Справа № 204/6845/20
Провадження № 1-в/204/1307/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якого розглядається заява ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторінгу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» про припинення примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні представник установи ОСОБА_6 суду пояснила, що пацієнт тричі оглядався судово-експертною комісією, останній раз судово-експертна комісія прийшла до висновку що він страждає на тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності в формі поліморфного психотичного розладу, симптомами шизофренії, не може усвідомлювати значення свої дій і керувати ними. До виходу із хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до медичного закладу з суворим наглядом. Питання чи міг ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час інкримінованих йому дій може бути розглянуто при повторній судово-психіатричній експертизі лише після проведення ОСОБА_3 лікування у психіатричному закладі з суворим наглядом. Тобто вказані питання вирішені не були. Пацієнт знаходиться з 29.05.2018 року по 24.09.2020 року, тобто 2 роки 4 місяці у закладі у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу. Весь цей час психічний стан у пацієнта характеризувався продуктивною симптоматикою з маячними ідеями отруєння, впливу, збитку, на адресу дружини та її брата, і після того, як до нього застосували примусові заходи медичного характеру псевдосимптоматика у нього залишалась. Тобто не можна сказати, що пацієнт хворіє на поліморфний психотичний розлад симптомів шизофренії, тому що, якщо воно зберігається тривалий час, саме більше місяця, то це інший діагноз. Тобто у нього немає гострого поліморфного психотичного розладу, а є інше психотичне захворювання, яке саме повинна визначити судово-психіатрична експертиза. Саме тому комісія лікарів психіатрів вважає, що стосовно ОСОБА_3 він потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру та скерування в розпорядження суду та слідчих органів для вирішення експертних питань. Відповідно до ухвали суду, якою було застосовано примусові заходи медичного характеру, процитовано висновок судово-психіатричної експертизи № 7 від 11.10.2017 року, про те, що пацієнт потребує лікування в закладі з застосуванням суворого медичного закладу до виходу із хворобливого стану. Тому просить припинити застосування примусових заходів медичного характеру і скерувати в розпорядження судово-слідчих органів для вирішення експертних питань для продовження судового розгляду. На сьогодні рішення Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2020 року є чиним. Воно оскаржувалось в апеляційному порядку, але вже набрала сили, про що є відповідне розпорядження суду.

Особа, щодо якого розглядається заява ОСОБА_3 просив задовольнити заяву про припинення застосування до нього примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного. Вона уважно ознайомилась із висновком комісії лікарів психіатрів та хоче звернути увагу суду на такі обставини. Дійсно підставою для застосування примусових заходів медичного характеру є ухвала Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2020 року. За своєю сутті це є типове рішення і в своєму рішенні суд посилається на судово-психіатричну експертизу, яка була проведена ще у 2017 році. Згідно висновків експертизи пацієнт у даному випадку страждає на тимчасове хворобливе становище. Враховуючи, що вже грудень 2020 року ні адвокат, ні прокурор, ні суд не є фахівцями у психіатрії, а саме лікарі є фахівцями з психіатрії, то лікарі просять звернути увагу, що два роки чотири місяці вони проводили лікування вказаної особи і у них на сьогодення викликає діагноз поставлений експертизою ще у 2017 році сумніви. Про це вони категорично заявляють у своєму висновку, тому що клінічний психіатричний діагноз викликає сумніви і це потребує проведення повторної судово-психіатричної експертизи. Вона просить суд надати оцінку саме цьому висновку, як єдиному доказу та врахувати думку фахівців у цій галузі, які сумніваються щодо поставленого діагнозу. Єдиним виходом з цієї ситуації вона вважає дійсно припинення примусових заходів медичного характеру направлення особи на стадію судового слідства і вирішення питання про призначення судово-психіатричної експертизи. Це має робити Франківський районний суду м. Львова, оскільки вона не фахівець з психіатрії. Суд у своїй ухвалі визнав його винним у інкримінованому діянні і застосували до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до медичного закладу з суворим наглядом. Франківський районний суд просить терміново направити розпорядження про виконання ухвали суду. І це є підстави того щоб негайно припинити ці заходи. Якщо суд не припинить ці заходи то психіатричний заклад, лікарі змушені будуть продовжувати лікування в якому вони сумніваються. Чи потрібно дане лікування взагалі цій особі чи можливо воно потрібно, але інше, тому що вже можливо діагноз змінився.
Прокурор ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні заяви, оскільки до особи призначено лікування іншим судом.
Суд, вислухавши думку представника установи, захисника, особи, щодо якого розглядається заява, прокурора, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Згідно ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Особи, до яких застосовуються примусові заходи медичного характеру, мають право звертатися до суду із заявою про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру не частіше одного разу на 6 місяців та незалежно від того, чи розглядалося судом це питання в зазначений період. Особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я. У висновку незалежного лікаря-психіатра мають бути зазначені підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. У разі відсутності таких підстав у висновку обґрунтовується необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру. У разі припинення застосування примусових заходів медичного характеру через змінення психічного стану особи на краще, суд може передати її на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом. У разі припинення застосування примусових заходів медичного характеру через видужання особи, які вчинили кримінальні правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку, підлягають покаранню на загальних засадах, а особи, які захворіли на психічну хворобу під час відбування покарання, можуть підлягати подальшому відбуванню покарання.
Згідно ч.5 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про припинення застосування примусової міри медичного характеру вирішується судом в разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, по якій відпадає необхідність застосування раніше призначеної міри.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 514 КПК України - припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Судом встановлено, що в заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 979 від 05 жовтня 2020 року, зазначено про те, що психічний стан пацієнта зумовлює наявна параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей отруєння, впливу, збитку, на адресу дружини та її брата, які під впливом лікування втратили афективну забарвленість, але зберігають значущість для нього, не розуміє хворобливості вказаних переживань. Стверджує, що дружина йому зраджувала. Виявляються розлади емоційної сфери: парадоксальність, неадекватність, холодність; формальні розлади мислення: різноплановість та безглуздість суджень, перекручення рівня узагальнень, зниження критичності, що підтверджуються даними патипсихологічного дослідження. Враховуючи, що пацієнт за рішенням суду про зміну відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку перебував у закладі з 29.05.2018 року по 24.09.2020 року, а також діагностичні критерії МКХ-10 за часом перебігу, що стосується діагностики тимчасового хворобливого розладу психіки, комісія дійшла висновку, що встановлений СКСППЕ від 11.10.2017 року № 147 клінічний психіатричний діагноз викликає сумніви, що потребує проведення повторної судово-психіатричної експертизи. Таким чином, ОСОБА_3 потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру та скерування в розпорядження судово-слідчих органів для вирішення експертних питань.

