печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
установив:
01.09.2020 р. слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001162 від 22.10.2019 р. за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлену досудовим розслідуванням дату, час та місці отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи пропозицію щодо організації за грошову винагороду незаконного переправлення кількох осіб нелегальних мігрантів, які незаконно перебувають на території України та мають наміри потрапити через Державний кордон західних областей України до країн Європейського Союзу поза пунктами пропуску. Погодившись на зазначену пропозицію, отримавши інформацію про нелегальних мігрантів, достовірно знаючи про відсутність у них законних підстав для перетину Державного кордону України, заздалегідь, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою подальшого отримання грошових коштів за вчинення кримінального правопорушення, з корисливих мотивів, залучила до злочинної діяльності ОСОБА_8 , а також інших наразі не встановлених досудовим розслідуванням осіб, та, домовившись про спільне його вчинення, розподіливши між собою обов`язки щодо безпосередньої участі кожного у злочинній діяльності, відповідно до яких ОСОБА_6 здійснює контроль за діями інших учасників вчинення кримінального правопорушення, забезпечує переміщення, розселення та переховування нелегальних мігрантів на власних та орендованих квартирах на території м. Києва, підтримує їхній побут, координує виїзд нелегальних мігрантів до прикордонних районів Львівської та Закарпатської областей, після чого вживає заходи щодо знищення та приховування речових доказів злочинної діяльності, зокрема, документів, особистих речей та телефонів нелегальних мігрантів, а ОСОБА_8 , маючи у своєму користуванні автомобіль Mercedes Benz E220 д.н.з. НОМЕР_1 , за вказівкою ОСОБА_6 забирає з місць перебування нелегальних мігрантів, здійснює їх перевезення до місць поселення на території м. Києва, сприяє їх переховуванню та здійснює їх доставку до прикордонних районів Закарпатською та Львівської областей, передаючи їх невстановленим досудовим розслідуванням особам, що обізнані в особливостях місцевості прикордонних районів західної України, з метою їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України. Опісля доставки нелегальних мігрантів ОСОБА_8 вживає заходи з метою знищення та приховування речових доказів протиправної діяльності, зокрема документів, особистих речей та телефонів нелегальних мігрантів. Після незаконного потрапляння на територію країн Європейського Союзу нелегальні мігранти повинні повідомити невстановлену досудовим розслідуванням особу про їх вдалий незаконний перетин державного кордону та останній, в свою чергу, повинен передати грошові кошти за організацію такого незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_6 , яка розподіляє зазначені кошти між іншими учасниками злочинної групи.

Так, 22.04.2020 р. приблизно о 12:00 год. група іноземців нелегальних мігрантів, що проживали на належних та орендованих ОСОБА_6 квартирах у складів 12 осіб, за вказівкою останньої вирушила з території м. Києва до західних прикордонних районів з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до Словаччини. Попередньо погодивши маршрут, час прибуття та домовившись із співучасниками, які мають зустріти нелегальних мігрантів у Львівській області, ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_6 забрав нелегальних мігрантів, що проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: громадян Афганістану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого розпочав рух автошляхом НОМЕР_2 на автомобілі Mercedes Benz E220 д.н.з. НОМЕР_1 . О 17:25 год. даний транспортний засіб було зупинено поблизу м. Броди Львівської області працівниками Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з метою здійснення температурного скринінгу. Під час перевірки було встановлено, що керував даним транспортним засобом громадянин України ОСОБА_8 , а в салоні автомобіля були виявленні 4 вищевказаних громадянина Афганістану. Далі, продовжуючи рух, ОСОБА_8 , о 20 год. заїхав до завчасно обумовленого місця, а саме: в лісопосадку поблизу с. Деревач Пустомитівського району Львівської області, де висадив нелегальних мігрантів, після чого надав їм вказівку очікувати в кущах прибуття іншого автомобіля. Далі приблизно о 20:25 год. до іноземців приїхав автомобіль Chevrolet Evanda, д.н.з. НОМЕР_3 , забрав нелегальних мігрантів та на великій швидкості попрямував в напрямку м. Ужгород. 23.04.2020 р. о 14:20 год. прикордонним нарядом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за спробу порушення державного кордону на напрямку 235 п/зн на відстані 350 метрів до лінії державного кордону затримано 12 іноземців нелегальних мігрантів Афганістану, які 22.04.2020 р. за вказівкою ОСОБА_6 вирушили з м. Києва до Закарпатської області з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України.

26.04.2020 р. приблизно о 12:00 год. група іноземців нелегальних мігрантів, що проживали на належних та орендованих ОСОБА_6 квартирах у складі 8 осіб, за вказівкою останньої вирушили з території м. Києва до західних прикордонних районів з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до Словаччини. Попередньо погодивши маршрут, час прибуття та домовившись із співучасниками вчинення кримінального правопорушення, які мають зустріти нелегалів у Львівській області, ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_6 забрав нелегальних мігрантів, що проживали на квартирах переховування, а саме: Nasib Allah Sltan, ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , після чого розпочав рух автошляхом НОМЕР_2 на автомобілі Mercedes Benz E220 д.н.з. НОМЕР_1 . О 18 год. даний транспортний засіб було зупинено поблизу м. Броди Львівської області працівниками Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з метою здійснення температурного скринінгу. Під час перевірки було встановлено, що керував даним транспортним засобом громадянин України ОСОБА_8 , а в салоні автомобіля були виявленні зазначені іноземці нелегальні мігранти. Далі, продовжуючи рух, о 20:20 год. ОСОБА_8 приїхав на вул. Стрийську, 30 у с. Сокільники Львівської області, де заїхав на стоянку ТРЦ «Кінг Крос Леополіс», на якій зустрівся із невстановленими досудовим розслідуванням особами та останні спільно пересадили нелегальних мігрантів до автомобіля Mazda д.н.з. НОМЕР_4 .

Далі 14.06.2020 р. об 11:30 год. на відстані 50 метрів від державного кордону України затримана група з 8 осіб, до складу якої входили: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Таким чином ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразились в організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваної, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, як зазначено у клопотанні, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий також просить визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Захисники, підозрювана у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що ризики, зазначені органом досудового розслідування, є необґрунтованими, а тому просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, особисте зобов`язання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
20.08.2020 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії»). Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.
Надані докази зв`язують підозрювану з певним кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, враховує як положення, що передбачені КПК України, так і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що, на їх думку, підтверджує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати ризик ймовірного впливу на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, втім вказане можна уникнути шляхом покладення на підозрювану обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. При цьому ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, на що вказує Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Яжинський проти Польщі». Отже клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування.
Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваної, не знайшов підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.
Вивченням особи підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має постійне місце проживання, має на утриманні мати ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , міцні соціальні зв`язки, є фізичною особою-підприємцем, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, у межах строку досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останній строком до 20.10.2020 р., включно, залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням надання останній невідкладної медичної допомоги та можливістю в разі необхідності відвідання лікарняних закладів.
Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції України з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Зобов`язати підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
не відлучатись з м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
утримуватися від спілкування зі свідками та/або підозрюваними у кримінальному провадженні № 0001162 від 22.10.2019 р.;
здати на зберігання до органів поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
носити електронний засіб контролю.
Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити до 20.10.2020 р., включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 20.10.2020 р., включно.
Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1