Справа №:755/8934/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002584 від 11 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
24 червня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України.
Прокурор просив відкласти підготовче судове засідання для повторного виклику потерпілого та заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з покладенням на нього відповідних обов`язків. Зазначене клопотання мотивоване тим, що існують ризики невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: можливість переховування від суду; можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому підстави застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний момент відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відкласти розгляд підготовчого судового засідання у зв`язку з відсутністю у нього захисника та надати можливість укласти договір з адвокатом та повторно викликати потерпілого. Щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу до нього, то не заперечував.

Суд, заслухавши прокурора та обвинуваченого, вивчивши клопотання, дійшов такого висновку.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України.
Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину.
Як вбачається з розділах І, ІІ реєстрів матеріалів досудового розслідування №0002584 обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України ґрунтується на: протоколах оглядів місця події від 11, 14 квітня та 13 травня 2020 року, протоколах обшуків від 11 та 12 квітня 2020 року; протоколах огляду відеозапису від 12 квітня та 28 травня 2020 року, протоколах допиту потерпілого від 11 квітня та 04 червня 2020 року, протоколах допиту свідків від 12, 14 квітня, 02, 12, 17 червня 2020 року, протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 12 червня 2020 року, постановах про визнання речовими доказами від 12, 13 квітня, 28 травня 2020 року, висновку комплексної фізико-хімічної та балістичної експертизи №11-1/243, 8-2/426 від 12 червня 2020 року, висновку експерта № 25-68 від 27 квітня 2020 року, висновку експерта №25-67 від 15 квітня 2020 року, висновку експерта №11-1/261 від 29 травня 2020 року.
Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент, у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 міг вчинити злочини, передбачені ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності його вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, у разі призначення даного обвинувального акта, здійснюватиметься під час судового розгляду у судовому засіданні, а їх оцінка в нарадчій кімнаті.
Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке.

Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, важчий із яких відноситься до тяжкихзлочинів, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до 7 років. Тому даний ризикє цілком реальним.

Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 та обставини його вчинення ризик впливу останнього на свідків, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами є досить реальним.

Щодо ризиків, передбаченого п. 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд вважає їхне обґрунтованим, оскільки, стороною обвинувачення даний ризик лише формально зазначений, жодним чином не обґрунтований фактичними даними, а також не надано жодних вагомих підтверджень того, що ОСОБА_3 притягався до кримінальної відповідальності та відбував за це покарання.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, той факт, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та має постійне місце проживання у місті Києві, майновий стан обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, проте у Дарницькому районному суді м. Києва перебуває обвинувальний акт щодо нього, по обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Таким чином, прокурором доведено обґрунтованість підозри під час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також стороною обвинувачення обґрунтовано недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, ніж домашній арешт.

Крім цього, суд бере до уваги той факт, що відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, суд, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за обвинуваченим весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку із чим в даній частині клопотання слід відмовити.

Щодо обов`язку повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та роботи, то слідча суддя вважає їх пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.
Більше того, суд звертає увагу учасників процесу на той факт, що положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, взагалі не передбачено обов`язку - прибувати закожною вимогою до службової особи, а наявний обов`язок з`являтися із встановленою періодичністю, а тому не вбачає підстав для задоволення клопотання у цій частині.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям обвинуваченого на вимогу суду, не впливати на потерпілого та свідків та запобігти зі сторони обвинуваченого перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, можливе при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього аре шту із забороною залишати житло у певний період доби, а саме з 23 год 00 хв по 06 год 00 хв наступного дня терміном на 2 місяці, із зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади та покладеннями обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на два місяці. Даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Керуючись ст.177, 183, 194, 291, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня до 02 жовтня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , строком до 02 жовтня 2020 року включно, такі обов`язки:
повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місце роботи;
не відлучатись за межі м. Києва без дозволу суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цих осіб, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В іншій частині у задоволенні клопотання прокурора - відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора міста Києва ОСОБА_4 .
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Ухвала суду, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17 год 00 хв 06 серпня 2020 року.
Суддя: ОСОБА_1