Ухвала
Іменем України
7 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 459/3330/19
провадження № 51- 4775 ск 20
Верховний Суд колегією суддів
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 07 травня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацевлаштованого, громадянина України, раніше не судимого.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 07 травня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 119 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 24 серпня 2019 року близько 16:00 год., знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив побутовий конфлікт зі своєю знайомою ОСОБА_6 , яка також перебувала у стані алкогольного сп`яніння, при цьому, не передбачаючи та, не бажаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків для життя та здоров`я останньої, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно наніс їй близько чотирьох ударів долонею правої руки в ліву частину голови, від яких ОСОБА_6 втратила рівновагу та впала на тверде покриття, вдарившись правою скроневою частиною голови до підлоги, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась крововиливами на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, крововиливами під тверду мозкову оболонку, в м`які мозкові оболонки і речовину головного мозку, що призвело до стиснення і набряку головного мозку та призвело смерті потерпілої.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, яке за своїм розміром є явно несправедливим, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки. Скаргу просить розглянути з його участю в режимі відеоконференції.
На обґрунтування своїх доводів захисник зазначає у скарзі про те, що:
- суд першої інстанції недостатньо врахував положення ст.65 КК та наявність у ОСОБА_5 на утриманні хворого батька ОСОБА_7 і матері ОСОБА_8 , які потребують постійного догляду, що здійснювався обвинуваченим після смерті його брата ОСОБА_9 ;
- судом не враховано активне сприяння обвинуваченим у виявленні кримінального правопорушення органами досудового розслідування, та що в судовому засіданні він проявив критичне ставлення до вчиненого ним злочину та щиро покаявся.
- призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки є надмірно суворим, а наявність таких обставин як: вчинення ним кримінального правопорушення середньої тяжкості, активне сприяння розкриттю злочину і щире каяття, відсутність судимості, наявність на утриманні хворого батька, матері, які є особами пенсійного віку, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину;
- апеляційний суд не дотримався положень ст. 419 КПК, оскільки не навів мотивів в частині необґрунтованості доводів апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного обвинуваченому судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 у касаційній скарзі захисником не оскаржуються.
Доводи захисника у скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається із вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував його вік, пом`якшуючу обставину, яку визнав щире каяття, також дані про його особу, який раніше до кримінальної та дисциплінарної відповідальності не притягувався, за час перебування в установі виконання покарань порушень режиму тримання та правил поведінки осіб, взятих під варту не допускав, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, заяви та скарги за місцем проживання не надходили.
Поряд з цим судом враховано:

- ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості;

- обтяжуючу покарання обставину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння;
- дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності, неодружений, не працює, з вересня 2019 року перебуває на обліку в лікаря нарколога;
- дані досудової доповіді, згідно якої за підсумками балів щодо впливу факторів на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства високий, ризик шкоди життю та здоров`ю високий, оскільки існує ймовірність насильницьких дій, спрямованих на вбивство або завдання ушкоджень, небезпечних для життя та здоров`я.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.
У суді апеляційної інстанції кримінальне провадження переглядалось за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , доводи якої аналогічні доводам касаційної скарги.
Як убачається із ухвали суду апеляційної інстанції, захисник у апеляційній скарзі зазначав про визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину, та про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не врахував наявність на його утриманні хворого батька, також матері, які є особами пенсійного віку, активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину на досудовому слідстві і критичне ставлення до вчиненого під час розгляду провадження в суді, просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на три роки, а на підставі ст.75 КК звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Перевіряючи законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховуючи положення ст. 65 КК в ухвалі зазначив, що призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, притягувався до адміністративної відповідальності, неодружений, не працює, перебуває на обліку в лікаря нарколога, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги (в тому числі щодо наявності на утриманні обвинуваченого хворого батька, також матері, які є особами пенсійного віку), дійшов висновку про неможливість призначити ОСОБА_5 більш м`яке покарання та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, з огляду на дані про особу обвинуваченого, який перебуває на обліку в лікаря нарколога, вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, а згідно досудової доповіді ризик вчинення ним повторного злочину оцінюється як середній, ризики небезпеки для суспільства і шкоди здоров`ю та життю високі, оскільки існує ймовірність насильницьких дій, спрямованих на вбивство або завдання ушкоджень, небезпечних для життя та здоров`я.
Крім того, суд апеляційної інстанції врахував також думку органу пробації про те, що застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Врахувавши наведені в ухвалі мотиви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК у межах встановлених у санкції ч.1 ст.119 КК, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відсутні підстави для зміни вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 07 травня 2020 року.
Враховуючи наведене, встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та його ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого, в тому числі, вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, наслідки вчинення злочину смерть потерпілої, а також дані досудової доповіді органу пробації, Суд вважає необґрунтованими доводи у скарзі захисника: про призначення засудженому судом першої інстанції надмірно суворого покарання, недостатнє врахування судами пом`якшуючих покарання обставин: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, критичного ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, не врахування відсутності судимості, наявність на його утриманні хворого батька, матері, які є особами пенсійного віку, недотримання судом апеляційної інстанції положень ст.419 КПК, оскільки такі доводи в цілому не спростовують правильність висновків суду першої й апеляційної інстанцій в частині призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, розмір якого визначено в межах санкції ч.1 ст. 119 КК.
Крім того, Суд звертає увагу захисника на те, що такі обставини, як активне сприяння обвинуваченим у виявленні кримінального правопорушення органами досудового розслідування та критичне ставлення до вчиненого ним злочину, судами першої й апеляційної інстанцій встановлені не були. Пом`якшуюча покарання обставина щире каяття була обґрунтовано врахована судом при призначенні засудженому покарання.
З урахуванням зазначеного Суд дійшов висновку, що обґрунтування касаційної скарги, в тому числі й щодо порушення судом апеляційної інстанції положень ст. 419 КПК, не містить доводів, які б свідчили про наявність тих істотних порушень КПК, які перешкодили або могли перешкодити суду прийняти законне та обґрунтоване рішення, та викликали б необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження.
Отже, з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень, не убачається підстав для задоволення скарги.
Прохання захисника про розгляд касаційної скарги за його участю в режимі відеоконференції не може бути розглянуто Верховним Судом, оскільки таке питання вирішується судом касаційної інстанції лише в разі прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та під час підготовки кримінального провадження до касаційного розгляду.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 07 травня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3