Справа № 204/7623/20
Провадження № 1-кп/204/279/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001204 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 серпня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Під час досудового розслідування не спростовано, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, оскільки санкція ч. 1 ст.115 КК України передбачає виключне покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, пенсіонер, є особою похилого віку, нікого на утриманні не має, стійких соціальних зв`язків не встановлено, що дає підстави вважати про можливість обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також, ОСОБА_7 може незаконно впливати на представника потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки мешкає з ними в одному будинку та останні є його сусідами. Вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, який застосований до ОСОБА_7 не може бути змінений.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , і яку підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , заперечувала проти заявленого клопотання та просила змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби та встановити для обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду. В обґрунтування клопотання вказала, що під час розгляду справи у суді встановлено, що стан здоров`я обвинуваченого значно погіршився, наслідком чого стала неможливість доставки обвинуваченого з Дніпропетровського слідчого ізолятора до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в судові засідання. Отже, за час перебування під вартою істотно погіршився стан здоров`я обвинуваченого, що в сукупності з позитивними даними про особу обвинуваченого, а саме характеристики з місця проживання, свідчить про істотне зменшення ризиків, які слугували підставою для застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні відсутні, а його стан здоров`я значно погіршився у період перебування під вартою та вік понад 70 років є обставинами, що мають бути враховані судом при розгляді даного клопотання. Вважає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Застосування такого запобіжного заходу, з одного боку, забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням обвинуваченого ОСОБА_7 , а з іншого боку, наддасть можливість обвинуваченому лікуватися, дотримуватися лікувального режиму та рекомендацій лікарів, повноцінно реалізувати право на захист у даному кримінальному провадженні. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України».
Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому.
Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 січня 2021 року включно.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Главою 18 КПК України передбачено вирішення питання про запобіжні заходи та затримання особи, зокрема згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За змістом положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років, пенсіонер, є особою похилого віку, нікого на утриманні не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, тому ризики передбачені п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, а саме, що обвинувачений намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на представника потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки мешкає з ними в одному будинку та останні є його сусідами, а також дані учасники кримінального провадження судом ще не допитані, тому існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на представника потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.
Тому, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/97 від 26 липня 2001 року.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Обставини, які зазначені в клопотанні захисником, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, оскільки даний запобіжний захід не виключає наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також суд не може прийняти до уваги посилання захисника про те, що стан здоров`я обвинуваченого значно погіршився у період перебування під вартою, оскільки це не підтверджено відповідними доказами, при цьому в умовах Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби» у Дніпропетровській та Донецькій областях медична частина № 4» може бути забезпечено лікування та нагляд за обвинуваченим в необхідному обсязі.
Щодо посилання захисника на те, що перебування обвинуваченого під запобіжним заходом у виді домашнього арешту у нічний час наддасть обвинуваченому можливість лікуватися та дотримуватися лікувального режиму та рекомендацій лікарів суд зазначає, що обвинувачений, перебуваючи в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» забезпечений медичним наглядом лікарів та отримує належну і достатню медичну допомогу.
Що стосується посилання захисника на те, що перебування обвинуваченого під запобіжним заходом у виді домашнього арешту у певний період доби зможе повноцінно реалізувати право на захист у даному кримінальному провадженні, то слід зазначити, що захисник не позбавлена права, передбаченого ч. 3 ст. 93 КПК України збирання доказів, а також здійснювати інші дії, які здатні забезпечити подання до суду належних і допустимих доказів.
Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.
Таким чином, суд вважає, що ризики, визначені прокурором, як підстава для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати і саме такий запобіжний захід може їм запобігти.
Тому, на даний час продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.110,176-179,183,193,194,197,314,316,331,369,371,372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 12 березня 2021 року включно.
В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1