КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 12 січня 2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , накладено арешт на автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник володільця майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в які просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року, скасувати її, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та зобов`язати його повернути вказане майно.

Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що 01 жовтня 2020 року слідчим суддею розглянуто клопотання про арешт майна без виклику його володільця, копію ухвали отримано поштовим зв`язком 02 листопада 2020 року, апеляційну скаргу подано 07 листопада 2020 року.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що органом досудового розслідування не дотримано строку звернення з клопотанням про арешт майна, передбаченого ч. 1 ст. 172 КПК України.
Окрім того, у клопотання не зазначено правову підставу для арешту майна, що є порушенням норм чинного Кримінального процесуального кодексу України.
На переконання представника, відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст.286 КК України, оскільки потерпілому завдано легкі тілесні ушкоджень внаслідок ДТП, за що передбачено адміністративну відповідальність, а не кримінальну.
В судове засідання учасники провадження не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, хоча про час та місце судового засідання їм повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників провадження, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено, з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, та апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 23 вересня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0004296, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 вересня о 18 год. 51 год. ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1 рухався проїзною частиною вул. Центральна та неподалік вул. 49-а Садова виїхав в смугу зустрічного напрямку руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Ніссан», д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який отримав тілесні ушкодження та якого в подальшому доставлено до КМКЛ ШМД.

24 вересня 2020 року начальником відділу СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 надіслано до Дарницького районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року клопотання задоволено.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0004296 про накладення арешту на вказаний автомобіль, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання та прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речового доказу необхідно арештувати вказане майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказаний автомобіль, оскільки він відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою начальника відділу СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 23 вересня 2020 року визнано речовим доказом (а.с. 4).
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів. Окрім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення збереження речового доказу, забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відтак вимоги апелянта щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання начальника відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , накладено арешт на автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,, - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 753/15819/20 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Справа № 11сс/824/425/2020 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК