ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/696/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майн Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням про накладення арешту на наступне майно, а саме - мобільний телефон марки «IPhone 11», мобільний телефон марки «IPhone 10», два мобільних телефони марки «IPhone 8», роз`єм для сім-карти, гарантійний талон, грошові кошти в сумі 5507 доларів США та 83511 гривень, що належить ОСОБА_9 та виявлені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; - три мобільні телефони марки «Nokia», мобільний телефон марки «IPhone», три мобільні телефони марки «Samsung», два мобільних телефони марки «Bravis» два мобільних телефони марки «Sigma», дві сім-карти «Київстар», одна сім-карта «Lifecell», що належить ОСОБА_10 та виявлені в ході обшуку за адресою:. АДРЕСА_2 ; - два мобільні телефони марки «Samsung», мобільний телефони марки «Nokia», дві сім-карти «Lifecell», три договори купівлі-продажу, блокнот з рукописними записами, що належить ОСОБА_10 та виявлені в ході обшуку за адресою:. АДРЕСА_3 ; - мобільний телефон марки «Nomi», мобільний телефон марки «Nokia», що належать ОСОБА_11 та виявлені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_4 .

Вищевказаною ухвалою слідчого суді, відмовлено в задоволенні клопотання прокурора.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, прокурор подав на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, а саме;

-мобільний телефон марки «IPhone 11», мобільний телефон марки «IPhone 10», два мобільних телефони марки «IPhone 8», роз`єм для сім-карти, гарантійний талон, грошові кошти в сумі 5507 доларів США та 83511 гривень, що належить ОСОБА_9 та виявлені в ході оюшуку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-три мобільні телефони марки «Nokia», мобільний телефон марки «IPhone», три мобільні телефони марки «Samsung», два мобільних телефони марки «Bravis» два мобільних телефони марки «Sigma», дві сім-карти «Київстар», одна сім-карта «Lifecell», що належить ОСОБА_10 та виявлені в ході обшуку за адресою:. АДРЕСА_2 ;

-два мобільні телефони марки «Samsung», мобільний телефони марки «Nokia», дві сім-карти «Lifecell», три договори купівлі-продажу, блокнот з рукописними записами, що належить ОСОБА_10 та виявлені в ході обшуку за адресою:. АДРЕСА_3 ;

-мобільний телефон марки «Nomi», мобільний телефон марки «Nokia», що належать ОСОБА_11 та виявлені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, прокурор вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 172 КПК України під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

В ході розгляду клопотання було допитано ОСОБА_12 , який пояснив, що вилучені гроші і речі в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 належать йому, а ОСОБА_13 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з його сином ОСОБА_14 , тобто вилучені грошові кошти і речі їй не належать. Однак, в ході обшуку ОСОБА_14 був присутній в будинку по АДРЕСА_1 , що дає підстави вважати, що останній та ОСОБА_13 проживає разом за однією адресою, а грошові кошти належать ОСОБА_13 , оскільки особи, які проживають за вказаною адресою не мають офіційних джерел доходів, тобто гроші здобуті злочинним шляхом.

Разом з тим, слідчий суддя не надав можливості прокурору поставити ОСОБА_15 запитання про походження коштів, обставини їх зберігання та інші питання, чим порушив принцип змагальності сторін, передбачений ст. 22 КПК України.

Крім того, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 172 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Всі вилучені речі за адресами АДРЕСА_5 , визнані слідчим речовими доказами. Вказані постанови є законними і стороною захисту до прокуратури не оскаржувалися, що залишилося поза увагою слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, захисника, який заперечував проти її задоволення, вислухавши сторони в судових дебатах, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ, щодо порушень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Вищевказаних вимог КПК України, слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора дотримався в повному обсязі.

Згідно матеріалів провадження слідчим відділом Херсонського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003349 від 11.10.2019 року за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України, ОСОБА_17 - ч.ч.2, 3 ст. 190 КК України, та ОСОБА_10 - ч.ч.2, 3 ст. 190, ч. З ст. 186 КК України.

Під час проведення санкціонованих обшуків за зазначеними нижче адресами було виявлено наступне майно:

- АДРЕСА_1 було вилучено- мобільний телефон марки «IPhone 11», мобільний телефон марки «IPhone 10», два мобільних телефони марки «IPhone 8», роз-єм для сім-карти, гарантійний талон, грошові кошти в сумі 5507 доларів США та 83511 гривень,

- м. Одеса, Мельницька,4, кв.б, три мобільні телефони марки «Nokia», мобільний телефон марки «IPhone», три мобільні телефони марки «Samsung», два мобільних телефони марки «Bravis» два мобільних телефони марки «Sigma», дві сім-карги «Київстар», одна сім-карта «Lifecell»,

- м. Одеса, вул. Мельницькеа,4,кв.6/І два мобільні телефони марки «Samsung», мобільний телефони марки «Nokia», дві сім-карти «Lifecell», три договори купівлі-продажу, блокнот з рукописними записами;

- АДРЕСА_4 . мобільний телефон марки «Nomi», мобільний телефони марки «Nokia»,

Постановами слідчого від 20.11.2020 року, вищевказані предмети, вилучені під час обшуку адресами у АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 визнано речовими доказами, у кримінальному провадженні № 0003349 від 11.10.2019 року.

Щодо речей, вилучених за адресою: АДРЕСА_2 , постанови про визнання їх речовими доказами, до клопотання не додано, Не надано її до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, визнавши вищевказане майна, посилаючись на ст. 98 КПК України, речовими доказами, слідчим не зазначено, яким саме критеріям відповідає зазначене майно. Не зазначено про це ні в самому клопотанні прокурора, ні в поданій до суду апеляційній скарзі.

Крім того, ні клопотання слідчого, ні апеляційна скарга прокурора, взагалі не містять посилань на мету саме такого виду забезпечення кримінального провадження, натомість містяться лише посилання на обставини пред`явлених підозр та проведених обшуків.

Також, як в клопотанні прокурора, так і в його апеляційній скарзі відсутні будь - які обґрунтування щодо належності вилученого майна підозрюваним та свідку ОСОБА_11 , оскільки саме на майно зазначених осіб прокурор просить накласти арешт.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підстав викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія судді, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні прокурора ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0003349 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: