справа № 166/232/20
провадження № 1-в/166/11/20
Ухвала
іменем України
16 вересня 2020 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,
встановив:
До Ратнівського районного суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_4 про звільнення його від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Клопотання Заявник мотивує тим, що його було засуджено вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 09.08.2006 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. За даним вироком на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання було також частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 15.12.1999 року та остаточно призначено до відбування покарання три роки і один місяць позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Однак, вважає, що на даний час існують підстави для звільнення його від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, а тому просить звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 09 серпня 2006 року за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі на підставі п.3 ч.1 ст.80 КК України.
В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився.
Прокурор в судовому засіданні не заперечила щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 підлягає до задоволення, з огляду на наступне:
Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.
Згідно ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у звязку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
З матеріалів кримінальної справи №24-114-03 вбачається, що вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 09 серпня 2006 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. За даним вироком на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 15.12.1999 року та остаточно призначено до відбування покарання три роки і один місяць позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Однак, як вбачається зі змісту вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 09 серпня 2006 року під час розгляду справи та під час проголошення даного вироку, ОСОБА_4 був відсутній. Крім того, у матеріалах справи також відсутні докази отримання ОСОБА_4 судових повісток про виклик до суду та повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутні докази отримання останнім даного вироку, що підтверджується повернутими поштовими відправленнями, що свідчить про відсутність умислу його ухилення від відбування покарання, оскільки він не був ознайомлений зі змістом вказаного судового рішення.
Також, судом встановлено, що 01.11.2006 року постановою Ратнівського районного суду було оголошено розшук засудженого ОСОБА_4 . З матеріалів оперативно-розшукової справи №7/16 вбачається, що правоохоронними органами було проведено низку заходів, спрямованих на розшук ОСОБА_4 . В матеріалах оперативно-розшукової справи №7/16 наявні запити в правоохоронні органи Російської Федерації з метою встановлення місцязнаходження засудженого, однак як вбачається з відповіді вказаних органів, в результаті проведення відповідних заходів, інформації, яка б мала оперативно-слідче значення за даним запитом, отримано не було. Окрім того, матеріали оперативно-розшукової справи також не містять інформації про те, чи було відомо самому ОСОБА_4 про оголошення його в розшук.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.
Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні дані про ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком Ратнівського районного суду від 09 серпня 2006 року, оскільки він не був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, а також не отримував обвинувального вироку, що підтверджується матеріалами кримінальної справи №24/114/03, тому Суд вважає відсутніми підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування ч.3 ст.80 КК України.
Разом з тим, Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Вказана правова позиція була висловлена у постанові Верховного суду України від 24 грудня 2015 року у справі №5-324кс15.
На підставі викладеного, Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підставна і підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, на підставі ст.80 КК України, ст.62 Конституції України, Суд, -
постановив:
Задовольнити заяву ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 09 серпня 2006 року за ч.3 ст.185 КК України у кримінальній справі №24/114/03, у виді позбавлення волі на строк 3 роки на підставі п.3 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1