Справа № 487/4894/20
Провадження № 1-кс/487/5353/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 20 липня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000081 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
31.08.2020 року, адвокат ОСОБА_3 діючи в інтересах потерпілої ОСОБА_4 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою, якою просила скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 20.07.2020 року про закриття кримінального провадження №0000081 від 31.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що оскаржувана постанова є невмотивованою, винесеною передчасно та такою, що підлягає скасуванню, оскільки досудове розслідування проведено не об`єктивно та поверхнево, без дослідження всіх обставин справи. Слідчим не було вжито всіх заходів спрямованих на всебічне, повне та неупереджене розслідування по даному кримінальному провадженню, а встановлені ним факти не отримали належної правової оцінки, що і послужило підставою для його зверненням до слідчого судді з зазначеною скаргою.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала у повному обсязі, просила про її задоволення, зазначивши, що у матеріалах кримінального провадження відсутнє доручення слідчому прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , на здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що ставе під сумнів допустимість зібраних доказів у період здійснення досудового розслідування СВ Прокуратури Миколаївської області, крім того зазначила, що слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_6 , був проведений за відсутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та базувався лише на показах ОСОБА_6 , який є учасником ДТП, а отже зацікавленою особою, з урахуванням чого нею ставиться під сумнів об`єктивність фактичних обставин, викладених у протоколі вказаної слідчої дії. Одночасно зазначила, що слідчим було порушено положення ч.3 ст.223 КПК України, оскільки не забезпечено участь ОСОБА_4 при проведенні вказаного слідчого експерименту.
Стверджувала, що слідчим не було належним чином встановлено особу очевидця дорожньо-транспортної пригоди, а саме "Білова" чи "Білоуса".
Також зазначила, що слідчим не було надано оцінку висновку МОНД №432 від 31.03.2017 року, складеного за результатами огляду ОСОБА_6 на стан сп`яніння, який не містить зазначення документу, за яким було встановлено особу освідуваного, що на думку скаржника, викликає об`єктивні сумніви, що огляд пройшов саме ОСОБА_6 .

Слідчий до судового засідання не з`явився надав заяву в якій просив провести розгляд скарги за його відсутності, проти задоволення скарги заперечив, зазначивши, що досудове розслідування проведено повно та об`єктивно, рішення про закриття кримінального провадження прийнято в результаті належної оцінки зібраних доказів, є обґрунтованим та таким що відповідає фактичним обставинам справи.
У порядку ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги було проведено а відсутності слідчого.

Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000081, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідування може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлене відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що 31.03.2017 року, до ЄРДР за №0000081, було внесено відомості на підставі рапорту слідчого ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 щодо можливого вчинення працівником правоохоронного органу ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно до рапорту слідчого, ним, у ніч на 31.03.2017 року, за усним повідомленням працівників поліції було здійснив виїзд на місце ДТП. При проведенні огляду місця події, було встановлено, що водій ОСОБА_6 , близько 22-30 год. 30.03.2017 року, керуючи автомобілем «Lexus GS300» державний номер НОМЕР_1 та рухаючись з Корабельного району по проїжджій частині пр. Богоявленського у м. Миколаєві між вул. Автомобільною та Старофортечною скоїв наїзд на пішохода (особу не встановлено), який від отриманих травм помер на місці ДТП.
31.03.2017 року Слідчий в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , за вих номером 17/1-1213вп-17, заступнику прокурора Миколаївської області направив повідомлення про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000081.
Постановою Слідчого в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 від 30.06.2017 року, кримінальне провадження №0000081 було закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суд м. Миколаєва від 18.08.2017 року (справа №490/6645/11 провадження №1-кс/490/3926/17), постанову слідчого від 30.06.2017 року було скасолвано.
Постановою Слідчого в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 від 20.11.2017 року, кримінальне провадження №0000081 було закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Постановою Прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області ОСОБА_9 , від 07.12.2017 року постанову слідчого від 20.11.2017 року була скасована.
Постановою Слідчого в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 від 27.06.2018 року, кримінальне провадження №0000081 було закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суд м. Миколаєва від 07.02.2020 року (справа №490/6645/17 провадження №1-кс/490/5610/19), постанову слідчого від 27.06.2018 року було скасовано.

Постановою прокурора другого відділу управління нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та розшукових дій ТУ ДБР, розташованим у м. Миколаєві ОСОБА_9 від 25.02.2020 року підслідність у кримінальному провадженні №0000081 була визначена за слідчими СУ ТУ ДБР розташованому в м. Миколаєві.

Відповідно до доручення в.о. начальника Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві, ОСОБА_10 , від 10.03.2020 року, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000081 було доручено слідчому Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві, ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

За положеннями п.п. 1,2,4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Процесуальними джерелами доказів згідно зі ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При здійснені досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню СВ прокуратури Миколаївської області було здійснено наступні слідчі дії:

здійснено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, про що 30.03.2017 року складено Протокол,

отримано висновки: судово-медичної експертизи №1077 стосовно наявних тілесних ушкоджень та причин смерті ОСОБА_11

допитано у якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

долучено до матеріалів кримінального провадження Протокол допиту у якості свідка ОСОБА_16 , згідно до якого, свідок від надання показів відмовився в силу ст.63 Конституції України,

допитано у якості потерпілої ОСОБА_4

долучено вуисновок експерта №17-339 від 18.04.2017 року по дослідженню технічного стану автомобіля «Lexus GS 300» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; транспортно-трасологічної експертизи №17-338 від 18.04.2017 року, висновок автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП №17-623/1 від 20.06.2017 року, висновок додаткової автотехнічної експертизи по дослідженою обставин ДТП № 17-1318 від 18.12.2017 року, висновок додаткової судової авттехнічної експертизи по дослідженню обставин наїзду ДТП №18-494 від 10.05.2018 року.

За час здійснення досудового розслідування СУ ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві було проведено слідчі дії направленні на встановлення місцязнаходження особи безпосереднього очевидця події ДТП " ОСОБА_8 " чи " ОСОБА_16 ", а саме слідчим, в порядку ст.40 КПК України було надано Доручення Начальнику Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП у Миколаївській області здійснити слідчі дії по встановленню місця знаходження ОСОБА_8 зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_16 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , на виконання якого до матеріалів кримінального провадження було долучено протоколи допитів у якості свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Призначено проведення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої було поставлено питання - чи виконано у поясненні ОСОБА_22 від 30.03.2017 року та у Протоколі допиту у якості свідка ОСОБА_23 від 08.11.2017 року, рукописні записи "З моїх слів записано вірно, мною прочитано", " ОСОБА_22 " , " ОСОБА_24 " та підписи однією і тією ж особою.

Долучено повідомлення експерта №20-376/377 від 09.06.2020 року про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження №0000081.

За наслідками досудового розслідування, 20.07.2020 року слідчим Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_5 , винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000081 - у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Відповідно до положень ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть події, яка є предметом перевірки та обставини які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

При прийнятті оскаржуваної постанови, слідчий не у повному обсязі дотримався вказаних вимог закону.

Приймаючи рішення, про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, слідчий зазначив, що водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом у тверезому стані, рухаючись з перевищенням встановленої швидкості руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який перебуваючи під дією опіоїдів, димедролу та етилового спирту, у невстановленому для переходу місці, перебігав проїжджу частину, на такій відстані від автомобіля, яка не давала водію технічної можливості запобігти наїзду. При цьому дії ОСОБА_6 щодо руху з перевищенням обмеженої швидкості не перебувають у причинному зв`язку з ДТП.

Фактично в обгрунтування свого висновку слідчий послався на наступні зібрані під час досудового розслідування докази: покази допитаних у якості свідків водія ОСОБА_6 , який стверджував, що пішохід раптово вибіг на проїжджу частину у невстановленому для цього місці та він не мав змоги уникнути зіткнення; очевидця події ОСОБА_7 , який керуючи транспортним засобом, рухався у зустрічному напрямку відносно ОСОБА_6 , та бачив як ліворуч від нього на проїжджу частину перед транспортним засобом «Lexus GS 300» вискочив пішохід. Після чого, у дзеркало заднього виду, бачив момент наїзду на пішохода. Та Висновки судової автотехнічної експертизи та додаткової судової автотехнічної експертизи, відповідно до яких у діях водія ОСОБА_6 не вбачається порушень п.п.12.2,12.3 ПДР України, та він не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, його ж дії з перевищення обмежень швидкості, встановлених вимогами д.з.3.29, з технічної точки зору не перебувають у причинному зв`язку з ДТП.

