Номер провадження: 11-кп/813/751/21
Номер справи місцевого суду: 502/2468/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 26 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000038 від 25 липня 2019 року відносно

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Приморське, Кілійського району Одеської області, громадянина України, працює на посаді машиніста насосної станції в Кілійському міжрайонному управлінні водного господарства, з вищою освітою, одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини,
встановлені судом першої інстанції.

Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 26 травня 2020 року ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Оскарженим вироком встановлено, що 21.07.2019 в період часу між 14:30 та 17:00, більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень умисно наніс один удар кулаком правої руки в ліве око неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши йому тілесне ушкодження у виді забитої рани в області лівої брови, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_10 завдав потерпілому ОСОБА_13 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що призначене судом покарання у виді 4 місяців арешту є занадто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Обвинувачений зазначив, що він працевлаштований, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на утриманні у нього знаходиться родина та дитина, а отже він має міцні соціальні зв`язки.

Крім того зазначив, що потерпілий сам спровокував конфлікт і жоден зі свідків не бачив момент нанесення удару потерпілому.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_9 уточнили вимоги апеляційної скарги просили вирок суду змінити та призначити ОСОБА_10 більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила апеляційний суд залишити вирок без змін.

Законний представник потерпілого ОСОБА_11 та її представник адвокат ОСОБА_12 заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити вирок без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вичиненого кримінального правопорушення та наявність пом`якшуючих покарання обставин, а тому несправедливо призначив йому занадто суворий вид покарання у виді арешту, з огляду на таке.

Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст.12 КК України, є кримінальним проступком.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 судом встановлені не були.

Разом з тим суд першої інстанції встановив обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
Крім того, суд врахував дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, його позитивну характеристику та викладені у досудовій доповіді відомості щодо середнього рівня ризику небезпеки обвинуваченого для суспільства і ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також використання обвинуваченим неадекватних стратегій у вирішенні проблем, що підтверджується вчиненим ним злочином.

Між тим, як зазначено вище, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, встановлених обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_10 злочину, спрямованого проти здоров`я особи, відсутності жодних дій, спрямованих на відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, а також відсутність критичної оцінки обвинуваченим вчиненого, суд першої інстанції призначив йому покарання у виді у виді арешту ближче до середньої межі санкції ч. 2 ст. 125 КК України, посилаючись на те, що саме цей вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що ненавмисно зачепив пальцем руки брову потерпілого, коли намагався його затримати після вчинення хуліганських дій.

Проте, аналізуючи викладені обставини, апеляційний суд не визнає у якості пом`якшуючої покарання обставини визнання вини та щире каяття ОСОБА_10 .

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к вказала про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 частково визнає свою вину у завданні легких тілесних ушкоджень потерпілому, не висловлює жаль з приводу вчиненого та не бажав виправити ситуацію.

Крім того, не вибачився перед потерпілим та його матір`ю, не відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_10 працевлаштований, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений та має дитину.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на обставини вчиненого ОСОБА_10 злочину, а саме умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я малолітнього потерпілого.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-який злочин вчинений проти малолітньої особи містить підвищену небезпеку, оскільки завдає шкоди фізичному та психічному розвитку особистості.

Декларація прав дитини, яка ратифікована Україною, встановлює, що дитина внаслідок її фізичної й розумової незрілості потребує спеціальної охорони та піклування, в тому числі належного правового захисту.

Апеляційний суд зазначає, що злочин, вчинений ОСОБА_10 зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій з боку суб`єктів, які вчиняють злочини. Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких соціально значимих, як здоров`я особи, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

За таких обставин, з урахуванням використання обвинуваченим неадекватних стратегій у вирішенні проблеми з чужою малолітньою дитиною, що підтверджується вчиненим ним злочином, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що для виправлення і перевиховання ОСОБА_10 необхідним буде покарання у виді арешту, в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді арешту на строк 4 місяці буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 26 травня 2020 року, яким ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3