Справа № 755/2004/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014989 від 01.05.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850 гривень 00 копійок,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 30 вересня 2015 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Новус» по вул. Регенераторній, 4, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме продуктів харчування, що належать ТОВ «Новус Україна». Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає взяв з полиці горішки кеш`ю смажені вагою 1 кг 886 г, вартістю 579 гривень 40 копійок та горішки кеш`ю сушені вагою 1 кг 892 г, вартістю 558 гривень 75 копійок, які поклав до рюкзаку темного кольору, який тримав на плечі. Після чого, ОСОБА_6 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, зберігаючи при собі викрадене майно, почав рухатись у напрямку виходу з магазину «Новус». В подальшому, ОСОБА_6 підійшов до касової зони, де вищевказані горішки для оплати не пред`явив та свідомо за них не розрахувався, та зберігаючи при собі викрадене, направився до виходу з магазину, однак, свій злочинний умисел довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, а саме через те, що при вході з магазину «Новус», був затриманий працівниками магазину.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , винним себе за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 30 вересня 2015року, приблизно о 20 годині 00 хвилин в магазині «Новус», по вул. Регенераторна в м. Києві, намагався викрасти горіхи кеш`ю, які сховав до свого рюкзака, однак був затриманий працівниками магазину. Також вказав, що щиро розкаюється, злочин вчинив через скрутне матеріальне положення, вказав, що наразі працевлаштований та більше вчиняти злочинів не буде.
Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанови про визнання та приєднання речових доказів від 14.10.2015 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 , у тому, що він своїми діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, щиро розкаявся, вину визнав повністю.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.
На підставі викладеного, суд вважає, за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 , вищезазначених даних про його особу, зокрема раніше не судимий, ставлення обвинуваченого до скоєного (вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному), даних про його особу, а саме: під наглядом у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, суд приходить до висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України засуджено до штрафу у виді 850 гривень 00 копійок, виконувати самостійно.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обрано.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази: кеш`ю смажений вагою 1,886 гр. та кеш`ю сушений вагою 1,892 гр., що передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_11 залишити у володінні потерпілого.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: