Єдиний унікальний номер справи 185/8153/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку засудженого:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської

області, громадянина України, із середньою спеціальною

освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні

неповнолітню дитину - ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого без реєстрації за

адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.05.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.186 КК

України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.

Звільнений 16.07.2018 року по ухвалі Ленінського районного суду

м. Дніпро від 06.07.2018 року умовно достроково на не відбутий строк 11

місяців 27 дні. Відповідно до ст.81 КК України покарання відбув,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

представника Павлоградського МРВ - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 року ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, та відповідно до ст. 76 КК Українина нього покладені обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Павлоградський МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, посилаючись на те, що 21.11.2019 року Павлоградського міськрайонного відділу надійшов на виконання вирок суду стосовно громадянина ОСОБА_3 . 28.11.2019 року ОСОБА_3 був ознайомлений із порядком та умовами відбування іспитового строку; йому було роз`яснено обов`язки, покладені на нього судом, та попереджено про відповідальність, яку він понесе в разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, систематичного порушення громадського порядку та скоєння повторного злочину під час іспитового строку. За період іспитового строку засуджений до адміністративної відповідальності не притягувався. В період іспитового строку громадянину ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 187 КК України від 05.05.2020 року та направлено до суду з обвинувальним актом 23.06.2020 року. До теперішнього часу кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 не розглянуто. Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України, частини 2 статті 2 Кримінального кодексу України та частини 1 статті 17 Кримінально процесуального кодексу України особа вважається невинуватою доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду. Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2012 року № 5-4043км12. Наведений правовий висновок кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99). Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі « Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в гі.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передвчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка « обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що « при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права». Також дані положення містяться у міжнародних договорах, які є частиною національного законодавства України. Так, у ч.І ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п.2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. За місцем проживання характеризується не задовільно. Згідно ч.І ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється від призначеного судом покарання. Іспитовий строк закінчився 09.10.2020 року.
Представник Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області у судовому засіданні просила подання задовольнити та звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 09.10.2019 року.

Прокурор заперечував щодо задоволення подання представника Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання необхідно відмовити з таких підстав.

Встановлено, що вироком Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 09.10.2019 року ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладені обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

За період іспитового строку ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 187 КК України від 05.05.2020 року та направлено до суду з обвинувальним актом 23.06.2020 року. На даний час рішення щодо кримінального правопорушення у відношенні ОСОБА_3 не прийнято.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Отже, офіційним органом держави ОСОБА_3 висунете обвинувачення у вчиненні злочину в період іспитового строку.
Згідно з ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Системний аналіз вказаних норм вказує на обов`язкову умову звільнення від призначеного покарання - не вчинення засудженим нового злочину в період іспитового строку, а не його обов`язкове засудження за вчинений злочин.
За наведеного, враховуючи ту обставину, що засуджений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, в період іспитового строку, визначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 року, то правових підстав для його звільнення від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, не вбачається.

Керуючись ч. 1 ст. 78 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні поданням Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1