У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.10.2020 року, якою задоволено подання ДУ «Казанківська виправна колонія (93)» про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_5 .
Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_5

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду подання ДУ «Казанківська виправна колонія (93)» про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

_____________________________________________________________

Провадження 11-кп/812/1083/20 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7 Категорія: в порядку вик. вироку Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

За сукупністю злочинів, визначених вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.07.2019 року, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено засудженому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, Казанківський районний суд Миколаївської області порушив закон України, та його права по відношенню до нього, як до громадянина України, а саме не надав йому захисника.
Вказує, що суд не врахував сукупність вироків, а саме вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва, вирок Заводського районного суду м. Миколаєва, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва та вирок апеляційного суду Миколаївської області.
Не погоджується з рішенням суду в частині призначення йому остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Встановлені судом першої інстанції обставини.

ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» звернулася до суду з поданням про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням того, що злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України, за якими ОСОБА_5 було засуджено останнім вироком від 03.07.2019 року, були вчинені до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року, при призначенні покарання необхідно застосовувати положення ч.4 ст.70 КК України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за сукупністю злочинів, визначених вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.07.2019 року, шляхом часткового складання призначених покарань слід остаточно призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів судового провадження і особової справи вбачається, що ОСОБА_5 03.07.2019р. засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів до призначеного покарання шляхом часткового складання покарань, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2018 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

В той же час ОСОБА_5 був засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2018 року, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24.12.2019 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року відносно ОСОБА_5 змінено, виключено із резолютивної частини вироку посилання на самостійне виконання вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2015 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. В іншій частині вирок залишено без змін.

Злочини, за які ОСОБА_5 засуджений вищезазначеними вироками Центрального та Заводського районих судів м. Миколаєва, він вчинив до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2018 року.

За такого, згідно положень ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Тобто, під час ухвалення вироку 03.07.2019р. Центральному районому суду м. Миколаєва при призначенні покарання необхідно було призначити покарання, визначене за ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, визначених вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року, оскільки він уже врахував вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2018 року.

Отже, районний суд вірно, у відповідності до вимог ч.11 ст. 537 КПК України, прийшов до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 за вироками Центрального та Заводського районого суду м. Миколаєва із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, та обгрунтовано визначив остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Щодо доводів апелянта про порушення його прав районним судом, оскільки йому не було надано захисника, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, а саме з журналу судового засідання та з технічного носія запису цього судового засідання, засуджений був присутнім під час розгляду даного подання, будьяких клопотань з приводу призначення йому захисника не заявляв.
Враховуючи зазначене, судом першої інстанції не було порушено прав ОСОБА_5 , оскільки відповідно до положень ст. 52 КПК України, участь захисника в даному випадку не є обов`язковою.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 424, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2020 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: