ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3473/20 Справа № 200/1027/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000935 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , останній раз судимого:
- 24 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному окремо, продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 20 грудня 2020 року включно.
Судом першої інстанції встановлено, обвинувачені можуть ухилитися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню. Також враховуючи стадію судового провадження, коли свідки обвинувачення не допитані судом, та серйозність пред`явленого обвинувачення, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинувачених впливу на вказаних свідків, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 можуть впливати на свідків.
В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.
В обґрунтування зазначає, що обвинувачені перебувають під вартою з 27 липня 2017 року, а кримінальне провадження перебуває в суді з січня 2018 року, в той час, як мотивування підстав для продовження строку дії запобіжного заходу не змінюються. Суд першої інстанції не вказує жодного факту та доказу продовження існування заявлених ризиків. Також судом не враховано, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, не порушують дисципліну, додержують правил внутрішнього розпорядку слідчого ізолятора. Також вказує, що судом не були взяті інші характеристики обвинувачених, окрім негативних.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де до арешту характеризувався позитивно, має неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, на обліку нарколога чи психіатра не перебуває.
Також вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де до арешту характеризувався позитивно, на обліку нарколога чи психіатра не перебуває. Останній вимушений регулярно звертатися за медичною допомогою до лікарів слідчого ізолятора, а подальше його перебування під вартою може негативно вплинути на стан його здоров`я.
Окрім цього захисник вказує на те, що сторона захисту не отримувала копії клопотання, яким обґрунтовується необхідність необхідність та доцільність застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Зазначає, що судом належним чином не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Заслухавши обвинувачених та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі. Застережень вказані норми закону щодо розгляду усних клопотань сторін кримінального провадження при судовому розгляду, як на це посилається захисник в апеляційній скарзі, не мають.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, а також існування ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризику впливу на свідків.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинувачених, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжує існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вперше притягуються до кримінальної відповідальності, обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі у вбивстві, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та у вчиненні тяжкого злочину і злочину середньої тяжкості, раніше судимі, вчинили злочини у період іспитового строку, не відбувши покарання за попередніми вироками, а тому останні можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, враховуючи стадію кримінального провадження, коли свідки обвинувачення судом не допитані, серйозність пред`явленого обвинувачення, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинувачених впливу на свідків, що свідчить про наявність ризику незаконного впливу на свідків з боку обвинувачених.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останнім, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ствердження захисника щодо необхідності зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, з посиланням на наявність обвинувачених постійного місця проживання, де вони позитивно характеризувались, колегія суддів вважає такими, що є не достатньо переконливими фактами, які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
Посилання захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 проблем зі здоров`ям, колегія суддів вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки належних доказів які б свідчили про неможливість обвинуваченого у зв`язку з його станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою не надано і апеляційним судом не встановлено.
Доводи захисника стосовно того, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочинів проти життя людини і незворотність їх наслідків, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, наявність двох обвинувачених у кримінальному провадженні, а також поведінку учасників кримінального провадження, що узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 12 ч.2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4