Справа № 755/4348/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001093 від 12.02.2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва., українеця, громадянина України, який офіційно не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 04.06.2007 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 31.10.2008 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 20.09.2012 року Білоцерківським районним судом Київської області за ч.1 ст.309, ст.391, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 30.03.2018 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

11.02.2020 року приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебував на приміському вокзалі «Дарниця», навпроти південного входу, за адресою: м.Київ, вул.Сиваська, 1-А, помітив незнайомого йому чоловіка, який знаходився на вищезазначеному місці та тримав в руках мобільний телефон.

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, без застосування насильства, обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Самсунг А10», який перебував у правій руці ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_6 та шляхом ривка несподівано для потерпілого та для інших осіб своєю правою рукою вирвав з рук, без застосування насильства мобільний телефон марки «Самсунг А10» вартістю 3514 грн., чорного кольору, на якому перебував чохол-книжка чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , в середені якого була сім-картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 50 грн, без залишку на рахунку, номер телефона НОМЕР_3 .

В подальшому ОСОБА_3 з відкрито викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3514 грн. 00 коп.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що 11.02.2020 року приблизно о 19 год. 00 хв., він перебував на приміському вокзалі «Дарниця», навпроти південного входу, за адресою: м.Київ, вул.Сиваська ,1-А, помітив незнайомого йому чоловіка, який знаходився на вищезазначеному місці та тримав у руках мобільний телефон. Він підійшов до чоловіка та шляхом ривка несподівано своєю правою рукою вирвав з рук без застосування насильства мобільний телефон марки «Самсунг А10». В подальшому втік та заклав телефон до ломбарду. У вчиненому розкаюється та просить суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали, які характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання у м. Києві, раніше судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача та потерпілого, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

Відповідно до абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, а дане кримінальне правопорушення вчинене 11 лютого 2020 року під час іспитового строку, тому у відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України ОСОБА_3 потрібно призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України приєднати до покарання, призначеного даним вироком, частково невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2018 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , відраховувати з 20.12.2020 року, зарахувавши в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 24.02.2020 по 11.06.2020 та з 20.12.2020 року до набрання вироком законної сили.

Речові докази DVD диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1