Справа № 206/6217/19
Провадження № 1-кп/206/70/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2020 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000123 від 25.02.2015, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 (на момент ДТП ОСОБА_4 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іркутськ, Росія, громадянки України, маюча вищу освіту, розлучена, працююча начальником відділу доставки продукції автомобільним транспортом в ТОВ «Інтерпайп Україна», маюча на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

законні представники потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_10

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (на момент ДТП ОСОБА_4 ) 25 лютого 2015 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, маючи посвідчення водія НОМЕР_1 від 03.09.2008, керуючи технічно справним автомобілем «SEAT ALTEA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 01.11.2014 належав їй на праві приватної власності, здійснювала рух в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю, в крайній лівій смузі проїзної частини дороги вул. Гаванської, Самарського району м. Дніпро (Дніпропетровськ), з боку вул. Дежньова у напрямку вул. Базової, яка має по дві смуги руху у кожному напрямку. Під час руху по проїзній частині дороги вул. Гаванської, Самарського району м. Дніпро (Дніпропетровськ), приблизно о 08 годині 00 хвилин 25 лютого 2015 року водій ОСОБА_3 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідною дорожньою розміткою 1.14.1. «зебра», розділу № 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, який знаходився за напрямком її руху в районі нерегульованого перехрестя вул. Гаванської із вул. Виробничою, будучи неуважною до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, маючи об`єктивну можливість виявити на вищезазначеному нерегульованому пішохідному переході неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , а також праворуч, відносно напрямку свого руху, автобус «MERCEDES-BENZ», який для посадки/висадки пасажирів зупинився на рівні дорожньої розмітки 1.14.1. «зебра», не оцінила належним чином дорожню обстановку та не врахувала те, що зупинка автобуса на рівні дорожньої розмітки 1.14.1. «зебра» не дозволяла пішоходам перетинати проїзну частину вул. Гаванської по позначеному дорожньою розміткою нерегульованому пішохідному переході, тобто пішоходи, які вийшли на проїзну частину, на позначений дорожньою розміткою нерегульований пішохідний перехід, були вимушені виходити за його межі, щоб мати змогу перетнути вказану проїзну частину, не зменшила своєчасно швидкості руху керованого нею автомобіля «SEAT ALTEA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та не зупинилася, щоб дати дорогу неповнолітньому пішоходу ОСОБА_7 , тим самим створивши останній небезпеку для руху, внаслідок чого приблизно о 08 годині 00 хвилин 25 лютого 2015 року в районі перехрестя вул. Гаванської із вул. Виробничою, Самарського району м. Дніпро (Дніпропетровськ), в крайній лівій смузі для руху в напрямку вул. Базової, передньою частиною керованого нею автомобіля «SEAT ALTEA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустила наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перетинаючи проїзну частину дороги вул. Гаванської, з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля «SEAT ALTEA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по нерегульованому пішохідному переходу, була вимушена вийти за його межі, щоб мати змогу завершити перехід проїзної частини дороги вул. Гаванської.
Своїми діями ОСОБА_3 (на момент ДТП ОСОБА_4 ) грубо порушила вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 1.7. та 18.1. Правил дорожнього руху України, де зазначено, що:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»; п. 2.3.: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення водієм ОСОБА_3 (на момент ДТП ОСОБА_4 ) вимог п. 1.7. та п. 18.1. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди - наїздом на пішохода.
Таким чином, невиконання водієм ОСОБА_3 (на момент ДТП ОСОБА_4 ) п. 1.7. та п. 18.1. Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо - транспортної пригоди, в результаті якої неповнолітньому пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: гострої проникаючої черепно-мозкової травми: забою головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, геморагічного забою лобної та скроневих долей, перелому склепіння та основи черепу, уламкового перелому правої скроневої кістки, пневмоцефалії, гемотимпанум праворуч, забійної рани потиличної області праворуч.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
Таким чином, дії ОСОБА_3 (на момент ДТП ОСОБА_4 ) кваліфікуються за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (в редакції Закону від 24.09.2008) тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не визнала у повному обсязі, разом з тим суду показала, що 25.02.2015 вона рухалася на автомобілі на роботу по звичайному маршруту в сторону Південного мосту по вул. Гаванська та наближалася до перехрестя на якому сталося ДТП. На даному перехресті не було ніяких регулюючих знаків, вона тільки могла здогадуватись, про те, що там був пішохідний перехід. Знак «пішохідного переходу» встановили тільки після того, як сталося ДТП. Дорожньої розмітки зі сторони водія видно не було. Дорожнє покриття було сухим, будь-яких опадів не було, видимість була доброю. Наблизившись до перехрестя вона їхала зі швидкістю приблизно 60 км/год. Попереду її автівки, з правої сторони дороги, стояв автобус і люди з того боку переходили дорогу по пішохідному переходу. Під`їхавши до перехрестя вона зменшила швидкість, оскільки бачила, що люди переходять дорогу. Коли пішоходи завершили рух по смузі її руху, вона впевнилася, що немає перешкод її руху та продовжила рух по перехрестю. Коли вона проїхала повз людей, то побачила як з лівої сторони бігла дівчинка в сторону її руху, після чого вона вивернула кермо праворуч, наскільки це було можливо, оскільки на узбіччі стояв автобус, та різко загальмувала. В цей момент по зустрічній смузі їхала автівка та дівчинка намагаючись перебігти швидко дорогу, щоб не потрапити під неї різко вистрибнула на капот її автівки зі сторони лівої стойки, і внаслідок різкого гальмування скотилася з капоту автівки падаючи на асфальтне покриття дороги. Коли ОСОБА_3 вийшла з автівки, дівчина була втратила свідомість. Люди, які були поряд, намагалися підняти дівчинку, але вона попрохала чоловіків не чіпати дівчинку, а покласти дівчинку назад на асфальт до приїзду швидкої допомоги, оскільки побачила, що в неї була розбита голова. Одна з присутніх дівчат повідомила, що це її подруга дівчинці було близько 15 (п`ятнадцять) років.
Поступово люди почали розходитися, а чоловік, який був водієм автобуса викликав карету швидкої медичної допомоги. Після приїзду карети швидкої допомоги, медичні працівники підняли дівчинку та занесли до карети швидкої медичної допомоги де дівчинка прийшла до тями та зазначила, що подію вона не пам`ятає, однак свої особисті дані зазначила, після чого карета швидкої медичної допомоги поїхала. Окрім цього, вона особисто зателефонувала до поліції та викликала їх на місце ДТП. Через деякий час приїхали працівники поліції та почали робити заміри на місці ДТП, а її було направлено на освідування, разом з нею були присутні її батьки, оскільки вона була в шокованому стані. В цей час зателефонував друг сім`ї та запропонував свою допомогу, на що вони зазначили, що дуже турбуються за потерпілу і він поїхав до лікарні. Наступного дня до лікарні поїхали її батьки та запропонували свою допомогу. Вони оплатили всі ліки, які були призначені потерпілій. Її батько і в подальшому пропонував батькам потерпілої матеріальну допомогу, але останні відмовилися. В серпні місяці 2015 року ОСОБА_3 зателефонував слідчий та повідомив, що справу закрито. Постанову про закриття кримінального провадження вона не отримувала, оскільки на той час була вагітною. Коли, через кілька років, провадження по справі було відновлено, вона звернулася до захисника. Не визнаючи вини просила застосувати до неї Закон України «Про Амністію у 2016 р.» від 22.12.2016, який набрав чинності 07.09.2017. Цивільний позов не визнала в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що подія сталася взимку, а вже про дату 25.02.2015 дізналася зі слів. В той день вона прямувала до школи з вул. Дежньова, 40 в сторону вул. Гаванської на зупинку, щоб дістатися до школи, а задля цього скористатися маршрутним таксі. Для того, щоб потрапити на зупинку необхідно перейти дорогу по пішохідному переходу. На тому місці, де сталося ДТП світлофора не було, був тільки пішохідний перехід, який прямував до зупинки. Вона не пам`ятає чи була дорожня розмітка на місці події на момент ДТП, однак стверджує, що раніше вона там була, оскільки кожного дня там переходила дорогу. Окрім того, зазначила, що день коли сталося ДТП вона не пам`ятає, а дані обставини вона зазначила так, оскільки кожного дня таким шляхом прямувала до школи.

Допитаний в судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_9 суду показав, що він є батьком потерпілої. Очевидцем даної події він не був, а лише коли вони прямували до лікарні бачив, як стояв автобус та автівка, яка скоїла ДТП в той час. Погодні умови були добрими, був сонячний день, дорожнє покриття було сухим, ям на дорозі не було. Дорожня розмітка по вул. Гаванська була, але не дуже чітка. Знаки та світлофор були відсутні. Автобус «Лоцман» на момент коли вони проїжджали стояв на рівні дорожньої розмітки «зебра», а автівка «Хетшбек» білого кольору, знаходилась на смузі по якій вона рухалась, будь-які пошкодження на вказаному автомобілі він на той час не бачив. Потерпіла, на той час перебувала в лікарні ім. Мечнікова. Окрім того, зазначив, що в день коли сталося ДТП до лікарні приїхав чоловік з ОСОБА_11 , та представився родичем обвинуваченої і вони разом поїхали знайшли систему, яка була необхідна на той час потерпілій ОСОБА_7 та він за неї сплатив кошти. Наступного дня до лікарні завітав батько обвинуваченої, спитав в лікаря, які необхідні ліки, після чого купив та надав, однак, їм не відомо чи є цей чоловік насправді батьком обвинуваченої, оскільки жодні документи він не показував. В подальшому вони передавали списки ліків, які були необхідними та батько обвинуваченої купував та приносив. За допомогою не зверталися, оскільки батько обвинуваченої її надавав зі своєї ініціативи. Після того, як ОСОБА_7 виписали з лікарні допомога була надана лише на протязі місяця.