Вказані висновки експерта грунтуються на матеріалах кримінального провадження, як вбачається з вступних та дослідницьких частин, вихідні дані для проведення дослідження, зокрема швидкість руху пішохода, та напрямок його руху до моменту наїзду, експертом було взято з Протоколу слідчого експеримента проведеного за участю свідка ОСОБА_6 ..

Так, згідно до Протоколу, слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 , було проведено 13.06.2017 року та встановлено, що автомобіль рухався зі швидкістю 50-55 км/год, при цьому пішохід ОСОБА_11 різко вибіг на дорогу та здолав 10 метрів за 2-3 секунди, за таких обставин швидкість пішохода була визначена як 1 метр за секунду. Водій побачив пішохода безпосередньо у момент зіткнення.

Разом з тим, відповідно до матеріалів кримінального провадження, безпосереднім очевидцем вказаної події був ОСОБА_8 , відповідно до пояснень якого пішохід ОСОБА_11 перед тим як став перетинати проїзну частину рухався по узбіччю дороги, таким чином з урахуванням вказаних показів, водій ОСОБА_6 мав би заздалегідь бачити пішохода.

Таким чином, слідчий експеримент було проведено без врахування та перевірки інших даних, отриманих в ході досудового розслідування, його результати, самі по собі, не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам події дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи, що ОСОБА_6 є зацікавленою особою, при цьому його покази під час слідчого експерименту не узгоджуються з показами очевидця події, та вказані протиріччя під час досудового розслідування слідчим не перевірено та не усунено з наданням їм належної оцінки.

З урахуванням зазначеного, об`єктивний сумнів викликають і висновки автотехнічних експертиз обставин ДТП, які було проведено по вихідним данним отриманим під час проведення вказаного слідчого експеримента.

Таким чином, слідчий суддя вважає об`єктивно не підтвердженим висновок слідчого про те, що всі зібрані під час досудового розслідування докази узгоджуються між собою, а доказів, які б не узгоджувалися з дослідженими, чи суперечили їм, під час досудового розслідування не встановлено.

Так на місці події було опитано її очевидця, яким, як зазначив у постанові слідчий є ОСОБА_16 , та який при опитуванні 30.03.2017 року, вказав недостовірні анкетні данні, при цьому, покази вказаної особи в тій частині, що пішохід ОСОБА_11 рухався вздовж проїзної частинир по ходу руху автомобіля «Lexus GS 300», а отже водій ОСОБА_6 мав завчасно помітити його та прийняти відповідні міри, у тому числі по зменшенню швидкості, для забезпечення безпеки руху керованого ним транспортного засобу, не узгоджуються з показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в тій частині, що пішохід раптово вибіг на проїжджу частину, та мали бути перевірені слідчим шляхом допиту свідка ОСОБА_16 .

Разом з тим, в матеріалах справи міститься протокол допиту у якості свідка ОСОБА_16 , за змістом якого, від дачі показів свідок відмовився з посиланням на положення ст.63 Конституції України.

Однак, дії слідчого по прийнятю відмови свідка від дачі показів, суперечать положенням кримінально-процесуального законодавства, оскільки положеннями ст.63 Конституції України закріплено право особи не давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. ОСОБА_16 був допитаний як свідок дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої не стосуються його особисто чи його близьких родичів, а отже за відмову від дачі показів мав понести кримінальну відповідальність передбачену ст.384 КК України.

Зокрема на вищеперелічені обставини посилалався слідчий суддя в Ухвалі від 07.02.2020 року (справа №490/6645/17 провадження №1-кс/490/5610/19), скасовуючи постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.06.2018 року.

Разом з тим, при здійснені досудового розслідування, після скасування Постанови про його закриття від 27.06.2018 року, слідчим, було зроблено висновок, що дійсним очевидцем дорожньо-транспортної пригоди був саме ОСОБА_16 , однак не вжито належних слідчих (розшукових) та процесуальних дій по встановлкенню місця знаходження вказаної особи.

