Дата документу 22.12.2020 Справа № 334/4683/20
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/1312/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/4683/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року,
в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 07.00 години наступної доби строком на два місяці, тобто до 27 січня 2021 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21.00 до 07.00 наступної доби; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відвідувати місця значного скупчення людей (кафе, ресторани, розважальні заклади, клуби, тощо); утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, крім випадків проведення слідчих дій та судового розгляду.

Згідно зі змістом судового рішення, досудовим розслідуванням встановлено, що 28 грудня 2019 року, приблизно о 20 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись біля кафе «Вулкан» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. №15-А, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, під час раптово виниклого конфлікту з останнім, маючий при собі пістолет «ЕКОL Vіреr 3», та утримуючи його у руці, здійснив не менше п`яти пострілів в область голови, шиї та грудної клітини ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді:

- рани, наслідком загоєння якої є рубець, в лівій завушній ділянці; забою м`яких тканин лівої області; закритого перелому сосцевидного відростка лівої скроневої кістки, рани, наслідком загоєння якої є рубець, на передній поверхні грудної клітини по серединній лінії на рівні 5-го ребра зліва, забою лівої легені з наявністю ранового каналу в проекції сегментів 86, 85, 89, 810, закритого перелому тіла 5-го ребра зліва, які як порізно, так і в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день;

- рани, наслідком загоєння яких є рубці, на передній поверхні грудної клітки по передньо-паховій лінії зліва на рівні 3-го ребра кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- рани, наслідком загоєння якої є рубець на передній поверхні шиї в середній третині дещо зліва, закритого перелому 7-го шийного хребця кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Органами досудового слідства дане кримінальне правопорушення кваліфікується за ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого або свідків кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 07.00 години наступної доби, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків. Обрання саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 з урахуванням його тривалості, відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості діяння, мотивів, та обставинам вчинення злочину, що інкримінується підозрюваному, забезпеченню прав потерпілого, а також покаранню, що може бути призначене підозрюваному в разі визнання його винуватим.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя, в порушення вимог ч.5 ст.194 КПК України, вийшов за межі розгляду клопотання слідчого та встановив більший час знаходження підозрюваного під домашнім арештом, ніж про це просив слідчий у клопотання, та поклав обов`язки на підозрюваного, які не зазначені у клопотанні.

Звертає увагу суду, що під час судового засідання слідчому судді було надано для ознайомлення розписку потерпілого ОСОБА_10 про отримання від підозрюваного ОСОБА_8 повного відшкодування матеріальної та моральної шкоди та щодо відсутності у нього будь-яких претензій до підозрюваного, однак слідчий суддя взагалі проігнорував у своєму рішенні вказаний факт, жодним чином не дослідив на не надав оцінку цьому документу, який виключає наявність ризику можливого впливу підозрюваного на потерпілого та свідків.

Крім того, слідчий суддя належним чином не вмотивував відмову у клопотанні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні у судовому засіданні при розгляді вказаного клопотання, щодо передачі підозрюваного їм на поруки, як його роботодавцям.

Також не було враховано особу підозрюваного, який не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання в м. Запоріжжя, який не притягувався навіть до адміністративної відповідальності, офіційно працевлаштований, його роботодавці особисто прибули до суду для подачі клопотань щодо передачі підозрюваного їм на поруки, наявність батьків, які проживають також у м. Запоріжжя, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, жодним чином не враховано той факт, що подія злочину мала місце ще рік тому 28.12.2019 року, і що підозрюваний весь цей час сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки та жодним чином не впливав ані на свідків, ані на потерпілого, не взято до уваги і той факт що йому повідомлено про підозру більше місяця тому, а саме 17.10.2020 року, після чого він також не вживав жодних дій, які свідчили про наявність будь-якого ризику.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 грудня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004612, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
16 жовтня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
27.11.2020 року слідчий Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року задоволено зазначене клопотання та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 07.00 години наступної доби строком на два місяці.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороненні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та ніким з учасників не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом.

Також, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не притягувався навіть до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має батьків, які проживають разом з ним, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків та наявності доказів причетності підозрюваного ОСОБА_8 до злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд обмежившись лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, належним чином не обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу як у вигляді тримання під вартою, так і домашнього арешту, лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції також враховує, що підозрюваний ОСОБА_8 в повній мірі відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_10 та не має будь-яких претензій до підозрюваного, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка потерпілого (а.п.66).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про тримання під домашнім арештом ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, є невмотивованим.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі оцінив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки не визначив мету та цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_8 та практики Європейського суду з прав людини, а саме ст.5 Конвенції, згідно якої кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, підстав, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу за матеріалами справи не встановлено.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, думку потерпілого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, на підставі чого ухвалу слідчого судді слід скасувати та постанови нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід на думку колегії суддів буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, на момент апеляційного розгляду встановлено, що 14.12.2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 спрямовано до суду для розгляду кримінального провадження по суті, тобто досудове розслідування по кримінальному провадженню завершено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 07.00 години наступної доби строком на два місяці, тобто до 27 січня 2021 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 27 січня 2021 року включно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_8 : не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками по даному провадженню.

Строк дії ухвали до 27 січня 2021 року включно.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4