Допитана в судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_8 суду показала, що потерпіла є її донькою. Очевидцем даної події вона не була. Зазначила, що близько 08:00 ранку їй зателефонували та повідомили, що її дитину збили на станціїї ОПС. Вони приїхали та побачили жінку та автівку. По приїзді до лікарні їм повідомили, що дитина перебуває в комі та була транспортована до реанімації дитячої лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що приблизно о 08.00 годині у лютому місяці 2015 року вони їхали на похорон в районі бази ОПС він побачив як зупинився автобус з якого вийшло багато людей, які переходили дорогу зі сторони на якій зупинився автобус на протилежний бік. В цей час він побачив посеред людей дівчинку, яка перебігала дорогу в той бік де зупинився автобус. Дівчинка йшла не по пішохідному переходу, вона бігла навскоси до водія автобуса. Перед ним їхала автівка білого кольору, яка штовхнула дівчинку, після чого вона впала та вдарилася головою. За кермом автівки, яка скоїла ДТП була жінка. Автобус вже почав рух, але після того як сталося ДТП він зупинився. Він зупинив відеореєстратор, залишив свої дані, дочекався карету швидкої медичної допомоги та поїхав. В подальшому відеозапис з відеореєстратора попрохав чоловік, який представився батьком дівчинки, та він направив останньому відеозапис поштою. В 2019 році він надав відеозапис слідчом. Погодні умови були без опадів, дорожнє покриття було сухим, видимість була доброю. Автобус зупинився таким чином, що задня частина була на пішохідному переході. Всі пішоходи вже завершили перехід через дорогу, по дорозі рухалася лише дівчинка. Автівка, яка скоїла ДТП рухалась з невеликою швидкістю та він добре чув як увімкалися гальма на автомобілі. В тому місці, де сталося ДТП, була розмітка пішохідного переходу, яку було добре видно. Слідчий експеримент за його участю проводився у 2019 році.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що рано вранці у лютому місяці 2015 року вони їхали з чоловіком та її матір`ю на похорон. На зупинці на іншому боці дороги стояв автобус. Попереду їхнього автомобіля їхала автівка білого кольору, за кермом якого була жінка, вона рухалася дуже повільно в цей час дівчинка перебігала дорогу, яку ця автівка і збила. Крім того, зазначила, що за дорожньою обстановкою вона не слідкувала, оскільки за кермом був чоловік. Моменту удару вона не бачила, вона побачила, як рухалася дівчинка через дорогу та як вона підлетіла у повітрі. Слідчий експеримент проводився за її участю.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду показала, що 25.02.2019 близько о 08 годині ранку вона їхала на автобусі. Погодні умови були нормальні, дощу та снігу не було. Вона вийшла з автобусу та переходила дорогу. Позаду неї їхала автівка. Потерпіла дійшла до середини дороги, а потім побігла навскоси, щоб встигнути на автобус. На вигляд їй було 13-14 років. Дівчина майже встигла перебігти зустрічну смугу та її збила світла автівка, за кермом якої була жінка. Момент удару вона бачила. Удар був передньою правою частиною автівки, потерпіла скрикнула: «Ой». Їй здалося, що швидкість автівки була не великою, але вона в цьому не розуміється. Крім неї та потерпілої дорогу ще переходили люди, але вони йшли не по переходу. Потерпіла бігла середнім темпом. Відразу після події водій зупинилася та вийшла з автівки і почала телефонувати. А вона перейшла на тротуар та викликала карету швидкої допомоги. Участь у слідчому експерименті приймала. Достеменно не пам`ятає, чи був в тому місці пішохідний перехід, однак їй здається, що вона його бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показала, що працює на посаді керівника відділу міжнародної логістики. Очевидцем події вона не була. 25.02.2015 о 09.00 годині їй зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила, що рухаючись по вул. Гаванська вона потрапила в ДТП та на роботу не приїде. Окрім того, зазначила, що їй невідомо яким автомобілем на той час керувала ОСОБА_3 , але колись вона бачила в неї білу автівку універсал, вона разом з ОСОБА_3 не їздила як пасажир.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що 2015 року він рухаючись на автомобілі «шкода» в сторону центра міста з ж/м Придніпровськ, побачив як йому на зустріч рухався автобус «Лоцман», та дівчинка бігла на автобус з його сторони напрямку руху з права на ліво, в цей час автобус від`їжджав та зачепив її. Після чого вона піднялася, стряхнулася та пішла. Дівчинка пробігла полосу по якій він рухався та автобус її зачепив передньою лівою частиною, дорогу вона перебігала по діагоналі. Чи були на той момент інші автомобілі він зазначив, що не пам`ятає. Всі події бачив боковим зором на відстані від 50 до 100 метрів. На той період часу він був свідком лише одного ДТП та не міг сплутати обставини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показала, що безпосередньо момент події вона не бачила. Вона розраховувалася з водієм автобусу перебуваючи в середині і вони почули хлопок, який привернув її увагу. Виглянувши у лобове скло автобусу біля пішохідного переходу, близько 30 метрів лежала дівчина. Пасажири в атобусі почали викликати поліцію та карету швидкої допомоги. Коли вийшли з автобусу, то вона побачила білу автівку на пішохідному переході. Пізніше з неї вийшла дівчина з темним волоссям, вона була шокована.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показала, що пройшло близько 5-ти років, тому в показах можуть бути неточності. Свідок зазначила, що був будній день, вона йшла на роботу і коли перейшла дорогу, на зустріч їй, посередині доріжки бігла дівчина. Вона бігла швидко та була «запихана». Момент удару вона не бачила, почула звук, а коли обернулася дівчина лежала біля автобусу № 35, її збила автівка білого кольору. Знаків на той час не було, розмітка, можливо була. Участь у слідчому експерименті приймала. Крім неї дорогу переходили ще й інші люди.