УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2018 року у справі № 757/9037/18-кв рамках кримінального провадження № 0002920, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
06.10.2020 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2018 року у справі № 757/9037/18-к в рамках кримінального провадження № 0002920, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в якому заявник просив суд скасувати арешт на: нежилі приміщення №15, 16, загальною площею 482,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 91), що належить ОСОБА_4 та на нежилі приміщення з №1,2,3,4,5,6 (групи приміщень №50 в літ. А) загальною площею 197,6 кв.м., що знаходяться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391), що належить ОСОБА_5 , накладений вищезазначеною ухвалою.

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0002920, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2018 року у справі № 757/9037/18-к було накладено арешт на нежилі приміщення №15, 16, загальною площею 482,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 91), що належить ОСОБА_4 та на нежилі приміщення з №1,2,3,4,5,6 (групи приміщень №50 в літ. А) загальною площею 197,6 кв.м., що знаходяться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391), що належить ОСОБА_5 . На думку заявника, арешт майна було накладено необґрунтовано та у його застосуванні відпала потреба. Так, заявник зазначає, що на момент його накладення досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві. Постановою Прокуратури м. Києва в квітні 2019 року досудове розслідування даного кримінального провадження було доручено СУ ГУНП у м. Києві. Постановою слідчого ОСОБА_6 від 09.07.2020 кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Скаржник також зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 набули права власності на арештоване майно на законних підставах, на підставі договорів купівлі-продажу, укладених між ними та ТОВ «ФІРМА ТОМАС» в особі повноваженого керівника зазначеного товариства ОСОБА_7 , повноваження якого було перевірено нотаріусом. Звертає увагу слідчого судді на те, що фактично, обставини, що вказані в клопотанні про арешт майна були необґрунтованими, оскільки станом на сьогодні немає жодного чинного судового рішення, яке винесено в кримінальному, господарському або іншому провадженні, яким би підтверджувалась протиправність вибуття ОСОБА_8 зі складу учасників ТОВ «ФІРМА ТОМАС», натомість судами прийняті протилежні рішення.

Присутній у судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

У судове засідання уповноважені слідчий та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду клопотання не з`явились. Від прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, до якої ним також було долучено витяг з ЄРДР.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні заявника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що Печерським УП ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0002920, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2018 року у справі № 757/9037/18-к клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0002920, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, було задоволено та накладено арешт на нежилі приміщення №15, 16, загальною площею 482,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 91), що належить ОСОБА_4 та на нежилі приміщення з №1,2,3,4,5,6 (групи приміщень №50 в літ. А) загальною площею 197,6 кв.м., що знаходяться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391), що належить ОСОБА_5 .

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали, підставою для накладення арешту була наявність розумних підозр вважати, що арештоване майно було предметом кримінального правопорушення, та є речовим доказом у кримінальному провадженні.

В подальшому, здійснення досудового розслідування кримінального провадження під вказаним номером було доручено СУ ГУНП у м. Києві.

09.07.2020 р. постановою старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 кримінальне провадження №0002920, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 358 КК України було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого було накладено арешт, завершено, однак питання про скасування арешту майна не вирішено, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, перелічене у клопотанні, відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2018 року у справі № 757/9037/18-к на зазначене майно, підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2018 року у справі № 757/9037/18-к в рамках кримінального провадження № 0002920, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2018 року у справі № 757/9037/18-к у рамках кримінального провадження № 0002920, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на нежилі приміщення №15, 16, загальною площею 482,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 91), що належить ОСОБА_4 та на нежилі приміщення з №1,2,3,4,5,6 (групи приміщень №50 в літ. А) загальною площею 197,6 кв.м., що знаходяться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391), що належить ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали буде оголошений о 08 годині 05 хвилин 16 жовтня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1