УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2020 Справа №607/4512/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, студента коледжу ТНТУ ім.І.Пулюя, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого 03 листопада 2017 року вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на один рік дев`ять місяців і тринадцять днів на виправні роботи з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави,

за участю прокурора ОСОБА_4 , представника органу пробації ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В :
03 листопада 2017 року ОСОБА_3 засуджений Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

22 травня 2019 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області невідбуту частину покарання ОСОБА_3 замінено більш м`яким покаранням у виді виправних робіт строком 1 рік 9 місяців 13 днів з відрахуванням 20% із суми заробітку засудженого в дохід держави, щомісячно.

З 04 червня 2019 року ОСОБА_3 працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на посаді дорожнього робітника.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав своє клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування основного і додаткового покарання з мотивів, викладених у клопотанні.

Захисник підтримав клопотання засудженого ОСОБА_3 , просив його задовольнити.

Прокурор не заперечив щодо звільнення ОСОБА_3 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Представник органу пробації просила суд задовольнити клопотання засудженого та ФОП ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, оскільки останній відбуває покарання у виді виправних робіт, із заробітної плати проводяться відрахування в дохід держави, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши клопотання та матеріали долучені до нього, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, а саме місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Частинами 1, 2 статті 81 КК України, передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.1 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 13 серпня 2020 року ОСОБА_3 відбув більше половини строку покарання, яке замінено більш м`яким у виді виправних робіт за нетяжкий злочин.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої та правослухняної поведінки.

Одночасно слід зауважити, що дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є обов`язком засудженого. А тому викладені у характеристиці представника органу пробації в судовому засіданні відомості про дотримання ним порядку і умов відбування покарання, тощо не свідчать про виправлення засудженого ОСОБА_3 .

При цьому, в матеріалах клопотання відсутні жодні дані, які характеризують засудженого та беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, оцінюючи усну характеристику надану в судовому засіданні у виступі представника органу пробації, суд приходить до висновку, що викладені у ній дані носять формальний характер і не свідчать безумовно про те, що ОСОБА_3 заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Будь-яких інших доказів, які містять дані, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, суду надано не було.

Отже, аналіз вищезазначених матеріалів, що характеризують засудженого, вказує на недоведеність виправлення засудженого під час відбуття покарання та відсутність на даний час підстав для беззаперечного висновку про виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_3 , а тому клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання не підлягає задоволенню.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ОСОБА_3 засуджений 18 жовтня 2017 року попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, наслідком якого є смерть людини. Вказаним вироком на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів призначено покарання останнім вироком від 03 листопада 2017 року шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, що призначено за попереднім вироком, а тому останній повинен понести повне покарання призначене йому судом за вчинення вказаних злочинів.

Разом з тим, не підлягає до задоволення клопотання ФОП ОСОБА_7 , у якого відбуває покарання ОСОБА_3 у виді виправних робіт про звільнення від покарання останнього, оскільки в силу ч.1 ст.539 КПК України ФОП ОСОБА_7 не є суб`єктом звернення з клопотанням про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді виправних робіт відмовити.

В задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт ОСОБА_3 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1