Справа № 216/5649/15-к
Провадження № 1-в/216/136/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 подання Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2015 року ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

У поданні Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області порушується питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому вказаним вироком суду, у зв`язку із закінченням іспитового строку з огляду на таке.

Судове рішення надійшло на виконання 10.11.2015 року. Засуджений виконав покладені на підставі ст.. 76 КК України судом обов`язки в частині явки для реєстрації, без погодження не виїжджав за межі України. Але у період іспитового терміну, який закінчився 18.09.2017 року, у відношенні ОСОБА_3 були відкриті кримінальні провадження № 30000706 від 26.05.2017 року за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України; № 0001603 від 05.09.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України, які перебувають на розгляді у Центрально Міському районному суді м.Кривого Рогу. По данним кримінальним провадженням на 11.11.2020 року рішення не винесені.У зв`язку із закінченням іспитового терміну 18.09.2017 року на підставі ст.. 78 КК України, згідно ч. 2 ст. 165 КВК України за вих.. №256 29.01.2018 року до Центрально Міського районного суду м.Кривого Рогу було скеровано подання стосовно ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання, ухвалою Центрально Міського районного суду м.Кривого Рогу від 11.01.2019 року у задоволення вищезазначеного подання було відмовлено. Але згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року №1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина обвинувачена у вчиненні злочину має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде доведена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Ураховуючи викладене, у зв`язку із закінченням 18.09.2017 року іспитового терміну та на підставі ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 КВК України, ст..ст. 537, 539 КПК України, ст.. 62 Конституції України Центрально-Міський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області порушує питання про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Центрально Міського районного суду м.Кривого Рогу від 18.09.2015 року.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд подання за його відсутності, в якій просив задовольнити подання з наведених у ньому підстав.

Прокурор і засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши подання та додані до нього матеріали, а також дослідивши особову справу засудженого, суд дійшов висновку, що вказане подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 75 КК України суд звільняє засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладенні на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Судом встановлено, що в Центрально-Міському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають на розгляді матеріали кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні протягом іспитового строку кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України. 11 січня 2019 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у було розглянуто подання представника Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України про звільнення від подальшого відбуття покарання відносно ОСОБА_3 та відмовлено в задоволенні подання.

При цьому суд бере до уваги, що за приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальними вироком суду, що набрав законної сили.

Станом на 18.09.2017 року (сплив іспитового строку) обвинувального вироку стосовно ОСОБА_3 за жодним із пред`явлених обвинувачень судом не ухвалено.

Водночас суд зважає, що сам по собі факт наявності на розгляді в суді кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень не може бути підставою для направлення засудженого для відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 78 КПК України.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Системний аналіз наведених положень закону та роз`яснень свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не ухвалення вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.

Отже, звільнення ОСОБА_3 від покарання за попереднім вироком позбавить суд можливості, у разі ухвалення обвинувального вироку, призначити остаточне покарання з дотриманням вимог статті 71 КК України.

Водночас суд зауважує, що у разі ухвалення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень під час випробування, орган пробації може повторно звернутись до суду з відповідним поданням про звільнення його від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне в задоволенні подання органу пробації відмовити за його передчасністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1