Справа № 455/632/20
Провадження № 1-кс/455/279/2020
У Х В А Л А
30 вересня 2020 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000193 від 06.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000193, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2020 року.

Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, що у провадженні слідчого відділення Старосамбірського відділення поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000193 від 06 травня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України.

05.05.2020 року в Старосамбірське відділення поліції надійшло письмове звернення від жителів с. Стрільбичі Старосамбірського району Львівської області, про те, що посадові особи Стрільбицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в період 2004 року по даний час, незаконно та з порушенням відповідної процедури здійснюють оформлення права власності на земельні ділянки розташовані при центральній дорозі, земельні ділянки колишнього колгоспу або продані в користування безоплатно.

Досудовим розслідуванням встановлено що ОСОБА_4 , згідно рішення №1 від 25.04.2006 року першої сесії п`ятої демократичного скликання Стрільбицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області обраний на посаду сільського голови Стрільбицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, яку обіймав по 19 листопада 2010 року та був службовою особою органу місцевого самоврядування.

Так, 30.09.2008 року відбулось засідання 17 сесії 5 демократичного скликання Стрільбицької сільської ради, на якій рішення №271 «Про передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,12 га, яка розташована в АДРЕСА_1 було прийнято, проте ОСОБА_4 , умисно, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи в інтересах ОСОБА_5 склав, підписав та скріпив відтиском круглої гербової печатки Стрільбицької сільської ради, завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: рішення № 271 від 30.09.2008 року «Про передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_5 , а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га у АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, незважаючи на те, що 30.09.2008 року зазначене рішення на сесії Стрільбицької сільської ради не виносилось на голосування та відповідно не приймалось. В подальшому відділом у Старосамбірському районі Головного управління держгеокадастру у Львівської області незаконно погоджено технічну документацію із землеустрою та видано державний акт на право власності на земельну ділянку, чим завдано значної шкоди державі.

Згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки вартість вказаної земельної ділянки становить 289 266,00 гривень.

Відповідно до державного акту серії ЯИ №879241 від 04.02.2010 року (кадастровий номер: :08:001:0070) на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 право власності на таку передано ОСОБА_5 .

Відтак, відповідно до матеріалів кримінального провадження, наявні достатні підстави вважати, що вище вказана земельна ділянка, є набута ОСОБА_5 в результаті вчинення кримінального правопорушення підозрюваним у справі сільським головою ОСОБА_4 та є предметом злочинного посягання.

У даному кримінальному провадженні земельна ділянка із кадастровим номером :08:001:0070, площею 0,2500 га, що за адресою: АДРЕСА_1 згідно постанови від 28.09.2020 визнана речовим доказом.

З урахуванням вказаних обставин та з метою попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування по кримінальному провадженні, у відповідності до вимог ст.ст. 132,170-173 КПК України, накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :08:001:0070 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому звертає увагу, що згідно з змістом ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на такі речі не має значення у володінні, розпорядженні та користуванні, якої особи вони перебувають на момент вирішення питання про їх арешт.

З урахуванням поданого в новій редакції клопотання просить постановити ухвалу про накладення арешту, шляхом заборони розпорядження, відчуження зазначеної в клопотанні земельної ділянки із кадастровим номером :08:001:0070, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 289266 гривень, що перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , якому незаконно передано у власність зазначену земельну ділянку на підставі підроблених документів сільським головою Стрільбицької сільської ради ОСОБА_4 та яка є доказом злочину і визнана речовим доказом, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Враховуючи те, що існує реальна загроза відчуження даної земельної ділянки, зміни або знищення речей чи документів, зазначених у клопотанні, розглянути дане клопотання без виклику особи, у володінні якої, знаходиться земельна ділянка, а також без участі прокурора та без застосування технічних засобів фіксації інформації.

Правова кваліфікація ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в клопотанні просить розглядати клопотання без участі прокурора та без фіксації технічними засобами.

У відповідності до положень ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя приходить до переконнаня що клопотання прокурора необхідно розглядати без повідомлення власника майна так як це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до клопотання, дослідивши їх, встановив, що слідчим відділом Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06.05.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.09.2020 року клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000193 від 06.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків клопотання, встановивши строк для усунення недоліків сімдесят дві години з моменту отримання ухвали слідчого судді.
30.09.2020 року недоліки клопотання прокурором усунуто.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб - це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Вирішуючи питання доцільності заборони відчуження та розпоряджання майном, визначеним у клопотанні прокурором, слідчий суддя виходить з обставин провадження, а також необхідності втручання в права та інтереси власника та володільця майна.

На переконання слідчого судді, заборона відчуження та розпорядження майном виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000193 від 06.05.2020 року, звернення громадян с.Стрільбичі від 05.05.2020 року рішення 1 сесії V демократичного скликання від 25.04.2006 року №1 Стрільбицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, рішення ХІХ сесії V демократичного скликання від 24.12.2008 року №303 Стрільбицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, Технічної документації із землеустрою, Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №879241, повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.09.2020 року, постанови про визнання речовим доказом від 28.09.2020 року, висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки, з метою забезпечення збереження речового доказу до завершення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, запобігання можливості його відчуження та розпорядження ним, на переконання слідчого судді виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :08:001:0070, площею 0,2500 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 289266 гривень, власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Стрільбичі Старосамбірського району Львівської області, шляхом заборони права власника на її відчуження та розпорядження нею.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Виконання ухвали покласти на прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ..

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1