Так слідчий обмежився лише наданням доручень керівникам Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП у Миколаївській області та Корабельного ВП Вітовського ВП ГУНП у Миколаївській області, щодо перевірки місця знаходження ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , за місцем реєстрації та можливим місцем проживання, на що було отримано протоколи допиту у якості свідків, сусідів вказаних осіб. Разом з тим, слідчим не було здійснено відповідні запити до державних та правоохоронних органів, щодо отриманняґ інформації, про можливе місцезнаходження, перебування ОСОБА_16 .

Разом з тим, виходячи з предмета дослідження у кримінальному провадженні даної категорії, покази очевидців ДТП, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_7 мали бути перевірені та уточненні при проведенні слідчих експериментів, та отримані під час їх проведення дані щодо швидкості руху транспортного засобу, швидкості та напрямку руху пішохода, мали бути покладені у вихідні данні слідчим, при призначенні автотехнічної експертизи та досліджені експертом разом з вихідними данними отриманими при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_6 , з наданням відповідної експертної оцінки.

Діючими нормами КПК України не передбачено право свідка відмовитися від участі у проведені слідчого експерименту, про що зазначив слідчий у постанові, прийнявши відмову свідка ОСОБА_7 від участі у даній слідчій дії.

Окрім того, спростовуючи підозри щодо перебування ОСОБА_6 , у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом в момент ДТП, слідчий послався на Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №432 від 31.03.1017 року, згідно якого у особи яка представилась як ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ознак сп`яніння виявлено не було.

Разом з тим, із вказаного Висновку вбачається, що при проведенні огляду на стан сп`яніння, документ, що посвідчує особу освідуваним лікарю МОНД, який проводив огляд, надано не було.

Крім того, залишається невідомим чи був доставлений ОСОБА_6 до закладу охорони здоров`я працівником полії чи з`явився сам за направленням слідчого, оскільки лікарем також не вказано назву і номер документа, що посвідчує особу, яка доставила обстежуваного на огляд.

Факт перебування особи водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є обставиною, яка підлягає обов`язковому встановленню під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення за ст.286 КК України, виходячи з об`єктивної сторони його складу, разом з цим, як вбачається з наданого висновку, медичний огляд особи проводився за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", яким встановлюється лише факт перебування чи не перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, таким чином, при проведенні огляду, освідувана особа не була перевірена на стан перебування у наркотичному чи іншому сп`янінні або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції .

З урахуванням вищекладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим під час здійснення досудового розслідування не було вжито всіх необхідних заходів направлених на збирання доказів з метою проведення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням чого, його висновок, щодо відсутності у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України є передчасним, та таким, що не відповідає фактичним обставинам події дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Разом з тим, доводи представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 в частині того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилось не належною особою СВ прокуратури Миколаївської області та стосовно того що слідчим не було проведено слідчий експеримент за участю потерпілої є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно до даних Єдиного реєстру досудових розслідувань реєстрацію кримінального провадження №0000081 було здійснено 31.03.2017 о 09.39.59 год. начальником Управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_25 , о 09.46 год. ним же призначено слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , яким о 12.41 год., його було прийнято до свого провадження.

При цьому відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора сама по собі не означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень. оскільки діючими нормами КПК України не передбачено, щоб кожне рішення, яке приймається стороною обвинувачення, викладалося у формі постанови, натомість частиною 3 ст.110 КПК України передбачено, що постанова виноситься слідчим, дізнавачем, прокурором, лише у випадках передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Відомості про слідчого були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Тривале проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_26 , з використанням ресурсів СВ прокуратури Миколаївської області, свідчать про те, що розслідування ним проводилося за рішенням безпосереднього керівника.

Таким чином слідчий суддя вважає, що досудове розслідування у період з 31.03.2017 року по 27.06.2018 року проводилося слідчим ОСОБА_26 на відповідних правових підставах у межах своїх повноважень.

Щодо порушення слідчим кримінально процесуального законодавства, при проведенні слідчого експерименту за відсутності потерпілої, слідчий суддя зазначає, що відповідно до положень ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

З огляду на викладене, участь потерпілої при проведенні слідчого експерименту не є обов`язковою, за умови що вона не була очевидцем подій обставини, якої підлягають відтворенню під час проведення слідчого експерименту.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 20 липня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000081 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1