він не вчинював, визнає свою вину лише в частині викрадення техніки потерпілої, стверджує, що наніс потерпілій лише 4 удари молотком 3 удари по голові та один удар по руці, після чого остання залишалася притомна, розмовляла із ним та погрожувала йому розповісти про їхні стосунки цивільній дружині обвинуваченого, а тому ОСОБА_10 категорично в своїй апеляційній скарзі заперечує, що нанесені ним 4 удари спричинили смерть ОСОБА_29 .
Так, обвинувачений в свої скарзі вказує на те, що він познайомився з потерпілою у вересні 2016 року, навідував її 2-3 рази на тиждень для отримання інтимних послуг за гроші. На початку грудня 2016 року він помирився із своєю цивільною дружиною, а тому вирішив розірвати стосунки із ОСОБА_23 , але остання телефонувала йому, намагалась примусити його до продовження стосунків. 13-14 грудня 2016 року ОСОБА_23 зателефонувала йому і він поїхав до неї з`ясувати стосунки, де залишився на ніч. Зранку між ним та потерпілою виникла сварка, в ході якої остання почала погрожувати обвинуваченому тим, що якщо він розірве з нею відносини, то вона розповість його цивільній дружині про їх інтимні стосунки, а правоохоронним органам скаже, що ОСОБА_10 маніяк, який намагався її зґвалтувати. Вказане потерпілою обурило обвинуваченого і він пішов до ванної кімнати, де знайшов молоток, після чого повернувся до зали, де на дивані лежала ОСОБА_12 , та почав наносити потерпілій удари молотком 3 удари по голові та 1 удар по руці, несильно. Після чого ОСОБА_10 забрав з квартири техніку потерпілої, зокрема, два ноутбуки, вийшов із квартири, та спускаючи по сходах на вихід, між поверхами сів на сходи і почав шукати в ноутбуках потерпілої інформацію, яка могла б свідчити про їх інтимні стосунки та сварку між ними, яка сталася вранці, оскільки в ході з`ясування стосунків ОСОБА_12 заявила, що все знімала та викладе в соц.мережі. Оскільки в ноутбуках обвинувачений нічого не знайшов, то він забрав їх із собою та поспішив покинути під`їзд будинку де живе потерпіла, так як знав, що остання очікує подругу на ім`я ОСОБА_13 , яка повинна були прийти до неї вранці. Вважає, що інші виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли бути нанесені кимось іншим, хто прийшов до ОСОБА_12 після того, як обвинувачений пішов.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що ним було завдано потерпілій всього 4 удари, після чого ОСОБА_10 залишив ОСОБА_12 в квартирі живою та пішов, та вважає такі доводи обвинуваченого надуманими, необґрунтованими, спрямованими на уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності за умисне вбивство та невідповідними наявним матеріалах кримінального провадження письмовим доказам, зокрема, висновкам експерта №2236 від 16 січня 2017 року та №2236/2 від 18 січня 2017 року, якими встановлена сила нанесених ударів (мала місце дуже велика сила удару), кількість нанесених ударів та їх локалізація (в область голови було нанесено не менше 8 ударів, в область верхніх кінцівок було завдано не менше 3 ударів), час спричинення тілесних ушкоджень (тілесні ушкодження прижиттєві та виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу, який становить від хвилин до десятків хвилин), спростовують захисну версію обвинуваченого ОСОБА_10 про нанесення ним лише чотирьох ударів молотком потерпілій ОСОБА_12 , з яких: три удари в область голови та одного удару по плечам. Кількість нанесених ударів, про які на слідчому експерименті повідомив ОСОБА_10 , не співпадає з кількістю виявлених тілесних ушкоджень в області голови в область голови було нанесено не менше 8 ударів.
Окрім того, висновком експерта №2236/2 від 18 січня 2017 року встановлено, що всі виявлені у потерпілої ОСОБА_12 тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета, що має жорстку конструкцію з ударною поверхнею в межах контакту, - обмеженою площиною близько за формою до округлої, розміром близько 23х25 мм, ймовірніше опуклою в центрі, які були спричинені у швидкій послідовності одне за одним, повністю виключає можливість нанесення потерпілій тілесних ушкоджень різними предметами у різний час.
Таким чином, вказані медичні висновки повністю спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про заподіяння не тільки 4 ударів, а й його версію про нанесення інших виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень сторонньою особою, яка могла бути після нього в квартирі потерпілої, оскільки судовим експертом встановлений незначний проміжок часу між нанесенням виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень. Дані висновки експерта повністю спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про залишення ним потерпілої живою.
Щодо доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що органами досудового розслідування не була перевірено версія про те, що до потерпілої вранці повинна була прийти подруга, яка остання могла бачити її живою, не встановлено особу подруги на ім`я ОСОБА_13 та не проведено жодних розшукових дій з метою допиту даної особи та з`ясування інших обставин кримінального провадження, які могли б мати вирішальне значення для розгляду справи, то суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи ОСОБА_10 так як відповідно до вищевказаних висновків судових експертів, зважаючи на короткий проміжок часу між нанесеними ударами потерпілій, на момент її смерті саме обвинувачений знаходився з нею в квартирі. За таких обставин, колегія суддів вважає, що вказані твердження ОСОБА_10 спрямовані на переконання суду апеляційної інстанції у його непричетності до інкримінованого умисного вбивства та на уникнення від кримінальної відповідальності.
Також, в своїй апеляційні скарзі ОСОБА_10 зазначає про здійснення в ході досудового розслідування працівниками поліції фізичного та психологічного тиску на нього, внаслідок чого, всі покази, в ході досудового розслідування та під час проведення слідчого експерименту за його участі, було надано ним з примусу працівників поліції. Так, обвинувачений в своїй скарзі вказує на те, що його катували, били, одягали пакет на голову та змушували свідчити проти себе, визнати вину за умисне вбивство потерпілої. Стверджує, що місце знаходження знаряддя злочину молотка, йому вказали працівники поліції і змусили в ході проведення слідчого експерименту в квартирі ОСОБА_12 під відеофіксацію показати розташування молотка саме біля сміттєвого баку, хоча, як вказує сам обвинувачений, після нанесення молотком ударів потерпілій, він залишив його в кімнаті квартири на килимі і як він опинився надворі біля сміттєвого баку - обвинуваченому невідомо.
Проте, суд апеляційної інстанції оцінює такі доводи апеляційної скарги критично, оскільки як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, ОСОБА_10 було фактично затримано працівниками поліції, згідно положень ст. 208 КПК України, 16 грудня 2016 року о 13-30 годині. Цього ж дня на підставі повідомлення СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, Регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги у Дніпропетровській області було призначено адвоката ОСОБА_19 для здійснення захисту затриманому ОСОБА_10 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, було складено слідчим о 17.25 год. 16 грудня 2016 року у присутності двох понятих, за участі адвоката ОСОБА_19 , що підтверджується наявністю особистих підписів вказаних осіб у цьому протоколі. Також, у протоколі мається зазначення затриманого ОСОБА_10 про те, що він клопотань, заяв та скарг не має.
19 грудня 2016 року під час огляду ОСОБА_10 судово-медичним експертом, обвинувачений ОСОБА_10 повідомляв експертові, що до 14 грудня 2016 року; 14 грудня 2016 року та після 14 грудня 2016 року, йому ніхто тілесних ушкоджень не спричиняв. Згідно висновку експерта №2328 від 19 грудня 2016 року, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , згідно якого у останнього будь-яких об`єктивних ознак, які могли б свідчити про наявність тілесних ушкоджень на момент огляду не виявлено.
Тобто, а ні з протоколу затримання, а ні з висновку судово-медичного експерта не вбачається, що до обвинуваченого було застосовано фізичний або психологічний тиск, жодних зауважень ані обвинувачений, ані його захисник при складанні протоколу затримання не вказували.
Більш того, доводи ОСОБА_10 про застосування з боку працівників поліції фізичного та психологічного тиску були предметом предметом перевірки з боку слідчих органів. Так, постановою слідчого від 09 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні №0001076 від 03 вересня 2018 року за ч. 1 ст. 365 КК України за заявою обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування недозволених методів досудового розслідування провадження закрито в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Із вказаної постанови вбачається, що згідно висновку службової перевірки, встановлено, що ОСОБА_10 відразу був доставлений до слідчого СВ КВП, супровід співробітники Покровського ВП не здійснювали. Згідно медичних довідок з ІТТ № 2 на стан здоров`я ОСОБА_10 не скаржився, під час перебування в умовах ІТТ № 2 до керівництва не звертався з приводу проведення медичного обстеження, щодо наявності у нього тілесних ушкоджень. Крім того ОСОБА_10 від надання будь-яких пояснень відмовився посилаючись на ст. 63 Конституції України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи обвинуваченого про застосування фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції в даному кримінальному провадженні нічим не підтвердженні, окрім послань обвинуваченого на вказані обставини в апеляційній скарзі, будь-яких доказів на підтвердження неправомірних дій органів досудового розслідування стороною захисту не надано.
Щодо доводів ОСОБА_10 в апеляційній скарзі про те, що адвокат ОСОБА_19 , також, змушував визнати обвинуваченого вину за інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, мотивуючи це тим, що із фізичний та психологічний тиск довести буде важко і сенсу оскаржувати неправомірні дії з боку працівників поліції немає, то колегія суддів відхиляє такі доводи обвинуваченого, з огляду на те, що останній не позбавлений був можливості у разі виникнення сумнівів в неупередженості свого захисника, заявити в ході досудового розслідування та судового провадження своє бажання щодо його заміни, однак, ОСОБА_10 таким правом не скористався, про тиск з боку свого захисника не вказував.
Доводи обвинуваченого про те, що матеріали кримінального провадження, за яким його раніше було засуджено за ст. 94 КК України (в редакції закону від 1960 року) було сфабриковано та його незаконно було засуджено за умисне вбивство родича, яке він не вчинював, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги як підстава для скасування вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року, оскільки вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 1999 року набув чинності в установленому законом порядку, приведений до виконання і не є предметом оскарження та перегляду в даному апеляційному провадженні.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, всі обставини кримінального провадження в поєднанні з іншими об`єктивними даними справи: показання обвинуваченого, потерпілих, свідків, письмові докази у їх сукупності, характер взаємовідносин між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілою які передували злочину, характером, локалізацією та механізмом спричинення тілесних ушкоджень, проаналізовані в ході судового провадження судом першої інстанції письмові докази, їх оцінку на предмет допустимості, достовірності, взаємоузгодженості, належності та достатності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висунутого ОСОБА_10 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України обвинувачення, доведеність та встановленість його вини у вчиненні умисного вбивства потерпілої ОСОБА_12 в ході судового провадження та вмотивованість вироку суду. На думку колегії суддів, обвинувачений ОСОБА_10 в повній мірі викритий у вчиненні кримінальних правопорушень і його дії вірно кваліфіковано за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, доводи його апеляційної скарги свого обґрунтованого підтвердження в ході перегляду колегією суддів оскаржуваного вироку не знайшли, істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства України при розгляді кримінального провадження колегією суддів не встановлено, як і правових підстав для його скасування. Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року відносно ОСОБА_10 , за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України є вмотивованим, законним, а тому відповідно правильним.
Тож, з огляду на викладене та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року відносно ОСОБА_10 , за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4