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що вони перебували поряд з базою ОПС переходили пішохідний перехід, коли вони закінчили переходити дорогу вони зустріли сусідку його дружини ОСОБА_20 , яка є потерпілою по даній справі, вона йшла швидким шагом. Він бачив як ОСОБА_20 йшла до передньої частини автобуса навскося від пішохідного переходу. Коли він повернув голову вліво побачив автівку, а коли повернув голову вправо побачив, що потерпілу збила автівка «Сіат», за кермом якої була жінка. Момент наїзду на пішохода він не бачив. Звуку екстренного гальмування він також не чув. Після наїзду вони залишилися на місці та подзвонили родичам ОСОБА_20 , але вони не підходили до пішохода. Події були років 5-6 тому, він зазначив, що погодні умови не пам`ятає, але на той момент покриття дороги було сухим. Автобус маршрута № 35 рухався з центра міста в ж/м Придніпровськ та стояв на той момент на зупинці, задня його частина була на пішоходному переході. Потерпіла знаходилася поряд біля передньої частини автобуса. Дорожні знаки та той час були відсутніми, але «зебру» було видно, окрім того зазначив, що дані обставини він не може стверджувати, оскільки минуло багато часу. Також зазначив, що він був присутнім під час проведення слідчого експеримента, тиску на нього ніхто не здійснював.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показала, що події відбулися приблизно 25.02.2015, по вул. Гаванська поряд бази ОПС вона перебувала зі своїм хлопцем ОСОБА_19 та сетрою, якій на той час було років 9. Вони рухалися по пішоходному переходу, від автобуса, розмітку пішохідного переходу було видно, але в якому вигляді вона зазначила, що не пам`ятає. Автобус стояв на розмітці пішохідного переходу, він рухався в ж/м Придніпровськ. З потерпілою вони зустрілися на тротуарі, як саме розміщений тротуар до пішоходу вона не пам`ятає. Як саме потерпіла переходила дорогу вона не бачила, вона вже побачила коли відбулася подія. Коли вони зустрілися з ОСОБА_20 дівчинка вибігала середнім темпом на пішохідний перехід. Момент наїзду вона не бачила, вони почули удар, та коли повернулися побачили, як потерпіла вже лежала. Та впала та коли хотіла підвестись втратила свідомість, поряд неї стояла автівка білого кольору, якою керувала жінка з чорним кольором волосся. Вона подзвонила родичам дівчинки, а саме тітці ОСОБА_20 . Слідчий експеримент проводився за її участю, тиск на неї ніхто не здійснював.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показав, що він є водієм атобусу. Коли сталося ДТП автобус збирався від`їжджати, але ще не рухався. Події ДТП бачив з самого початку в лобове скло та люстерка автобуса. Дівчина бігла через дорогу з телефоном в руках під кутом на зустріч автобусу. Її збила автівка білого кольору, яка рухалась з невеликою швидкістю близько 40 км/год. Дівчина зкотилася з неї. Автівка гальмувала близько 10 м. Участь у слідчому експеременті приймав.
Окрім наданих показів обвинуваченої, потерпілої, законних представників потерпілої та свідків в судовому засіданні винність обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме. Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.02.2019 з план-хемою та фототаблицею до нього (т. 1 а.п. 2-13), відповідно до якого встановлено, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди оглянуто ділянку дороги, де вона трапилась, а саме перехрестя вул. Гаванська та вул. Виробнича в м. Дніпро: дорога покрита асфальтобетоном, покриття середньозернисте, сухе, чисте. Дорожнє покриття 14,5 м, призначено для руху в 2х напрямках. На проїзній частині нанесені лінії горизонтальної розмітки згідно з розділом 34 Правил дорожнього руху п.1.14.1 «Зебра» з слабо видним контуром розмітки (стерта). В дорожньо-транспортній пригоді брало участь транспортний засіб автомобіль «SEAT ALTEA», за кермом якого перебувала ОСОБА_23 та пішохід. Вид події наїзд на пішохода. Автомобіль мав візуальні механічні пошкодження: передній бампер має стертості, деформація на капоті в районі переднього лобового скла в середній частині праворуч. Висновком судово-медичної експертизи від 26.05.2015 під № 2455е (т.1 а.п. 22-23), встановлено, що у гр. ОСОБА_7 , 2000р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді: гострої проникаючої черепно-мозкової травми: забою головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, геморагічного забою лобної та скроневих долей, перелому своду та основи черепу, уламкового перелому правої скроневої кістки, пневмоцефалії, гемотимпанум праворуч, забійної рани потиличної області праворуч. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини рухаючогося авто засобу з можливим послідуючим падінням на тверде дорожнє покриття, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи дані медичної документації, дані рентгенологічних досліджень, даних КТ-досліджень, можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження її до медичного закладу, тобто можливо і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, згідно пункту 2.1.3-6, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995року, №6. Висновком комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису під № 13199/13200 (т.1, а.п. 29-35), відповідно до якого виходячи з наданого на дослідження відеозапису (відеофайлу «Приднепровск.mov»), під час руху неповнолітнього пішохода ОСОБА_24 з моменту виходу на проїзну частину вул. Гаванської до моменту наїзду на неї автомобілем «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить біля 2,5 с. Висновком комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису під № 2096/1708/1709 (т.1, а.п. 37-53), відповідно до якого виходячи з наданого Програмно-апаратними засобами, що є в розпорядженні експерта, при дослідженні відеофайлу «Приднепровск.mov», записаного на лазерному диску CD-R «Ridata» № RED80M-8068580FZ, ознак монтажу не встановлено. Однак, встановити ці факти у категоричній формі не представилось можливим у зв`язку з тим, що відеофайл, є копією записаною за допомогою персонального комп`ютера. Частота кадрів в секунду у відеофайлі «Приднепровск.mov», згідно його

властивостей, становить - 20,195 кадрів/секунду. Виходячи з наданого на дослідження відеозапису (відеофайлу

«Приднепровск.mov»), при наїзді автомобіль «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 контактує з тілом пішохода ОСОБА_7 передньою частиною, дещо зліва від повздовжньої вісі автомобіля. На проїзній частині вул. Гаванської в районі зупинки громадського

транспорту наявна дорожня розмітка пішохідного переходу 1.14.1 («зебра»),

яка проглядається нечітко, її межі частково стерті. Місце виходу пішохода ОСОБА_7 на проїзну частину розташовується в районі знаходження зупинки громадського транспорту, навпроти якої знаходиться нерухомий автобус, який зупинився на пішохідному переході на рівні дорожньої розмітки пішохідного переходу 1.14.1 («зебри»). В момент виходу пішохода ОСОБА_7 на проїзну частину вул. Гаванської на ній знаходяться пішоходи, які перетинають проїзну частину, рухаючись зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля, на якому встановлений відеореєстратор, тобто назустріч пішоходу ОСОБА_7 . Виходячи з наданого на дослідження відеозапису (відеофайлу «Приднепровск.mov»), час руху пішохода ОСОБА_7 (2000 р.н.) з моменту виходу на проїзну частину вул. Гаванської до моменту наїзду на неї автомобілем «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 становив близько 2,5 с. Виходячи з наданого на дослідження відеозапису (відеофайлу «Приднепровск.mov»), місце наїзду автомобіля «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_7 знаходиться на відстані близько 9,1 м. від лівого краю проїзної частини, відносно напрямку руху автомобіля «SEAT ALTEA». Виходячи з наданого на дослідження відеозапису (відеофайлу «Приднепровск.mov»), пішохід ОСОБА_7 з моменту виходу на проїзну частину вул. Гаванської до моменту наїзду на неї автомобілем «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 подолала відстань не менш чим 9,1 м. Виходячи з наданого на дослідження відеозапису відеофайлу «Приднепровск.mov»), швидкість руху пішохода ОСОБА_7 при перетині проїзної частини вул. Гаванської становить не менше 13,1 км/год. Виходячи з наданого на дослідження відеозапису відеофайлу «Приднепровск.mov»), встановити швидкість руху автомобіля «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 з моменту його появи його на відеозображенні до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_7 експертним шляхом неможливо.

Вирішити питання: «З урахуванням встановленої швидкості, на якій відстані від місця наїзду перебував автомобіль «SEAT ALTEA» держ. номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 у момент виходу малолітнього пішохода ОСОБА_7 на проїзну частину дороги?» - експертним шляхом неможливо.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 1.7, 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

