Справа № 317/1613/20
№/п 1-кп/317/334/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000019 від 25.02.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Єлизаветівка Красноармійського району Донецької області, громадянина України, неодруженого, в цивільному шлюбі, 2 неповнолітніх дітей на утриманні, із середньою освітою, учасника ООС та АТО, проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , звільнений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 21.08.2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.15 та ч.1,2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

29.12.2016 року наказом № 347 командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця за контрактом ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду згідно наказу старшим кухарем взводу забезпечення батальйону охорони.

За наведених обставин ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до розпорядку дня військовослужбовців за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у нічний час перебувають за місцем фактичного проживання та прибувають на службу до військової частини або до іншого визначеного місця служби на 08.00 годину ранку. Тобто на ранкове шикування.

12 листопада 2018 року на 08 годину ранку старший солдат ОСОБА_4 в умовах особливого періоду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби , не з`явився вчасно на службу без поважних причин до навчального полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , який дислокується за адресою АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження командуванню, в органи військового чи цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами розташування військової частини до 28 листопада 2019 року.

28 листопада 2019 року ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини але не заявив про намір подальшого проходження служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину свою визнав повністю, пояснив, що уклав контракт зі Збройними Силами. Пройшов медичну комісію та був зарахований на всі види забезпечення. Коли йому стало відомо, що його цивільна дружина вагітна звертався до командира з проханням про відпустку, або звільнення. Але дозволу не отримав. Оскільки стан здоров`я цивільної дружини був поганий, то вирішив покинути військову службу без попередження, звільнення, вирішив не повертатися на службу. Командира частини не повідомляв. В скоєному розкаявся. Після того, як сплив час дії контракту самостійно звернувся до військової частини.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин тяжкий. Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше судимий, але характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 правопорушення, дані про його особу, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.
Відповідно до правил ст.70 ч.1,4 КК України необхідно зарахувати покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2019 року за ч.3 ст.15 та ч.1,2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. (в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.)

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час судового розгляду не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1,4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим зарахувати в строк покарання вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2019 року за ч.3 ст.15 та ч.1,2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, остаточно визначивши покарання в виді 3 (три) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1