Провадження №1-кс/127/9556/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці у дистанційномурежимі відео конференції заяву адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_4 про незаконне тримання останнього під вартою, -

в с т а н о в и в :

29.09.2020 адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України (справа 127/16168/17). Вінницький апеляційний суд ухвалою від 14.08.2019 року залишив вирок без змін.

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 03 червня 2020 року ухвалу Вінницького апеляційного суду скасував, призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції та обрав ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 серпня 2020 року.

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 29 липня 2020 року задовольнив клопотання прокурора та продовжив ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте не вказав кінцевий термін дії ухвали, а зазначив: "до завершення апеляційного розгляду кримінального провадження".

Сторона захисту звертає увагу на те, що Вінницький апеляційний суд вийшов за межі передбачених кримінальним процесуальним законом дискреційних повноважень щодо кінцевого строку продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що в свою чергу є грубим порушенням норм кримінального процесуального закону. На підставі викладеного сторона захисту просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 скаргу підтримали з підстав зазначених у ній та просили її задовольнити.
Представник Вінницької обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до наступного висновку.

Так, ч. 1, 2 ст. 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу даних злочинів та виправдано. Крім того, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного йому майна; за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією усього належного йому майна. Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), ОСОБА_4 строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі з 08.06.2017 року по дату набрання вироком законної сили.

14.08.2019 ухвалою Вінницького апеляційного суду вищевказаний вирок суду першої інстанції залишено без змін.

03.06.2020 ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду скасовано вищевказану ухвалу суду та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Крім того, обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 серпня 2020 року включно.

29.07.2020 ухвалою Вінницького апеляційного суду продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду кримінального провадження.

Згідно ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Наведене свідчить про те, що станом на час розгляду заяви обвинувачений ОСОБА_4 перебуває в місцях позбавлення волі на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020. Термін тримання особи під вартою не закінчився, оскільки апеляційний розгляд кримінального провадження ще досі триває.

Відповідно до ст. 21 ч. 2 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Крім того, суд звертає увагу на те, що під час розгляду заяви про незаконне тримання особи під вартою, суд не в праві надавати оцінку прийнятому рішенню щодо законності та обґрунтованості, оскільки у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.
Конституційним Судом України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011 року було акцентовано, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільним в задоволенні скарги сторони захисту відмовити, оскільки станом на час розгляду даної заяви наявне судове рішення, яке набрало законної сили та слугує правовою підставою для тримання ОСОБА_4 під вартою.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 206 КПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_4 про незаконне тримання останнього під вартою відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя