У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005709 від 07 липня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 26 травня 2020 року, 23 червня 2020 року та 12 серпня 2020 року, не з`явився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки, суд не повідомив.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 без поважних причин не виконує своїх обов`язків щодо явки до суду, керуючись ст. ст. 139, 140-143, 323 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Застосувати відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

привід до Дніпровського районного суду м. Києва (вул. Кошиця, 5, каб.212) на 12 годину 00 хвилин 14 вересня 2020 року.

Виконання приводу покласти на Дніпровське УП ГУ НП у м. Києві.

Контроль приводу обвинуваченого покласти на Київську місцеву прокуратуру № 4.

Про виконання приводу або неможливості виконання із зазначенням причин інформувати головуючого до засідання письмово.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: