СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3705/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001732 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про накладення арешту на майно,-
встановив:
20.07.2020 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001732 від 01.04.2020 року, про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного невідкладеного обшуку 20.07.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане клопотання обґрунтовується тим, що у СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001732 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
18.07.2020 року близько 02.00 на спец лінію «102» надійшло повідомлення про те що всупереч чинному законодавству надаються послуги з грального бізнесу на комп`ютерних терміналах, вказане приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Так 20.07.2020 року в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та в подальшому вилучено 12 системних блоків, 17 моніторів.

Окрім того за вказаною адресою було виявлено та вилучено інші предмети, що зберегли на собі сліди злочину а саме: 12 клавіатур до ПК, 12 компьтерних мишей.

Вказані вище речові докази свідчать що в приміщенні що перебуває в оренді ТОВ «Лото-плюс» надаються послуги з грального бізнесу.

Враховуючи вищевикладене: 12 системних блоків, 17 моніторів, 12 клавіатур до ПК, 12 компьтерних мишей, які були вилучені в ході огляду від 18.07.2020 не можливо використати, як речові докази у кримінальному № 0001732 від 01.04.2020, без накладення арешту, та з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, також з метою проведення відповідних судових експертиз, слідчий клопоче про арешт вищезазначеного майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі слідчого.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним, з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки слідчий вказує, що вказані обшуки були проведені в порядку ч.3 ст.233 КПК України, при цьому слідчим не надано доказів про те, що він звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді в порядку ст.233 КПК України та ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення такого розшуку, на час розгляду, крім того, слідчим не надано доказів, що вказані речі визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, тобто слідчим не надано достатніх і належних доказів в обгрунтування клопотання, а тому в його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001732 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про накладення арешту на майно, - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1