ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9879/19 Номер провадження 11-кп/814/591/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0002931 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, позапартійного, військовозобов`язаного, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 02.02.2000 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 141 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України, відстрочкою виконання вироку на 1 рік, та сплатою штрафу 680 гривень;
- 18.06.2002 року Ленінським районним судом м. Полтави, за ст. ст. 15, 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 07.11.2005 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 21.12.2006 року Приморським районним судом м. Маріуполь Донецької області, за ст.ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.
- 02.08.2013 року Київським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі cт. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 26.02.2016 року Київським районним судом м, Полтава за cт. ст. 309 ч. 1, 311 ч. 1, 70 КК України до штрафу 850 гривень.
- 24.04.2017 року Київським районним судом м. Полтава за cт. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі cт. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 04.07.2018 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 cт. 15, ч. 2 cт. 185 КК України до 4 місяців арешту.
- 16.08.2018 року Ленінським районним судом м. Полтава за cт. 185 ч. 2, 71 КК України до 4 місяців арешту.
- 15.02.2019 року Київським районним судом м. Полтава за cт. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі cт. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.
- 04.10.2019 року Октябрським районним судом м. Полтава за ст.cт. 185 ч. 2, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі.
- 09.12.2019 року Київським районним судом м. Полтава за cт.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі.
у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.12.2019 року - остаточно призначено покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 винуватий у вчиненні 4 епізодів злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Після кожного епізоду вчиненого злочину, ОСОБА_7 покидав місце вчинення злочину, а викраденим майном розпоряджався на власний розсуд.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 , який не оспорюючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію, в поданій апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначеного покарання, а саме зменшити йому строк призначеного покарання або застосувати інший вид покарання, а саме: арешт.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що він має дружину, чотирьох неповнолітніх дітей та батьків, яким необхідна його допомога.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка просила залишити вирок суду без змін та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, та юридична кваліфікація дій обвинуваченого є правильним, обґрунтованим і в цій частині ніким не оспорюється тому згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.
Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого місцевим судом визнано повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та згідно ст.67 КК України не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який вину в інкримінованих злочинах визнав, щиро розкаявся, та активно сприяв розкриттю злочинів, проте вчинив злочини в період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином обґрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання, яке пов`язане із позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті без застосування положень ст.75 КК України.
Також судом першої інстанції враховано, що вироком Київським районним судом м. Полтава від 09.12.2019 за cт.ст. 185 ч. 2, 71 КК України ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі, а тому застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України, з яких вбачається, що за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення ним попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необхідність зменшення йому строку призначеного покарання або застосування іншого виду покарання, а саме: арешту, оскільки обвинувачений вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючі непогашені та незняті в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив злочини проти власності.
Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів також враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, який не працює, раніше судимий, згідно доводки КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради» перебуває під диспансерним наглядом з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками з 14.01.2000,; алкоголю, стимуляторів зі шкідливими наслідками з 24.10.2003; стимуляторів, синдром залежності з 28.01.2005, стимуляторів, опіатів, синдром залежності 05.05.2015; останнє лікування з 11.07.2016 по 27.07.2016. Проте ці обставини не впливають на правильність призначеного судом покарання.
Твердження апелянта про наявність на його утриманні дружини та чотирьох неповнолітніх дітей, а також батьків похилого віку не впливають на правильність прийнятого місцевим судом рішення.
За таких обставин, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставини та відсутності обтяжуючих, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів і не є надто суворим чи м`яким.

Посилань на інші обставини, які були б підставами для зменшення покарання або заміну його на інший вид покарання у апеляційній скарзі обвинуваченого та в суді апеляційної інстанції не наведено.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого, що могло б бути підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4