Справа № 336/4420/18
Провадження № 1-кп/333/169/20
УХВАЛА

26 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_7 ОСОБА_15 ,
ОСОБА_8 ОСОБА_16 ,
ОСОБА_9 ОСОБА_17 ,
ОСОБА_11 ОСОБА_18 ,
ОСОБА_10 ОСОБА_19 ,
ОСОБА_13 ОСОБА_20 ,
ОСОБА_12 ОСОБА_21 ,
ОСОБА_14 ОСОБА_22 ,
перекладача ОСОБА_23 ,
розглянувши під час судового розгляду клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим запобіжних заходів у судовому засіданні у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

18.11.2020 року прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовими клопотаннями щодо продовження запобіжних заходів: тримання під вартою - обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (з можливістю внесення застави) та домашнього арешту - обвинуваченому ОСОБА_14 .

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав усі свої клопотання та вказав, що відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні продовжують існувати такі ризики як: переховування від суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину; можливість незаконного впливу на потерпілих, свідків та обвинуваченого ОСОБА_14 ; вчинення обвинуваченими іншого злочину; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно письмових клопотань свій висновок щодо наявності існування вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що:
- ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 інкриміновані їм злочини вчиняли досить тривалий час, упродовж щонайменше 3 років;
- обвинувачені не працювали, що свідчить про стійкість їх наміру на незаконне збагачення, небажання заробляти чесною працею, і з високим ступенем вірогідності вказує на те, що, обвинувачені і надалі виношуватимуть наміри заробляти на життя нечесним шляхом, тобто вчиняючи злочини;
- на користь застосування найсуворішого запобіжного заходу говорить і характер інкримінованих злочинів, а саме: із застосуванням насильства до потерпілих. У вчиненні кимось із потерпілих перешкод, обвинувачені, не вагаючись брались за вогнепальну зброю, стріляли з неї, у т.ч. на ураження, викрадали потерпілих, зв`язували їх, катували, заподіяючи у т.ч. їм тілесні ушкодження.
- обвинувачені, які знаходяться під вартою можуть чинити тиск на обвинуваченого ОСОБА_14 , який перебуває на волі та під час досудового розслідування і судового розгляду безпосередньо вказував на обвинувачених як осіб, що скоїли злочини;
- про агресивність та небезпечність обвинувачених свідчать факти вилучення у них вогнепальної зброї (автомат, три пістолети), вибухових пристроїв (дві гранати), кастетів, інших знарядь, спеціально пристосованих для побиття людей, балаклав для приховування обличчя, одягу працівників правоохоронних органів;
- характер інкримінованих обвинуваченим злочинів: застосування насильства до потерпілих;
- потерпілий ОСОБА_6 безпосередньо вказав, що розбійний напад на нього вчинив ОСОБА_7 ;
- окремі учасники цього угрупування, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та які приймали участь у плануванні розбійних нападів, переховуються від слідства, у т.ч. на тимчасово окупованій території держави, на якій поки правоохоронні органи не можуть здійснювати свою діяльність. Звідси, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть контактувати з цими розшукуваними та домовлятися про здійснення тиску на потерпілих і свідків, а також перешкоджати провадженню іншим чином. До того ж обвинувачені можуть у вказаних осіб шукати порад та сприяння у забезпеченні переховування від суду, що може бути викликано страхом перед можливим досить суворим покаранням.
- у обвинувачених мається зв`язок з тимчасово окупованою територією держави, а саме: з м. Донецьком ( ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ), Макіївка та Ясинувата ( ОСОБА_11 ) де вони народилися та проживали до недавнього часу, зокрема наявність там родичів, друзів, знайомих, а також відсутність тісних соціальних зв`язків, місця роботи, постійного місця проживання на підконтрольній правоохоронним органам України території. Під тяжкістю можливого покарання, яка загрожує обвинуваченим, останні можуть без особливих складнощів виїхати на цю непідконтрольну територію.
Також, на користь застосування щодо обвинувачених тримання під вартою, на думку прокурора, є й інші обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення інкримінованих їм злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує у випадку визнання їх винуватими, молодий вік, який дозволяє з легкістю змінювати місце та спосіб життя, відсутність належної репутації у суспільстві, а також те, що обвинувачені довгий час офіційно ніде не працювали, проте матеріально добре забезпечені, а також факт заподіяння внаслідок вчинених злочинів шкоди в особливо великому розмірі.
Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченими злочинів свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.
Підстави, які б свідчили про неможливість утримання обвинувачених в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.
На думку прокурора тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під вартою є необхідним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, тому просив суд продовжити вказаним обвинуваченим строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці без можливості внесення застави. Стосовно ОСОБА_13 прокурор вказав, що відносно нього можливо внесення застави у розмірі та на умовах, визначених ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2020 року.
Також, на думку прокурора необхідно врахувати:
- вкрай негативну характеристику ОСОБА_11 , який двічі засуджувався за вчинення корисливих злочинів, у тому числі разом з іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, 26.02.1998 року Горняцьким районним судом м. Макіївки ОСОБА_11 було засуджено за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.142 КК України до 7 років позбавленні волі; 25.06.2007 року Ясинуватським міським судом Донецької області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі;
Обґрунтовуючи своє клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_14 терміном на 2 місяці, прокурор вказав, що з урахуванням обґрунтованості пред`явленої йому підозри та обставин вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого маються такі ризики: незаконний вплив на потерпілих, свідків, скоєння обвинуваченим інших злочинів, а також ухилення від суду.
Також, судовій колегії прокурор надав лист в.о. начальника СІЗО-начальника арештного дому ОСОБА_24 , згідно якого ув`язнені ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 отримала клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ув`язнені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 були повідомлені про надходження їм для вручення клопотань про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але останні відмовилися від їх отримання та підпису у розписці.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_15 заперечував проти клопотання прокурора, що стосується ОСОБА_7 . По-перше, клопотання обвинувачений не отримував, а дані, які повідомив прокурор, що нібито ОСОБА_7 не захотів отримувати копію клопотання у слідчому ізоляторі, нічим не підтверджуються. По-друге, оголошене прокурором клопотання у судовому засіданні необґрунтоване, у ньому викладена лише думка останнього. Прокурор не довів, що існують якісь ризики та той факт, що це єдиний дієвий запобіжний захід. Зауважує, що неприпустимо посилатися на практику Європейського Суду з прав людини, яка фактично погіршує становище обвинуваченого. Тому просить колегію суддів змінити ОСОБА_7 на запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, так як він фактично не отримував його копію. Працівники слідчого ізолятора та прокурор навіть не намагалися вручити йому копію клопотання про продовження строку запобіжного заходу. Дійсно, в один з днів, коли він повернувся з прогулянки, особи, з якими він перебуває у камері, повідомили, що приходили працівники слідчого ізолятора і приносили якісь документи. Водночас, він не знає які саме це були документи, а працівники слідчого ізолятора йому особисто нічого не намагалися вручити. Тому, за таких обставин, просить взагалі не розглядати клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_16 заперечував проти задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 , зазначивши, що прокурор вказує абстрактний ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Інші ризики також не доведені прокурором у судовому засіданні. Також прокурор не довів, що інші запобіжні заходи можуть забезпечити ОСОБА_25 належну поведінку. Тому просить змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на домашній арешт з електронним засобом контролю, так як обвинувачений має постійне місце мешкання, сім`ю, на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що він також не отримував копію клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Водночас, він не визнає себе винуватим, заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_17 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Звертає увагу суду, що прокурор в котрий раз вказує вже як на встановлений факт, що обвинувачені «скоїли злочини», хоча, на цей час відсутній вирок відносно обвинувачених. Йому особисто прокурор не вручив копію клопотання про продовження строку запобіжного заходу та не направив по електронній пошті. Таким чином, суд у порушення вимог КПК України, розглядає дане клопотання. ОСОБА_9 є не судимою особою, тому прокурор невірно зазначає, що останній є особою, яка притягалася до кримінальної відповідальності. Саме клопотання прокурора не мотивоване, і не обґрунтоване. Обвинувачений має сім`ю, на утриманні двох неповнолітній дітей, не має судимосте та намірів щодо переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків та обвинуваченого ОСОБА_14 , тому просить застосувати до останнього цілодобовий домашній арешт. Крім того, він поручається за доставку ОСОБА_9 на кожне судове засідання.
ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначаючи, що відсутні для цього підстави. Факти та обставини, про які вказано у клопотанні прокурора, є лише припущенням прокурора і вони не відповідають дійсності.

Захисник ОСОБА_18 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що останній не довів, що тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом і до обвинуваченого неможливо застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи.
Також, ОСОБА_18 до суду надала письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, в якому зазначила, що прокурор вказує, на той факт, що обвинувачені можуть проявляти агресію і доказом цього є вилучення у обвинувачених автомата та трьох пістолетів. Водночас, у ОСОБА_11 не вилучалась зброя. Прокурор вказує на молекулярно-генетичну експертизу як доказ, але експертна установа не надала на ухвалу суду інформацію щодо журналу обліку експертних зразків. Прокурор зазначає, що у ОСОБА_26 маються зв`язки з тимчасово окупованою територією, де він народився. Але, це не відповідає дійсності, так як з 2014 року обвинувачений мешкає у м. Одесі. Крім того, на час пандемії між окупованою територією і Україною не здійснюється пропуск громадян, тому ризик щодо безперешкодного виїзду за кордон відсутній. Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, тому вона просить змінити на домашній арешт. ОСОБА_11 одружений та виховує неповнолітнього сина, знаходиться на обліку у м. Одесі з 2015 року, мешкає у квартирі, яка була придбана його дружиною. Щодо доказів обґрунтування обвинувачення ОСОБА_11 , вони також відсутні. З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_11 обвинувачується у скоєнні злочину на ділянці автодороги Київ-Могилів-Подільський. Водночас, обвинувачений у вказаний в обвинувальному акті час знаходився у м. Одесі і у нього була висока температура. До нього виїжджала «швидка» допомога, про маються докази. При обшуку квартири обвинуваченого працівники поліції не знайшли жодного доказу причетності ОСОБА_11 до злочинів, вказаних в обвинувальному акті.
Обвинувачений ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та повністю погодився з доводами свого захисника.

Захисник ОСОБА_19 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, при цьому зазначив, що обвинувачений ОСОБА_10 фактично перебував у слідчому ізоляторі 6 років, враховуючи вимоги ч.5 ст.72 КК України. Клопотання прокурора необґрунтоване та відомості, викладені у ньому не є об`єктивними. Прокурор у судовому засіданні не довів, що мається обґрунтоване обвинувачення та відсутні інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою. Вважає, що маються усі підстави змінити запобіжний захід на домашній арешт або заставу.
Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що текст клопотання не відповідає відомостям, зазначеним прокурором у судовому засіданні. Викладеними у клопотанні фактами прокурор фактично вводить в оману колегію суддів. У клопотанні вказано, що обвинувачені скоїли злочини, тобто прокурор вважає, що вина обвинувачених вже доведена, хоча суд не вивчав докази по даному кримінальному провадженню. Відношення прокурора до обвинувачених зовсім різне: до тих, хто перебуває під вартою лише продовжити строк тримання під вартою, а з ОСОБА_14 прокурор дозволяє спілкуватися перед судовим засіданням.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_20 заперечували проти задоволення клопотання прокурора. ОСОБА_13 вказав, що він не згоден із жодним доводом та твердженням прокурора, тому просить відмовити у задоволенні клопотання.
Захисник ОСОБА_20 зазначила, що зміст клопотань прокурора зовсім не змінюється. У клопотанні фактично є тільки припущення прокурора, так як доказів на підтвердження викладених фактів та обставин, прокурор у судовому засіданні не навів. Просила суд змінити ОСОБА_13 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або зменшити суму застави.

Захисник ОСОБА_21 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора відносно ОСОБА_12 . При цьому, зазначив, що ОСОБА_12 не отримував копії клопотання прокурора, тому розгляд цього клопотання взагалі є порушенням. ОСОБА_12 досить тривалий час (з грудня 2017 року) перебуває під вартою. Доказів щодо ризиків у судовому засіданні прокурор не навів, як і не довів суду, що такий запобіжний захід є єдиним можливим у даній ситуації. Просить суд обрати до ОСОБА_12 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
ОСОБА_12 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що усі викладені прокурором фати та обставини це лише припущення та вимисел останнього.

Обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник ОСОБА_22 зазначили, що у них відсутні заперечення з приводу задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту останньому.

Розглянувши клопотання прокурора та захисників, заслухавши думки прокурора, потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Встановлено, що 28.08.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_27 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
Ухвалою колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 і ОСОБА_28 від 29.08.2019 року кримінальне провадження прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.09.2019 року.
Ухвалами слідчих суддів на стадії досудового розслідування до обвинувачених було застосовано запобіжний захід тримання під вартою. У подальшому, обвинуваченим ОСОБА_27 і ОСОБА_14 було змінено взяття під варту на домашній арешт. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2018 року, 01.11.2018 року, Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2018 року, 21.02.2019 року, 18.04.2019 року, Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2019 року, 12.07.2019 року, 04.09.2019 року, 03.10.2019 року, 29.11.2019 року, 17.01.2020 року, 12.03.2020 року, 06.05.2020 року, 11.06.2020 року, 07.08.2020 року, 02.10.2020 року строки запобіжних заходів обвинуваченим продовжувалися до 07.11.2018 року, 31.12.2018 року, 25.02.2019 року, 21.04.2019 року, 16.06.2019 року, 13.08.2019 року, 10.09.2019 року, 10.10.2019 року, 03.12.2019 року, 28.01.2020 року, 16.03.2020 року, 11.05.2020 року, 05.07.2020 року, 11.08.2020 року, 06.10.2020 року, 01.12.2020 року, відповідно.
Ухвалою колегії суддів від 14.11.2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_27 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України було закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частина 2 ст. ст.184 КПК України передбачає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. З документів, наданих у судовому засіданні прокурором (розписки, лист в.о. начальника СІЗО), вбачається, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 20.11.2020 року отримали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 відмовилися від їх отримання та підпису у розписці. Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника щодо неможливості розглядати клопотання прокурора через невручення обвинуваченим копій клопотань прокурора, суд не приймає до уваги, враховуючи поведінку обвинувачених.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості обвинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Прокурор в обґрунтування своїх клопотань, на думку суду, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав колегію суддів у тому, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 могли вчинити злочини, зазначені в обвинувальному акту.
Також, колегія суддів враховує пояснення потерпілого ОСОБА_6 , який у попередньому судовому засіданні вказав, що він впізнає ОСОБА_7 як особу, яка відносно нього скоїла злочин, при цьому останній застосовував насильство та катував його. Крім того, суд, оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, також враховує і показання обвинуваченого ОСОБА_14 під час судового розгляду щодо причетності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 до окремих злочинів, вказаних в обвинувальному акті.
Тобто, на даному етапі судового розгляду підозра цілком обґрунтована, доводи захисників, а також самих обвинувачених, заявлені на захист прав та інтересів останніх про недоведеність винуватості обвинувачених, обов`язково будуть перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України (максимальний строк до 15 років позбавлення волі).

Судом досліджувалися характеризуючи дані обвинувачених та їх соціальні зв`язки:
ОСОБА_7 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; розлучений; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
ОСОБА_8 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений; має двох неповнолітніх дітей; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
ОСОБА_9 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, має двох неповнолітніх дітей.
ОСОБА_10 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. На запит суду начальник філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Запорізькій області відповів, що об`єктивний стан на цей час ОСОБА_10 задовільний. Протипоказань щодо утримання в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за станом здоров`я не має. Від чергового огляду 04.11.2019 року відмовився.
ОСОБА_11 раніше судимий за корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку, має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, має на утриманні малолітню дитину.
ОСОБА_12 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; відсутнє постійне місця мешкання, зареєстрований у м. Донецьку; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
ОСОБА_13 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства; має постійне місця мешкання у м. Одесі, зареєстрований у м. Донецьку; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Враховуючи не надання прокурором суду негативних характеристик на ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , на які він посилається у своїх клопотаннях про продовження строку тримання під вартою, на думку колегії суддів, відсутні підстави вважати вказаних обвинувачених як осіб, які негативно характеризуються.

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні декількох епізодів особливо тяжких злочинів, протягом кількох років, які пов`язані із посяганням не тільки на майно громадян, а і на їх життя та здоров`я, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки їх поведінки та переконує колегію суддів у тому, що ризик продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності. Такі висновки ґрунтуються, у тому числі, і на відомостях щодо відсутності офіційного та постійного місця роботи обвинувачених, та, як наслідок, відсутності законних джерел доходу.

Під час вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжних заходів колегія суддів враховує дані про особу кожного обвинуваченого щодо наявності соціальних зв`язків, постійного місця проживання та стану здоров`я, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження обвинуваченими злочинної діяльності та вплив на потерпілих і свідків, а наявність у обвинувачених дружин та дітей, на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати їх від вчинення злочинів.

Враховуючи, що на цей час по даному кримінальному провадженню не допитаного жодного з потерпілих та свідків, усі злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , пов`язані із заподіянням шкоди потерпілим та вчинялись у присутності потерпілих і свідків, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_14 у судовому засіданні щодо фактів слідкування за ним невідомими особами після закінчення судових засідань, а також фактів неодноразових негативних висловів та образ та на адресу обвинуваченого ОСОБА_14 , на думку колегії суддів, існує ризик можливого впливу обвинувачених на вказаних осіб з метою схилити їх до відмови від надання показань або зміни показань у суді задля уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Суд повністю погоджується з позицією сторони захисту, що згідно практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, ґрунтується на презумпції, що з перебігом судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вважаємо, що ризик переховування від суду у обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на цей час перестав існувати, враховуючи, що прокурором не доведено у судовому засіданні про наявність зв`язків (взагалі не конкретизовані) з тимчасово окупованою територією держави, а саме: з м. Донецьком, Макіївкою та Ясинуватою. Також, прокурор не надав у судовому засіданні жодних доказів того, що особи, які є учасниками скоєння злочинів, вказаних в обвинувальному акті, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, переховуються від суду на тимчасово окупованій території держави і це надає можливість забезпечити обвинувачених виїхати на вказану територію України. Судова звертає увагу прокурору, що зазначений висновок не вперше робиться судом під час розгляду клопотань прокурора про продовження строку запобіжних заходів обвинуваченим.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, факти, встановлені у судовому засіданні, особистості обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вважаємо, що на цей час існують ризики, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інший злочин.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжних заходів обвинуваченим, колегія суддів, враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
На думку колегії суддів у даному кримінальному провадженню існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, колегія суддів з урахуванням викладеного, приймає рішення про продовження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 строк тримання під вартою по 25.01.2021 року (включно).
Вважаємо, що характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими обвинувачених у вчиненні злочинів у сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводять, що суспільний інтерес переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вказаних обвинувачених, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та встановленою процедурою.

Під час розгляду питання про продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд розглянув можливість застосування до обвинувачених іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту та застави.
В даному випадку, враховуючи особистість обвинувачених, суспільний інтерес у цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що ризики незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інший злочин є настільки вагомими, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, у т.ч. домашній арешт, не може забезпечити належну поведінку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . На думку колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.
Оскільки обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 інкримінуються, у тому числі, і злочини із застосуванням насильства, суд, в силу положень ч.4 ст.183 КПК України, розміру застави не визначає.

