АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/1147/20
Провадження №1-кп/491/31/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 рокум.Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючого у справі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , вивчивши, в залі суду в місті Ананьїв Одеської області, без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000225, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2019 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Долинське Ананьївського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України у формі ID-картки НОМЕР_1 , виданий органом №5123 (Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області) 12 вересня 2019 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше судимого,

-захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 ,

-потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тирасполь, Республіки Молдова, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

-законний представник потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Тирасполь Республіки Молдова, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

-прокурори у кримінальному провадженні: прокурори Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Ананьївського районного суду Одеської області 31 грудня 2020 року з Котовської місцевої прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000225, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2019 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2021 року справу за вказаним обвинувальним актом передано на розгляд судді Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000225, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2019 року, містили, передбачене ч.ч.1, 3 ст.302 КПК України, клопотання прокурора про здійснення розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні.

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року зазначене клопотання прокурора задоволено та прийнято рішення про здійснення розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 в порядку спрощеного провадження, а саме вивчення його та доданих до нього матеріалів протягом п`яти днів з дня їх надходження до суду і ухвалення вироку.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивченням обвинувального акту встановлено, що під час дізнання було з`ясовано, що 19 серпня 2019 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_3 перебував на вулиці Свято-Успенській, с.Долинське, Ананьївського району Одеської області, де між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла сварка. В цей час до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_3 та на ґрунті особистих неприязних відносин у останнього раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний намір, в цей же день та час ОСОБА_3 знаходячись на вулиці Свято-Успенській, с.Долинське, Ананьївського району Одеської області усвідомлюючи і оцінюючи свої дії з метою нанесення тілесних ушкоджень, передбачаючи наслідки своїх дій умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого останній впав на землю. При цьому, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку та забійної рани потилиці, які у відповідності з п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

За наведених обставин органами дізнання ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

У відповідності до частини 2 статті 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено наступні обставини, які підтверджують обставини встановлені судом.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що 19 серпня 2019 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_3 перебував на вулиці Свято-Успенській, с.Долинське, Ананьївського району Одеської області, де між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла сварка. В цей час до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_3 та на ґрунті особистих неприязних відносин у останнього раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний намір, в цей же день та час ОСОБА_3 знаходячись на вулиці Свято-Успенській, с.Долинське, Ананьївського району Одеської області усвідомлюючи і оцінюючи свої дії з метою нанесення тілесних ушкоджень, передбачаючи наслідки своїх дій умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого останній впав на землю. При цьому, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку та забійної рани потилиці, які у відповідності з п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Як вбачається, з заяви ОСОБА_3 , складеної в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, висловлює згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомляє про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та висловлює згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Також, з заяви потерпілого ОСОБА_5 складеного в присутності його законного представника ОСОБА_5 вбачається, що він згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, що під час вивчення обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов вивчивши обвинувальний акт в межах висунутого обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.67 КК України, відсутні.

Частиною 1 статті 69-1 КК України визначено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в пункті 6-2 Постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Обвинувальний акт та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей про те, що кримінальними правопорушеннями, вчиненими ОСОБА_3 , заподіяно збитки або шкоду.

Враховуючи викладене, положення ч.1 ст.69-1 КК України, покарання яке буде призначене ОСОБА_3 має не перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією частини 2 статті 125 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, у вигляді громадських робіт.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_3 є раніше не судимою особою, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тимчасово ніде не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Так, відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, санкцією частини 2 статті 125 КК України визначено мінімальну межу розміру штрафу на рівні п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вбачається, що сума мінімального штрафу, який може бути призначено в якості покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, складає 850 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

З наведеного вбачається, що мінімальний штраф за ч.2 ст.125 КК України складає більш ніж третину від прожиткового мінімуму для працездатної особи.

При цьому, як зазначалося, ОСОБА_3 тимчасово ніде не працює, у зв`язку з чим суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу є недоцільним.

Частиною 1 статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

При цьому, як зазначалося ОСОБА_3 тимчасово ніде не працює, у зв`язку з чим призначення йому покарання у вигляді виправних робіт є неможливим.

При цьому, суд бере до уваги положення ч.2 ст.65 КК України, якою визначено, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, і приходить до висновку, що примусова праця, а якій полягає покарання у вигляді громадських робіт, не відповідатиме в даному випадку меті кримінального покарання, не сприятиме виправленню засудженого, у зв`язку з чим такий вид покарання є недоцільним.

Частиною 1 статті 60 КК України визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до частини 1 статті 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

При цьому, як зазначалося ОСОБА_3 є раніше не судимою особою, тимчасово ніде не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, під час досудового розслідування встановлено кілька обставини, які пом`якшують його покарання, передбачених статтею 66 КК України, у зв`язку з чим суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без застосування до нього покарань, які обмежують гарантовані Конституцією права особи такі як право на особисту свободу та право на свободу пересування.

Враховуючи викладене призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт буде достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, частиною 1 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

ОСОБА_3 є працездатною особою, будь-яких відомостей про те що він є особою з інвалідністю першої або другої групи, або військовослужбовцем строкової служби обвинувальний акт та додані до нього матеріали не містять, у зв`язку з чим суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час дізнання та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявний речовий доказ, а саме компакт-диск DVD-R із відеофайлом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 , долю якого слід вирішити відповідно до положень ч.5 ст.100 КПК України.
Цивільний позов потерпілим та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено, відомості про процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.366-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

У відповідності до положень частини 4 статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України судове рішення про застосування до засудженого покарання у вигляді громадських робіт приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Цивільний позов потерпілим та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речовий доказ, а саме компакт-диск DVD-R із відеофайлом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1