Провадження № 1-кс/592/6625/20
УХВАЛА

Про арешт майна

08 грудня 2020 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0003089 від 29.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна, та вимоги мотивує тим, що 29.11.2020 року, близько 10:40 год., ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді позбавлення волі потерпілої ОСОБА_9 , з мотивів ревнощів, прибув до квартири АДРЕСА_1 , звідки, із застосуванням фізичної сили, витягнув колишню дівчину ОСОБА_9 , яку заштовхав до автомобіля «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , де продовжуючи утримувати останню проти її волі, відвіз до гаражів по вул. Героїв Крут, на виїзді із яких був затриманий працівниками поліції.

29.11.2020 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР №0003089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

29.11.2020 року в ході проведення обшуку автомобіля «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено:

- фрагмент пляшки синього кольору з залишками речовини рослинного походження;

- мікрочастинки з поверхні переднього правого сидіння з фрагментами волосся;

- транспортний засіб марки «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію на автомобіль «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 .

На теперішний час у слідства є всі підстави вважати, що вилучений автомобіль був знаряддям вчинення злочину, де незаконно утримувалася потерпіла, а тому є речовим доказом, який зберіг на собі сліди злочину та підлягає збереженню, шляхом накладення арешту.

Слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 та прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали і просили задовольнити. Додатково зазначили, що на даний час експертиза по вилученим мікрочастинкам та волоссю не проведена, тому не можливо наперед передбачити необхідність проведення повторного огляду транспортного засобу.

Власник майна ОСОБА_5 разом із адвокатом ОСОБА_6 в судовому засіданні просили передати автомобіль «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику. Зазначили, що, в разі необхідності повторного дослідження, автомобіль буде наданий слідству на першу вимогу.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали клопотання, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень п. 3 ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, якщо існують достатні підстави вважати, що майно у вигляді речей є предметом кримінального правопорушення.

Частиною 5 статті 171 КПК України встановлено обов`язок слідчого звернутися до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Аналіз норм кримінального процесуального законодавства дає змогу зробити висновок, що обов`язок доведення необхідності застосування засобу забезпечення у вигляді арешту майна та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Згідно принципу недоторканості права власності, закріпленому в ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння своїм майном має бути законним (права Iatridis v Greece Греція, № 31107/96, §58, 1999). Вимога законності, за змістом Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень внутрішнього законодавства і сумісності з нормами права, яка включає в себе свободу від сваволі (справа Hentrich v. France, 22 вересня 1994, §42). Будь-який випадок втручання, у тому числі один із результатів заходів забезпечення кримінального провадження повинен відповідати «справедливому балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогам захисту основних прав особистості.

За правилами ч. 2 та ч. 4 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження , а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, транспортний засіб «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , був знаряддям вчинення злочину, де 29.11.2020 року незаконно утримувалася проти її волі потерпіла ОСОБА_9 , в ньому збереглися мікрочастки з фрагментами волосся потерпілої, які підлягають експертному дослідженню, у зв`язку з чим вилучений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може прямо вказувати на обставини вчинення злочину.

Крім того, 29.11.2020 року в ході проведення обшуку автомобіля «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено фрагмент пляшки синього кольору з залишками речовини рослинного походження, яка, можливо, є вилученою законом з обігу.

Не накладення арешту на вказане майно може призвести до його знищення, приховування, псування чи втрати, що в свою чергу вплине на повноту проведення досудового розслідування та не дасть змоги провести необхідні дослідження.

Разом з тим, суд зауважує, що власником вилученого транспортного засобу є ОСОБА_5 , який кожного дня користується ним та зобов`язався надати його для дослідження слідству на першу вимогу, а тому слідчий суддя приходить до висновку про можливість повернення автомобіля на відповідальне зберігання власнику, заборонивши його використання будь-яким чином ОСОБА_8 .

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження в такий спосіб відповідатиме «справедливому балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогам захисту основних прав особистості, перешкоджатиме свавільному втручанню публічними органами у право на повагу до власності.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0003089 від 29.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 29.11.2020 року під час проведення обшуку автомобіля «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

- транспортний засіб «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію на автомобіль «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 ;

- фрагмент обрізаної пляшки синього кольору з залишками речовини рослинного походження.

Транспортний засіб «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію на автомобіль «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , заборонивши його використання у будь-який спосіб підозрюваним ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 або іншого слідчого у провадження якого буде перебувати кримінальне провадження №0003089.

На ухвалу прокурором може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення, а іншими особами з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1