08.10.2020 Єдиний унікальний номер 205/5485/17
Єд.унік.№205/5485/17
Провадження №1кп/205/660/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №000202049 від 14 серпня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, одруженого, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

13 серпня 2017 року, близько 21 години 30 хвилин, під час патрулювання вулиць м.Дніпро, інспекторами управління патрульної поліції в м.Дніпро лейтенантами поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які заступили на зміну в той же день у складі екіпажу №702, на вул.Ватутіна був виявлений автомобіль «ВАЗ-2105», р/н НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 , на якому не працював правий габарит. З метою зупинки зазначеного вище автомобіля, співробітниками патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , було подано звуковий сигнал, на який обвинувачений ОСОБА_6 не відреагував та продовжив рух, в результаті чого співробітники патрульної поліції почали його переслідування. Після того, як автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 зупинився біля буд.40 по вул.Єрмака, в м.Дніпро, співробітники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підійшли до водія автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пред`явити документи на автомобіль та водійське посвідчення, на що обвинувачений відповів відмовою, при цьому почав висловлювати погрози застосування фізичної сили до співробітників поліції та ображати їх нецензурною лайкою. З метою припинення адміністративного правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 , який не виконував законних вимог поліцейських, співробітник поліції потерпілий ОСОБА_5 , підійшов до обвинуваченого та намагався його затримати, надівши на нього кайданки, однак ОСОБА_6 , розуміючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_5 декілька ударів кулаком лівої руки в область правого ока та намагався повалити на землю. Таким чином, в результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , працівнику правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_5 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: двох внутрішньо-шкіряних крововиливів в проекції зовнішнього кута правого ока, в виличній області праворуч; ділянки осадження - по лівій бічній поверхні шиї у нижній третині з переходом на передньо-бічну поверхню шиї ліворуч у нижню третину та далі в надключичну область праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, 13 серпня 2017 року, ввечері, керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та був зупинений поліцейськими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , після чого, розуміючи, що вони виконують свої службові обов`язки, став чинити їм опір, при цьому висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою та наніс кілька ударів кулаком своєї руки в область правого ока потерпілого ОСОБА_5 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються наступними доказами, які були досліджені під час судового розгляду а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який підтвердив суду, що 13 серпня 2017 року, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, під час виконання своїх службових обов`язків працівника правоохоронного органу, разом із інспектором патрульної поліції - ОСОБА_7 , був зупинений автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та який не виконав їх законних вимог щодо зупинки транспортного засобу, пред`явлення водійських документів, а став чинити опір та наніс йому кілька ударів в область правого ока, спричинивши йому легкі тілесні ушкодженні;

- висновком судово-медичної експертизи №2772е від 18 серпня 2017 року (а.с.65-66), згідно з яким у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох внутрішньо-шкіряних крововиливів в проекції зовнішнього кута правого ока, в виличній області праворуч; ділянки осадження - по лівій бічній поверхні шиї у нижній третині з переходом на передньо-бічну поверхню шиї ліворуч у нижню третину та далі в надключичну область праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

- протоколом огляду оптичного диску з відео файлами від 14 серпня 2017 року (а.с.33), на якому містяться відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, який визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні (а.с.35).

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, має малолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , в період часу з 03 травня до 27 червня 2014 року, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою та під обмеження ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року не підпадає. Враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, не заперечує проти застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд вважає за необхідне звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 зазначеного Закону.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.2, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, ОСОБА_6 від призначеного покарання звільнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази по справі: оптичний диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1