Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5926/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання Райківської ВК №73 про приведення вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року приведено вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ та ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за цим вироком за ст. 395 КК України та за ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. від 22.11.18 р.).

Призначене вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року засудженому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України покарання - 2 (два) позбавлення волі знижено до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України - 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду.

Вважає, що прийняте рішення суду є необґрунтованим та незаконним, однак жодних обґрунтувань не наводить.

Заслухавши доповідача, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року були внесені зміни в КК України, зокрема до ч.ч. 1, 2 ст. 309 КК України, які набули чинності 01.07.2020 року.

Так, за ч. 2 ст. 309 КК України кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

При цьому, попередня редакції норми, передбачала відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Аналіз цих правових норм дає підстави для висновку, що нова редакція закону значно звужує кваліфікуючі ознаки складу правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 309 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2020 року дії засудженого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України судом кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені повторно.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність у новій редакції ч.2 ст. 309 КК України відсутня і впроваджено нову кваліфікуючу ознаку вчинення дій передбачених ч.1 ст. 309 КК України протягом року після засудження за цією статтею.

ОСОБА_7 був засуджений вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 16.03.17 р. за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 (три) роки 4 місяці позбавлення волі і саме це дало підстави Андрушівському районному суду Житомирської області кваліфікувати його дії за ч. 2 ст. 309 КК України за ознакою повторності.

Про те, з моменту засудження ОСОБА_7 16.03.17 р. Ружинським районним судом Житомирської області та вчинення ним нового кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, як встановлено Андрушівським районним судом Житомирської області, це перша декада 2019 року, пройшло більше ніж рік, а тому новою редакцією ч.2 ст. 309 КК України його дії не охоплюються та підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, в редакції, що діє з 01.07.20 р., передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537, пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України визначено, що під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2, 3 ст. 74 КК України.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як визначено у ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що призначене засудженому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі підлягає зниженню до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. При цьому строк покарання перераховується за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто засудженому ОСОБА_7 визначається строк в межах максимальної межі покарання за санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки. Відбутий засудженим строк покарання підлягає зарахуванню у строк покарання у виді обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що суд діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи апелянта щодо незаконності ухвали суду є необґрунтованими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року щодо нього - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: