ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2047/20 Справа № 192/149/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення,
за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування в строк покарання, строку попереднього ув`язнення, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що питання про зарахування строку поперпеднього ув`язнення ОСОБА_5 у строк відбування покарання було вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили, й не скасоване і не змінене, що виключає повторне вирішення цього питання, та дійшов висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі засуджений просить, застосувавши до нього Закон України №838-VIII від 24.12.2015, та перерахувати йому строк відбування покарання, зарахувавши строк його попереднього ув"язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 07.12.2017 по 24.11.2019.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги засуджений посилається на незаконність судового рішення. Так, ОСОБА_5 зазначає, що він засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2018 за ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України, які він вчинив 29 травня 2017 року, тобто в період дії закону України №838-VII. При цьому, вказує, що його також було засудженого і вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2019 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та було затримано 07.12.2017. Між тим, період попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні тримання під вартою, йому зараховано не було. Окрім цього, на думку засудженого, судом, при ухвалені вироку від 11.06.2018, допущено істотних порушень його прав, оскільки цим вироком його засуджено до 5 місяців арешту, а він фактично утримувався в СІЗО майже 2 роки, та зазначає, що було позбавлено права на апеляційне звернення, оскільки копію цього вироку він отримав майже через 2 роки.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який скаргу підтримав, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і вона викладена в новій редакції, яка передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

З системного аналізу наведених норм ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням положень ст. 5 КК України, видно, що строк попереднього ув`язнення слід зараховувати в строк покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі лише тоді, коли злочин було вчинено до 21 червня 2017 року.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Як видно із матеріалів провадження ОСОБА_5 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2018 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України, які він вчинив в кінці травня 2017 року та 29 травня 2017 року. В межах цього провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 не обирався.

На цей час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2019 року, яким його визнано винуватим за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.185 КК України, які він вчинив 27 листопада 2017 року та 07 грудня 2017 року, відповідно.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, цей вирок набрав законної сили 24 жовтня 2019 року.

Як видно із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , в межах цього провадження було затримано 07.12.2017.

Цим вироком, на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України, йому було зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 07 грудня 2017 року по день набрання вироком законної сили - по 24 жовтня 2019 року.

За таких обставин, підстави для зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, в межах вищенаведених провадженнь відсутні, тому оскаржувана ухвала скасуванню, з наведених в ній мотивів, не підлягає.

Доводи засудженого, щодо істотних порушень його прав під час ухвалення вироку від 11.06.2018, не заслуговують на увагу, оскільки, апеляційний суд не переглядає вищевказані судові рішення по суті, а вирішує лише питання, щодо зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення в межах відповідних кримінальних проваджень.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, та залишенню апеляційної скарги без задоволення через необгрунтованість.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4