Вибір водієм ОСОБА_4 швидкості руху автомобіля «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 при русі в межах населеного пункту в світлий час доби регламентується вимогами п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса Mercedes реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_25 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 15.2 та 15.9 «г» Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автобуса Меrcedes реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_26 не відповідали вимогам п.п. 15.2 та 15.9 «г» Правил дорожнього руху України, однак дана невідповідність не знаходилася, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїздом автомобіля «SEAT ALTEA» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_7 . Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної експертизи № 21512 (т.1, а.п. 93-102) Згідно показань свідка ОСОБА_19 в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Seat Altea ОСОБА_27 повинна була діяти у відповідності до вимог п.п. 1.7, 1,8 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути наїзду на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 для водія автомобіля Seat Altea ОСОБА_27 визначалась шляхом виконання нею вимог п.п. 1.7, 18.1 Правил дорожнього руху України, для чого в неї не було, будь-яких, перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Seat Altea ОСОБА_27 не відповідали вимогам п.п. 1.7, 18.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно показань свідка ОСОБА_22 в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Seat Altea ОСОБА_27 повинна була діяти у відповідності до вимог п.п. 1.7. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Seat Altea ОСОБА_27 мала технічну можливість уникнути наїзду на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення для її подальшого руху небезпеки, тобто шляхом виконання нею вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Seat Alteo ОСОБА_27 не відповідали вимогам п.п. 1.7, 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, з причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно показань свідка ОСОБА_14 в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Seat Altea ОСОБА_27 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 1.7, 18.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 для водія автомобіля SEAT ALTEA ОСОБА_27 визначалась шляхом виконання нею вимог п.п. 1.7, 18.1 Правил дорожнього руху України, для чого в неї не було, будь-яких, перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля SEAT ALTEA ОСОБА_27 не відповідали вимогам п.п. 1.7, 18.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у чинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-звукозапису У 20961/1708/1709 від 26.03.2018 Якщо пішохід ОСОБА_7 перед дорожньо-транспортною пригодою пхалась по пішохідному переходу: В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля SEAT ALTEA ОСОБА_27 повинна була діяти у відповідності до вимог п.п. 1.7, 18.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути чаїзду на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 для водія автомобіля SEAT ALTEA ОСОБА_27 визначалась шляхом виконання нею вимог п.п. 1.7, 18.1 Правил дорожнього руху України, для чого в неї не було, будь-яких, перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля SEAT ALTEA ОСОБА_27 не відповідали вимогам п.п. 1.7, 18.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Якщо пішохід ОСОБА_7 перед дорожньо-транспортною пригодою рухалась за межами пішохідного переходу: В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля SEAT ALTEA ОСОБА_27 повинна була діяти у відповідності до вимог п.п. 1.7, 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля SEAT ALTEA ОСОБА_27 , мала технічну можливість уникнути наїзду на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення для її подальшого руху небезпеки, тобто шляхом виконання нею вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля SEAT ALTEA ОСОБА_27 не відповідали вимогам п.п. 1.7, 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Якщо виходити з показань в яких вказано, що положення автобуса Mercedes-Benz із написом Lotsman було таким, що дорожня розмітка 1.14.1 Правил дорожнього руху України, знаходилася під ним, то в даній дорожньо- транспортній ситуації водій автобуса Mercedes-Benz із написом Lotsman ОСОБА_25 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 15.1, 15.9 «г» Правил дорожнього руху України. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, в даній дорожньо- транспортній ситуації дії водія автобуса Mercedes-Benz із написом Lotsman ОСОБА_25 , які не відповідали вимогам п.п. 15.1, 15.9 «г» Правил дорожнього руху України, не знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Протоколом додаткового огляду від 06.07.2018 року (т.1, а.п. 130-131) встановлено, що в місці дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.02.2015 року на перехресті вул. Гаванської з вул. Виробничою Самарського району м. Дніпра проїзна частина по вул. Гаванській з боку вул. Дежньова у напрямку вул. Базової має підйом. Згідно з протоколами проведення слідчого експерименту з план-схемами та фототаблицею до них від 06.07.2018 за участю свідка ОСОБА_19 (т.1 а.п.117-128), від 06.07.2018 за участю свідка ОСОБА_22 (т.1 а.п. 132-141) встановлено, що на місці було відтворено подію дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.02.2015, обстановку, обставини руху транспортного засобу SEAT ALTEA, місце знаходження автобуса Mercedes-Benz із написом Lotsman та рух пішохіда ОСОБА_7 , зроблено заміри за допомогою вимірювальної техніки. Свідок ОСОБА_19 зазначив, що на момент виявлення ним автомобіля SEAT ALTEA останній не знаходився у загальмованому стані та рухався ближче до центру дороги. Зроблено три заїзди на автомобілі статисті та три забіги пішохода здійснено відповідні заміри. Окрім того, свідок зазначив, що дорожня розмітка 1.14.1, що позначає пішохідний перехід знаходиться в тому ж місці, що і була на момент ДТП 25.02.2015, але більш виражена. Протоколом проведення слідчого експерименту з план-схемою та фототаблицею до нього від 19.07.2018 за участю свідка ОСОБА_18 (т.1 а.п. 143-164), встановлено, що на місці було відтворено подію дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.02.2015, та обстановку, обставини руху, а саме свідок пояснила, що в цей день вона рухалась по тротуару з боку вул. Гаванської у напрямку центрального входу до бази ОПС та повз неї пробігла дівчина, яка в подальшому стала учасником ДТП по вул. Гаванській. Автомобіль білого кольору, який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 вона побачила в той момент, коли він перебував вже в нерухомому стані після наїзду пішохода ОСОБА_7 25.02.2015 року на момент ДТП з моменту виходу її на проїздну частину дороги по вул. Гаванський, та до моменту наїзду вона не бачила, темпу та швидкості її руху також не бачила, темпу пішохода також не бачила. У якому саме положенні відносно меж проїзної частини дороги вул. Гаванської так і відносно сталих орієнтирів перебував автобус маршрутом № 35 із написом Lotsman не звернула уваги. Як розвивався механізм ДТП не бачила, бачила лише наслідки. Протоколом проведення слідчого експерименту з план-схемою та фототаблицею до нього від 16.08.2018 за участю свідка ОСОБА_14 (т.1 а.п. 149-157), встановлено, що на місці було відтворено подію дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.02.2015, проведено три забіги пішоходом-статистом та зроблено відповідні заміри. Місце розташування автобусу із написом Lotsman свідок вказати не змогла, оскільки не звернула уваги, параметри руху автомобіля SEAT ALTEA вказати точно не може, оскільки зосередила свою увагу на пішоході ОСОБА_7 , однак зазначила, що швидкість була не значною.

Висновком судово-автотехнічної експертизи від 08.11.2018 під № 5/10.1/858 (т.1 а.п. 186-193), встановлено, механізму ДТП - за показами свідка ОСОБА_19 , що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «SEAT ALTEA» ОСОБА_27 повинна була діяти згідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху. Механізмів ДТП - за показами свідка ОСОБА_22 , за показами свідка ОСОБА_14 , згідно висновку комплексної судової

автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-звукозапису

№ 20961/1708/1709 від 26.03.2018: У даній дорожній обстановці водій автомобіля «SEAT ALTEA» ОСОБА_27 повинна була діяти згідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Механізм ДТП - за показами свідка ОСОБА_19 : при заданих ви- хідних даних водій автомобіля «SEAT ALTEA» ОСОБА_27 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця (наїзду).

Механізм ДТП - за показами свідка ОСОБА_22 : при заданих вихідних даних водій автомобіля «SEAT ALTEA» ОСОБА_27 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця (наїзду).

Механізм ДТП - за показами свідка ОСОБА_14 : при заданих вихідних даних водій автомобіля «SEAT ALTEA» ОСОБА_27 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця (наїзду).

Механізм ДТП - із висновку комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-звукозапису № 20961/1708/1709 від 26.03.2018: при заданих вихідних даних водій автомобіля «SEAT ALTEA» ОСОБА_27 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця (наїзду).

Протоколами огляду компакт-дисків DVD-RW VIDEX, CD-R RIDATA від 20.08.2019 року з дисками, на якому відображені події ДТП. (т.1, а.п.195-207).
Судом у ході судового розгляду при дослідженні даних письмових доказів порушень вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено. Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
В силу вимог ст. ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_27 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_27 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Суд розцінює поведінку обвинуваченої ОСОБА_27 під час судового розгляду та її повне не визнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для неї судово-слідчій ситуації.
Доводи сторони захисту, про те що мала місце віктивна поведінка потерпілої ОСОБА_7 , яка спровокувала наїзд суд приймає до уваги, проте приходить до висновку, що хоча вказана поведінка і мала місце, проте вона не виключає в повній мірі винність обвинуваченої. Оскільки її винність підтверджується окрім зібраних матеріалів справи, ще показами свідків та висновками судових експертів під № 2096/1708/1709 (т.1, а.п. 37-53), № 21512 (т.1, а.п. 93-102), № 5/10.1/858 від 08.11.2018 (т.1 а.п. 186-193).

Окрім того, як вбачається з даних медичної документації потерпілої ОСОБА_7 (т.1 а.п.58-67), остання з 2011 року має вади зору, а саме: міопію слабого ступеню обох очей, спазм аккомадації обох очей. До доводів сторони захисту та обвинуваченої про ту обставину, що відносно обвинуваченої ОСОБА_27 неодноразово закривалось кримінальне провадження за цими подіями, про що свідчать постанови про закриття провадження від 05.08.2015 та 28.04.2017 року суд відноситься критично та не приймає їх до уваги, оскільки дані постанови було скасовано постановою про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 16.11.2015 року та ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2017, відповідно до якої було встановлено неповноту досудового слідства, а саме не врахування слідчим при призначенні експертизи в районі ДТП пішохідної розмітки «зебра», тобто при призначенні експертизи у своїх постановах, у вихідних даних, цю обставину не відобразив, що свідчить про те що ним не було встановлено в повній мірі механізм ДТП, що в свою чергу призвело до надання експертами висновків на не повних вихідних даних, а питання щодо дій водія за умови руху пішохода по пішохідному переходу взагалі не досліджувалися.

Так, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні слідчих експериментів були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_27 .

Покази свідка ОСОБА_16 , суд не приймає до уваги та відноситься до них критично, оскільки вони не узгоджуються з показами всіх інших свідків допитаних у кримінальному провадженні.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_27 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також на виконання вимог п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суд поряд з наслідками, що настали, враховує й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, враховуючи що ОСОБА_27 вчинила злочин з необережності, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винної, яка раніше не судима (т.1 а.п.73-74), притягалася до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП (т.1 а.п. 82), за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно (т. 1 а.п. 76-80), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 75), має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_27 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_27 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винної, повне не визнання вини, та її небажання відшкодувати завдану потерпілим шкоду, а також обставини справи, суд доходить висновку, що виправлення засудженої не можливе без реального відбування покарання з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_27 у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Саме таке покарання є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні додаткового покарання обвинуваченій у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, суд враховує, що обвинувачена грубо порушила вимоги Правил дорожнього руху України.

Разом з цим, 07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII/ від 22/12/2016.
У відповідності до ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" від 01.10.1996 р. № 392/96 ВР, зі змінами внесеними згідно із Законом України від 27.02.2014 р. № 792-УІІ; 06.05.2014 р. №1246-VІІ/, - амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчинені злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ст.5 Закону України "Про застосування амністії в Україні" дія поширюється на осіб які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" /від 22.12.2016р. № -VIII/, передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких не набрали законної сили відносно осіб: - п. «в» - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
В статі 10 ЗУ "Про амністію у 2016р.", від 22.12.2016 р., який набрав чинності 07.09.2017р., зазначено що, питання про застосування амністії суд вирішує ініціативою особи, особи яка підтримує обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Беручи до уваги, що ОСОБА_27 вчинила злочин, з необережності, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлена батьківських прав, та на день набрання чинності цим Законом має дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилося 18 років, в зв`язку з чим підпадає під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII/ від 22/12/2016.
У відповідності до ст. 128 КПК України законним представником потерпілої ОСОБА_28 , заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_27 , про стягнення моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
У заявленому позові законний представник потерпілої ОСОБА_28 просить стягнути з ОСОБА_27 , на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень.
В судовому засіданні прокурор просив задовольнити цивільний позов в межах доведеності, обвинувачена ОСОБА_27 позов не визнала та заперечувала проти його задоволення.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
На підставі ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Законним представником потерпілої ОСОБА_9 , на обґрунтування поданого цивільного позову, в частині розміру моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, зазначив, що визначив її розмір наступним чином, а саме: період соціальної та родинної адаптації тривав більше трьох років.
З 20.03.2015 року лікування ОСОБА_7 було продовжено, 24.06.2015 - остання перебувала на лікуванні Комунальний заклад «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №5 «ДОР» вул. Фучика, 5, з діагнозом: наслідки ВЧМТ, церебростатичний синдром, Пневмоцефалія; 20.07.2016 знаходилась на лікуванні Комунальний заклад «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №5 «ДОР» вул. Фучика, 5 діагноз : церебростатичний синдром, наслідки ВЧМТ; 26.02.2018 рік - КЗ «ДДМКЛ №5» ДОР вул. І. Акімфієва, 5, діагноз: наслідки ВЧМТ, забої головного мозку, Пневмоцефалія, 23.01.2018 рік було проведено дослідження головного мозку його доньки ОСОБА_7 за допомогою МРТ: числення кістозно-дегенеративні зміни головного мозку після травматичного генеза. 10.09.2018 ОСОБА_7 знаходилась на лікуванні КЗ «ДДМКЛ №5» ДОР вул. І. Акімфієва, 5, діагноз: наслідки ВЧМТ, забої головного мозку, церебростатичний синдром. Внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого водієм ОСОБА_27 , його дитина отримала тяжкі тілесні ушкодження, перенесла сильний біль, фізичні та моральні страждання, лишилася повноцінного навчання, щасливого юнацтва, перебуваючи на лікуванні, реабілітації та соціальної адаптації. На даний час, здоров`я ОСОБА_7 остається під загрозою в зв`язку з великими кістозно-дегенеративними змінами головного мозку (дослідження МРТ), виникають періодичний головний біль, зменшується концентрація уваги, з`являється втома. ОСОБА_7 потребує консультації невролога та нейрохірурга, планових реабілітації та планових досліджень включно МРТ- 3 тесла.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд бере до уваги наступне.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи із принципів виваженості, розумності, справедливості, з урахуванням обставин ДТП, глибини та тривалості моральних та душевних страждань і переживань, які перенесла потерпіла ОСОБА_7 , у зв`язку з отриманням ним тяжких тілесних ушкоджень, суд вважає, за необхідне задовольнити цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_9 в повному обсязі у розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисячь) гривень.
Разом з тим суд, зазначає, що посилання сторони захисту на ту обставину, що цивільний позов не підлягає задоволенню, оскільки потерпіла ОСОБА_7 відмовилась від проходження психологічної експертизи для розрахунку суми моральної шкоди, суд не приймає до уваги та відноситься критично, оскільки з часу настання події ДТП, а саме з 25.02.2015 минуло більше п`яти років. На час вчинення ДТП ОСОБА_7 була неповнолітньою дитиною і як вона сама зазначила минуло більше п`яти років, свої почуття на той час не пам`ятає.
Окрім того цивільний позов було заявлено законним представником потерпілої (її батьком) ОСОБА_9 і як зазначив останній в судовому засіданні їх дитина ОСОБА_7 «випала» з повноцінного життя на три роки. Заново навчилася усім навикам (особистої гігієни) і навіть на сьогоднішній день остання не може повернутися до повноцінного життя та позбавлена можливості створити сім`ю, стати матір`ю, а її розвиток залишився на рівні 14-річної дівчинки.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_27 у кримінальному провадженні не обирався.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченої відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів по кримінальному провадженню під № 0000123 у відповідності до ст. 100 КПК України, судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367-374,124,128,КПК України суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII/ від 22/12/2016 року звільнити обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень, на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати на користь держави, на залучення судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України, одержувач платежу УК у Шевченківському районі м. Дніпра; номер рахунку: 4004; МФО899998; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код бюджетної класифікації: 240603300, призначення платежу: за експертизу №5/10.1/858 від08.11.2018, грошові кошти у розмірі 1144,00 гривень (т 1 а.п 131).

Питання речових доказів по кримінальному провадженню під № 0000123 у відповідності до ст. 100 КПК України, судом не вирішувалось.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1