Справа №718/2388/19
Провадження №1-кп/718/21/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 10 січня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сторожинець Чернівецької області, із повною середньою освітою, непрацюючого, студента 4 курсу Чернівецького політехнічного коледжу, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 , -

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
26.11.2018 року приблизно о 16 годині водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford-Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Т -26-01, сполученням «Чернівці-Вашківці-Путила-КПП Руська» в с. Чортория Кіцманського району Чернівецької області, зі сторони м. Вашківці, Вижницького району в напрямку с. Брусниця Кіцманського району Чернівецької області, на швидкості більше 50 км/годину, що перевищує допустиму в межах населеного пункту.
Наближаючись до будинку № 29, водій ОСОБА_3 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху та не упевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив маневр обгону їдучого попереду в попутному напрямку вантажного автомобіля, внаслідок чого автомобіль під його керуванням здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги, де допустив зіткнення з деревами та перекидання.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру вказаного автомобіля ОСОБА_7 , у відповідності до висновку СМЕ № 38-Е від 15.03.2019 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: травматичного вивиху акроміального кінця правої ключиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.
Вказану дорожню-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1 та 12.4 ПДР, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:
-п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Позиція учасників провадження
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково. При цьому, пояснив суду, що тільки за два тижні до події отримав посвідчення водія. Так, 26.11.2018 близько 10 години до нього звернувся ОСОБА_7 , який на той момент являвся його зятем (чоловіком сестри) з проханням сісти за кермо його автомобіля «Ford-Tranzit», так як він перебував в стані сп`яніння. Йому було відомо, що автомобіль перебуває в технічно несправному стані та ще й на літній гумі (задні колеса). Однак, він погодився керувати автомобілем зважаючи на вмовляння ОСОБА_7 та необхідність розвезення товарів у зв`язку із зайняттям підприємницькою діяльністю. Автомобіль був завантажений ящиками з напоями. В напрямку м.Кіцмаць, перед ним рухалась фура з незначною швидкістю 30-35 км/год, яку він вирішив обігнати, виїхавши на зустрічну смугу руху та почав маневр обгону зі швидкістю 50 км/год. Доїжджаючи до середини фури, остання схилилась в його сторону і він, налякавшись, що фура його зачепить вивернув руль в протилежну сторону. В результаті автомобіль занесло за межі проїзної частини дороги та спричинило перекидання на праву сторону. ОСОБА_7 опинився притиснутим під автомобілем. Він викликав допомогу для потерпілого та зателефонував на швидку допомогу. Першу ніч в лікарні провів із ОСОБА_7 . Пропонував матеріальну допомогу на відшкодування витрат на лікування, однак потерпілий відмовився, вказав, що недостатньо коштів. Натомість в лікарні написав заяву про те, що будь-яких претензій до нього не заявляє. На сьогоднішній день нічого потерпілому не відшкодував, вважає, що не має нести відповідальності за керування автомобілем, який йому надав потерпілий у несправному стані.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що дійсно 26.11.2018 року він протягом дня їздив з ОСОБА_3 по торговим місцям. За кермом автомобіля марки «Ford-Tranzit», 2004 року випуску перебував ОСОБА_3 , з його дозволу, щоб попрактикуватися у їзді, оскільки тільки отримав посвідчення водія, а він в якості пасажира. Автомобіль був технічно справним та на зимовій гумі. Вони рухались зі швидкістю приблизно 80 км/год. Біля 16 год. автомобіль рухався в напрямку с.Вашківців, коли почав падати сильний сніг, автомобіль почало заносити. ОСОБА_3 розпочав маневр обгону фури, що рухалась попереду, але під час обгону, ОСОБА_3 не впорався з керуванням і автомобіль занесло в протилежну сторону, бус з`їхав з дороги та перекинувся. Його забрали в лікарню, а наступного дня відвезли в м. Чернівці, де було здійснено операційне втручання. Спочатку після ДТП він не мав претензій до обвинуваченого, не бажав внесення відомостей про кримінальне правопорушення, так як на той момент вони перебували в родинних стосунках та планували добровільно між собою домовитись про порядок відшкодування шкоди. Однак згодом, коли в нього виявили розрив правого ключично-акроміального з`єднання потрібна була операція, він звернувся до ОСОБА_3 про дапомогу, онак той у добровільному порядку відмовився її надати. І станом на сьогоднішній день йому взагалі не компенсовано витрати на лікуванні.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення
Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_3 своєї вини, його винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.286 КК україни повністю доведена встановленими судом фактичними обставини.
Так, в судовому засіданні допитом свідка ОСОБА_9 , яка являється сестрою обвинуваченого та водночас колишньою дружиною потерпілого, та свідка ОСОБА_10 матері обвинуваченого, встановлено, що безпосередніми очевидцями події останні не були. При цьому вказували суду на наявність технічних несправностей автомобіля «Ford-Transit» ще до початку ДТП. Разом з тим, свідок ОСОБА_9 також повідомила, що вона безпосередньо займалась лікуванням та транспортуванням ОСОБА_7 до лікарні, витрачала орієнтовно 1500 гривень на ліки та догляд за хворим на день, крім того вартість металевої пластини, що в руці ОСОБА_7 становила 13000 грн. Кошти на лікування вона отримувала з доходу від підприємницької діяльності продаж алкоголю та продуктів харчування в магазині. В подальшому після розлучення з чоловіком ОСОБА_7 свою частку в магазині вона залишила ОСОБА_7 в рахунок відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль, згідно їхньої домовленості. Однак підтверджуючих дану обставину документів суду не надала. Коли чоловік перебував в лікарні вона особисто займалась транспортуванням на евакуаторі залишків пошкодженого буса з місця ДТП до місця проживання ОСОБА_11 в с.Панка Сторожинецького району.
Аналізуючи пояснення свідків , суд приходить до висновку, що такі ні не підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, ні не спростовують його вини у скоєному. В той же час вказують суду на те, що безпосередньо обвинувачений ОСОБА_3 шкоду потерпілому не відшкодував, а інші домовленості між ними не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні, підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Так, із даних Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000023 вбачається, що відомості внесені 10.01.2019 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 286 КК України. Згідно фабули, 26.11.2018 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Ford-Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою с. Чортория Кіцманського району не врахувавши дорожнього покриття та не вибравши безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням, внаслідок чого допустив з`їзд у кювет. В результаті ДТП пасажир ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження (а.м.к.п.1).
Як вбачається із протоколу огляду місця події від 28.05.2019 року та доданих до нього фото-таблиць - господарства, що розташоване по вул. Шевченка, 52 в с. Панка Сторожинецького району Чернівецької області, проведено огляд автомобіля марки «Ford-Tranzit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території вказаного господарства. Зафіксовані відповідні пошкодження кузова автомобіля: пошкоджено вітрове переднє скло, передній бампер, передня права частина автомобіля, скло у правій пасажирській двері, права верхня та права нижня частини кузова пошкоджені, а також ліва задня частина, у лівій задній дверці відсунє скло, деформовано ліву бічну частину автомобіля (а.м.к.п.95-103).
Такий автомобіль визнаний речовим доказом, у відповідності до постанови від 28.05.2019 року та переданий під розписку власнику ОСОБА_7 на відповідальне зберігання (а.м.к.п.104,105).
Згідно даних висновку експерта №192-А від 31.05.2019 року, робоча гальмова система автомобіля «Ford-Tranzit», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду, перебуває у працездатному стані. Несправностей у робочій гальмовій системі, які б могли спричинити ДТП не виявлено. Рульове керування, ходова частина цього ж автомобіля перебувають у працездатному стані. Несправностей у рульовому керуванні та ходовій частині автомобіля, які б могли спричинити ДТП не виявлено. (а.м.к.п.113-119).
Відповідно до висновку експерта № 216-А від 27.06.2019 року, пошкоджень шини переднього правого колеса автомобіля Ford-Transit номерний знак НОМЕР_1 , які б могли викликати її швидку розгерметизацію не виявлено. Характерних ознак на внутрішній поверхні шини, які б могли свідчити про перекочування під навантаженням розгерметизованого колеса деякий проміжок часу - не виявлено. Локалізація та характер механічних пошкоджень ободу диску переднього правого колеса автомобіля Ford-Transit номерний знак НОМЕР_1 , що полягають у деформації внутрішньої закраїни ободу, носять аварійний характер та виникли внаслідок дії ударних навантажень під час розвитку ДТП. Причиною розгерметизації шини переднього правого колеса автомобіля Ford-Transit номерний знак НОМЕР_1 могли стати ударні вантаження, які призвели до деформації внутрішньої закраїни ободу колісного диску та порушення щільності в з`єднанні безкамерної шини з ободом колісного диску. Оскільки переднє праве колесо розташоване в зоні локалізації основних пошкоджень автомобіля, то неможливо виключити, що його пошкодження та розгерметизація, могли відбутись в процесі розвитку ДТП, внаслідок дії надмірних навантажень ударного характеру (а.м.к.п. 128-134).
Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 05.08.2019 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що проводився на місці дорожньо-транспортної пригоди, під час проведення даної слідчої дії потерпілий розповів та на місці показав обставини при яких мала місце ДТП 26.11.2018 року. Також складено відповідну схему із його слів (а.м.к.п. 138-146).
Крім того, 05.08.2019 року проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_3 , із протоколу якого вбачається, що останній повідомив на місці дорожньо-транспортної пригоди, обставини при яких мала місце ДТП 26.11.2018 року за його участі на вул. Грушевського в с.Чортория. Вказував , що в момент обгону вантажного автомобіля, він рухався із швидкістю 70 км/год., а коли його почало заносити на смузі зустрічного руху то пришвидшив рух до 75 км/год. та вивернув кермо вліво. В результаті автомобіль злетів з дороги та перекинувся на праву сторону. Також складено відповідну схему із його слів (а.м.к.п. 155-164).
Відповідно до даних висновку експерта №198/19-29 від 22.08.2019 року, у даній дорожній ситуації при заданому комплексі вихідних даних водію автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 необхідно було діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 12.1 та 12.4 ПДР України. При заданому комплексі вихідних даних в умовах місця пригоди дії водія автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1, 12.1 та 12.4 ПДР України, що з технічної точки зору, у своїй сукупності, перебуває у причинному зв`язку із настанням даної ДТП (а.м.к.п. 178-182).
Відповідно до даних Довідки №28/02, виданої ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» 28.02.2019, ОСОБА_7 , 1989 р.н., знаходився на лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні лікарні з 27.11.2018 року по 11.12.2018 року (14 л/д). Основний діагноз: травматичний вивих акроміального кінця правої ключиці (а.м.к.п.68).
У відповідності до даних висновку експерта № 38-Е від 15.03.2019 року, у гр. ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху акроміального кінця правої ключиці; контузії легкого ступеня лівого ока; підшкірного крововиливу лівого ока; субкон`юктивального крововиливу лівого ока. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, або при ударах об такі, цілком можливо при обставинах, які описані в ухвалі суду, під час дорожньо-транспортної пригоди, при травмування у салоні автомобіля «Форд Транзит», перебуваючи в якості пасажира на передньому сидінні, під час перекидання автомобіля на праву сторону, можуть відповідати терміну на 26.11.2018 року і відносяться: контузія лівого ока, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, підшкірний крововилив лівого ока до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я; травматичний вивих акроміального кінця правої ключиці - до середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я (а.м.к.п. 77-78).
Судом також досліджувались матеріали справи про адміністративне правопорушення №718/3334/18 відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП, що перебували на розгляді в Кіцманському районному суді Чернівецької області. Згідно постанови суду від 10.12.2018 року провадження по справі закрито, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ст.124 КупАП. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.
Мотиви суду
У відповідності до статті 9 КК, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно приписами ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, а в його діях вбачається склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Показання обвинуваченого щодо обставин подій дорожньо-транспортної пригоди, а саме в частині того, що 26.11.2018 року він з дозволу та відома власника керував технічно несправним транспортним засобом, в повному обсязі спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Крім того, суд також не надає віри показанням допитаних свідків - членів сім`ї обвинуваченого, щодо технічного стану автомобіля в момент ДТП, оскільки такий стан автомобіля може доводитись або спростовуватить виключно висноком кваліфікованого експерта в даній галузі.
Як вбачається з висновку інженерно-транспортної експертизи № 192/А-від 31.05.2019 р., несправностей в робочій гальмовій системі транспортного засобому, у рульовому керуванні автомобіля, які б могли спричинити ДТП не виявлено. З висновку судової автотехнічної експертизи від 27.06.2019 року № 216-А - локалізація та характер механічних пошкоджень ободу диску переднього правого колеса, носять аварійний характер та виникли внаслідок дії ударних навантажень під час розвитку ДТП.
Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази в своїй сукупності, у суду немає підстав сумніватися в достовірності висновків проведених у справі експертиз, оскільки такі проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентним фахівцем, що володіє спеціальними знаннями для вирішення постановлених перед ним питань і має тривалий стаж експертної роботи, експертні висновки не суперечать іншим, зібраним у кримінальному провадженні доказам, та є науково обґрунтованими.
Щодо посилання сторони захисту на постанову Кіцманського районного суду від 10.12.2018 року , якою встановлено відсутність вини ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП щодо події, яка мала місце 26.11.2018 року, де в мотивувальній частині постанови зазначено, що механічні пошкодження, матеріальні збитки, тілесні ушкодження відсутні, то суд зазначає наступне.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №014515 від 27.11.2018 року, складеного відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП, останній 26.11.2018 року о 15год.50 хв. В с.Чортория Кіцманського району керуючи автомобілем Ford НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки, в результаті чого допустив з`їзд у кювет, автомобіль частково пошкоджено, потерпілих немає, чим порушив п.12 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.(а.м.к.п. 20)
В протоколі не зазначено про заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, разом із тим, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомості і про пошкодження будь-якого майна ( вантажу, доріг, транспортних засобів, речей) під час даної ДТП. У відповідній графі протоколу, що передбачає відомості про потерпілого у результаті вчинення дорожньо-транспортної пригоди - інформація відсутня.
З наявної в матеріалах справи схеми ДТП до адмін протоколу від 26.11.2018 року не вбачається про наявність потерпілих чи будь-яких механічних пошкоджень транспортного засобу. (а.м.к.п. 48)
Слід зазначити, що розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи. В своїх рішення ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процессу.
Разом з тим, слід врахувати, що відомості за даним фактом ДТП були внесені до ЄРДР аж 10.01.2019 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ухвали слідчого судді, а тому на момент винесення постанови 10.12.2018 року суду не могли бути відомі всі обставини справи, які тільки згодом встановлювалися в процесі досудового розслідування кримінального провадження за ч.1ст.286 КК України.
Положення статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг чи іншого майна. Проте притягнення до адміністративної відповідальності за спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження дана норма не передбачає, оскільки це є складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.286 КК України.
Таким чином, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена дослідженими в судовому засіданні доказами. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_14 , під час судового розгляду суду не надано і таких не здобуто.
Так, обвинувачений під час керування технічно справним автомобілем порушив правила безпеки дорожнього руху, зокрема п.10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, які передбачають повну відповідальність водія, який розпочинає рух за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру, в межах дозволеної швидкості та яка буде безпечною в конкретних умовах, спричинило суспільно небезпечні наслідки дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню важкості. Між діяннями ОСОБА_3 та цими наслідками існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки останній, керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Мотиви призначення покарання
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення), відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинений з необережності, дані про особу винного, який є молодим за віком, не працює, являється студентом Чернівецького політехнічного коледжу, неодружений, на спеціальних обліках не перебуває.
Крім того, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП (а.м.к.п. 185, 186, 187, 190, 194-195).
Обставин, згідно ст.ст. 66,67 КК України, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , прокурором не заявлено та судом не встановлено.
Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, суспільну небезпеку скоєного, правову позицію прокурора, думку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, та з огляду на всі обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому належить призначити покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Суд не вбачає доцільним застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами, оскільки вчинення злочину не обумовлене перебуванням винного в стані сп`яніння, інформація про те, що він систематично допускає порушення Правил дорожнього руху України відсутня.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Аргументи сторін щодо цивільного позову, висновки суду
Цивільний позивач ОСОБА_7 , як власник транспортного засобу, заявив цивільний позов до початку розгляду справи по суті, в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 завдану майнову шкоду вчиненням кримінального правовопрушення в розмірі 97 629 грн. 14 коп. та завдану моральну шкоду, яку оцінює в розмірір 100 000 грн. (а.с. 22-42)
В обґрунтування позову ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 посилались на висновок експертного дослідження Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №22-Д від 24.09.2019 року, згідно з якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford-Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 , складає 304876,51 грн., а ринкова вартість автомобіля станом на момент ДТП становить 97 629, 14 грн. У зв`язку із тим, що вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість оцінюваного автомобіля то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля станом на 26.11.2018 року.
В судовому засідання потерпілий та його представник визнали, що даний автомобіль «Ford-Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необгрунтованим. З моменту ДТП і до теперішнього часу залишки автомобіля зберігаються в потерпілого і останній надав згоду на передачу залишків автомобіля обвинуваченому ОСОБА_3 після сплати йому матеріального збитку в розмірі 97629,14 грн.
В обґрунтування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. посилались на отримані моральні страждання в результаті ушкодження здоров`я розриву ключично- акроміального з`єднання, перенесеного хірургічного втручання та необхідністю тривалого лікування, порушенні нормальних життєвих зв`язків.
Цивільний відповідач ОСОБА_3 пред`явлений до нього позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав в повному обсязі. Пояснив, що він не має відшкодовувати шкоду потерпілому , оскільки його сестра, яка на момент ДТП перебувала в шлюбі з ОСОБА_7 вже все відшкодувала замість нього, зокрема витрати на лікування та реабілітацію хворого, згідно домовленості.
Даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як роз`яснив Вищій спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 4 від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" у п. 6 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Відповідно пункту 2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Обвинувачений ОСОБА_3 має посвідчення водія відповідної категорії, керував того дня автомобілем ОСОБА_7 з його дозволу та в його присутності, отже він керував транспортним засобом на відповідній правовій підставі.
Так, суд звертає увагу, що ВСУ у постанові по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 р. зробив правовий висновок, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_3 має нести цивільну відповідальність по факту даного ДТП.
У відповідності до положень ст. 1192 ЦК України, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Так, цивільним позивачем до позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди надано висновок експертного дослідження Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №22-Д від 24.09.2019 року, вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість оцінюваного автомобіля Свр > С, 304876,51грн.>97629,14 грн., то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ (2, п.8.2), тобто вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля марки «Ford-Transit», номерний знак НОМЕР_1 , станом на 26.11.2018 року могла становити 97629,14 грн. (а.с.25-38)
Даний висновок експертного дослідження Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №22-Д від 24.09.2019 року, на підставі якого визначено вартість автомобілю станом на момент ДТП та вартість його відновлювального ремонту, суд визнає належним та допустимим засобом доказування оскільки, він складений судовим експертом ОСОБА_15 , яка має вищу економічну та юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво № НОМЕР_3 , видане УКК МВС 09.10.2017, підтверджено кваліфікацію судового експерта рішенням №1996 УКК МВС 29.08.2019) стаж експертної роботи з 2016 року.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 р., якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, як зазначалося вище, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи та вищевказані положення закону, враховуючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Ford-Transit», номерний знак НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень, внаслідок яких його відновлювальний ремонт є економічно необґрунтованим, тобто даний автомобіль фактично є знищеним, позовні вимоги цивільного позивача про стягнення ринкової вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, що становить 97 629, 14 грн, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
За змістом роз`яснень, викладених у абз. 2 п. 14 вищезазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ слідує, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Таким чином, за умови відшкодування обвинуваченим ринкової вартості автомобіля марки «Ford-Transit», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 зобов`язаний передати ОСОБА_3 пошкоджений, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначений транспортний засіб, про що не заперечував ОСОБА_7 під час судового розгляду.
Також, згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Встановлено, що у зв`язку із ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП, потерпілий ОСОБА_7 зазнав фізичний біль, а також сильні душевні переживання та страждання. Внаслідок ДТП потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді: травматичного вивиху акроміального кінця правої ключиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я, у зв`язку з чим проходив курс стаціонарного лікування, переніс операційне втручання. У зв`язку з ДТП відбулися вимушені зміни в житті потерпілого, оскільки останній проходив курс реабілітації, що призвело до порушення його звичайного способу життя, обмеження фізичної активності. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_7 , пов`язаних з отриманням останнім середньої тяжкості тілесних ушкоджень та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_7 становить 5000 гривень.
Мотиви інших рішень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався і суд не вбачає підстав для такого обрання.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, а питання щодо судових витрат на проведення експертиз у відповідності до вимог ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-77, 85, 86, ч. 1 ст. 286 КК України, ч. 3 ст. 23, ст. ст. 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Речові докази, а саме:
- переднє праве колесо (шину та диск) фірми виробника «Hankok», розмірами 195/70/15 із автомобіля марки «Ford-Tranzit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке передане на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити в останнього за належністю.
- автомобіль марки «Ford-Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 ., який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити потерпілому за належністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, витрати на залучення експертів Чернівецького НДЕКЦ МВС України, у зв`язку із проведенням експертиз: судової авто технічної №192-А від 31.05.2019 вартістю 1 256 грн. 08 коп., судової експертизи дослідження деталей транспортного засобу №216-ВА від 27.06.2019 вартістю 1256 грн. 08 коп., а також на залучення експертів Чернівецького відділення Київського НДІСЕ Міністерства Юстиції України у зв`язку із проведенням судової інженерно-транспортної експертизи №198/19-29 від 22.08.2019 на суму 3768 грн. 00 коп., а всього на загалу суму 6 280 (шість тисяч двісті вісімдесят) гривень 16 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 05.12.2016 органом 7323, на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 25.04.2017 органом 7323, РНОКПП НОМЕР_6 97 629 ( дев`яносто сім тисяч шістсот двадцять девять) грн. 14 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 - відмовити.
Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 25.04.2017 органом 7323, РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 05.12.2016 органом 7323, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , залишки пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки «Ford-Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузову (VIN) НОМЕР_7 , 2004 року випуску, в комплектації і стані згідно висновку експертного дослідження від 24.09.2019 року № 22-Д, проведеного судовим експертом Чернівецьким НДЕКЦ.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1