Згідно протоколу затримання особи, ОСОБА_3 було затримано 23 лютого 2016 року о 13 год. 00 хвл.
Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2016 року до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів. В подальшому ухвалами слідчих суддів запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжувався.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.03.2016 року направлено ОСОБА_3 до КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», для проведення йому стаціонарної психолого-психіатричної експертизи.
Ухвалою Франкіського районного суду м. Львова від 06.10.2016 року призначено по кримінальному провадженню № 0000299 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.02.2016 року судово психологу-психіатричну експертизу.
Ухвалою Франкіського районного суду м. Львова від 27.06.2017 року призначено по кримінальному провадженні проведення стаціонарної судово психолого-психіатричної експертизи.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.05.2018 року обвинуваченому ОСОБА_3 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, строком на шістдесят днів, після доставки обвинуваченого та його фактичного поміщення до «Української психіатричної лікарні з суворим наглядом», після його поміщення до вказаного закладу. В подальшому даний запобіжний захід ухвалами суду продовжувався.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України. Застосовано до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_3 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторінгу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», залишено до вступу ухвали в законну силу. Вирішено питання про речові докази.
Згідно розпорядження про виконання ухвали, що набрала законної сили, ухвала Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2020 року набрала законної сили 26 жовтня 2020 року.
Таким чином, при постановленні даної ухвали ОСОБА_3 фактично було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, без призначення покарання та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, і направлено на лікування до Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторінгу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».
Щодо клопотання представника установи про скерування в розпорядження судово-слідчих органів для вирішення експертних питань для продовження судового розгляду, то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 509 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
Згідно ч. 3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження. Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Статтею 515 КПК України передбачено, що у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру. Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.
З матеріалів справи вбачається, що по даному кримінальному провадженню закінчилась стадія судового розгляду і постановлена ухвала Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2020 року, якою визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України. Застосовано до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_3 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторінгу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» залишено до вступу ухвали в законну силу. Вирішено питання про речові докази.
Як вбачається з висновку комісії лікарів (п. 27) психічний стан пацієнта зумовлює наявна параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей отруєння, впливу, збитку, на адресу дружини та її брата, які під впливом лікування втратили афективну забарвленість, але зберігають значущість для нього, не розуміє хворобливості вказаних переживань. Стверджує, що дружина йому зраджувала. Виявляються розлади емоційної сфери: парадоксальність, неадекватність, холодність; формальні розлади мислення: різноплановість та безглуздість суджень, перекручення рівня узагальнень, зниження критичності, що підтверджуються даними патипсихологічного дослідження. Враховуючи, що пацієнт за рішенням суду про зміну відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку перебував у закладі з 29.05.2018 року по 24.09.2020 року, а також діагностичні критерії МКХ-10 за часом перебігу, що стосується діагностики тимчасового хворобливого розладу психіки, комісія дійшла висновку, що встановлений СКСППЕ від 11.10.2017 року № 147 клінічний психіатричний діагноз викликає сумніви, що потребує проведення повторної судово-психіатричної експертизи.

Тобто, ОСОБА_3 продовжує хворіти на психічне захворювання. Сам висновок комісії лікарів-психіатрів не містить відомостей щодо одужання останнього.
А підставою для припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом є необхідність проведення судово-психіатричної експертизи.
За таких обставин, вимоги закладу про припинення застосування примусових заходів медичного характеру і скерування в розпорядження судово-слідчих органів для вирішення експертних питань для продовження судового розгляду не відповідають вимогам ст. 515 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, слід в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1