Водночас, під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_13 і ОСОБА_11 , суд розглянув можливість застосування до обвинувачених запобіжних заходів у вигляді застави.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Пункт 3 ч.5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи, що законодавець передбачив в ч.4 ст.183 КПК України, право, а не обов`язок суду не визначати розмір застави, з урахуванням конкретних обставини даного кримінального провадження (перебування обвинувачених під вартою з грудня 2017 року під вартою, тобто майже 3 роки; обвинувачення ОСОБА_13 у прийнятті участі у скоєнні одного розбійного нападу та готування до іншого), вважаємо за можливе визначити альтернативний запобіжний захід, а саме заставу.
Виходячи із вимог ч.ч. 2,5 ст.182 КПК України, з урахуванням розміру цивільного позову потерпілих ОСОБА_29 і ОСОБА_30 , вказаної в обвинувальному акті матеріальної шкоди, спричиненої вказаним потерпілим, тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_13 , суд вважає за необхідне визначати можливість застосувати заставу у розмірі 7 210 173 (сім мільйонів двісті десять тисяч сто сімдесят три) грн. 77 коп., які ОСОБА_13 або заставодавець мають право у будь-який момент внести.
Для ОСОБА_11 суд, враховуючи вимоги ч.ч. 2,5 ст.182 КПК України, тяжкість злочинів, в яких обвинувачується останній, суму розмірів цивільних позовів потерпілих ( ОСОБА_31 - 471 412 грн.; ОСОБА_30 та ОСОБА_29 - 9 210 173 грн. 77 коп.; ОСОБА_6 - 2 308 845 грн. 88 коп.; 6 156 274 грн. ОСОБА_32 ) визначає заставу у розмірі 18 146 705 грн. 65 коп.
Призначаючи ОСОБА_13 і ОСОБА_11 заставу у такому розмірі, що перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаємо, що даний випадок є виключним, а вказаний у п.3 ч.5 ст. 182 КПК України максимальний розмір застави не здатен забезпечити виконанню обвинуваченими обов`язків, покладених на них судом, враховуючи реальність ризиків, встановлених під час судового розгляду та наявність ознак справжнього суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні.
У разі внесення зазначених сум застав на обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. На думку колегії суддів, у разі внесення застави, необхідно передбачити один з обов`язків - не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_14 суд продовжує запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк по 25.01.2021 року (включно), оскільки саме цей запобіжний захід забезпечення кримінального провадження дозволяє запобігти наявному ризику та забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Під час дослідження особистості останнього, встановлено, що ОСОБА_14 проживає у м. Костянтинівка, Донецької області, на цей час він є особою з інвалідністю 3 групи, має сім`ю та хвору дружину.
Також, суд враховує інформацію, вказану у відповіді начальника СП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_33 від 03.06.2020 року, згідно якої з метою контролю за виконанням ухвали суду про запобіжний захід ОСОБА_14 ,, останній перевіряється за місцем мешкання, порушення відсутні. Крім того, ОСОБА_14 виконуються покладені на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України щодо прибуття до суду за перешим викликом. Таким чином, суд вважає, домашній арешт дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_14 .
Вважаємо, що у ОСОБА_14 залишається існувати ризик переховування від суду, тому і приймається рішення щодо продовження домашнього арешту останньому.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 331, 372, 395 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 25.01.2021 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 25.01.2021 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 25.01.2021 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 25.01.2021 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 25.01.2021 року (включно).
ОСОБА_11 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 18 146 705 (вісімнадцять мільйонів сто сорок шість тисяч сімсот п`ять) грн. 65 коп.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_11 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;
- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;
- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 25.01.2021 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 25.01.2021 року (включно).
ОСОБА_13 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 7 210 173 (сім мільйонів двісті десять тисяч сто сімдесят три) грн. 77 коп.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_13 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;
- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;
- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_14 у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22.00 годин до 07.00 години ранку без дозволу суду, без застосування електронного засобу контролю, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, по 25.01.2021 року (включно), а саме:
- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, за першим викликом усним чи письмовим;
- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на співробітників відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 26.11.2020 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3