УХВАЛА
Про повернення клопотання для усунення недоліків

07.09.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0000379 від 02.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та додані до клопотання матеріали,-

в с т а н о в и в :
Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,75 га, з кадастровим номером:08:001:2647, що знаходиться у с. Оліївка, Житомирського району, Житомирської області; заборонити Оліївській сільській ради прийняття стосовно вказаної земельної ділянки будь-яких рішень, в тому числі щодо здійснення землеустрою (поділ, виділ, об`єднання, встановлення меж, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, затвердження (погодження) документації із землеустрою, ін.); заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним (кадастровим) реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,75 га, з кадастровим номером:08:001:2647, що знаходиться у с. Оліївка, Житомирського району, Житомирської області.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В той же час, частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч. 2 ст. 98 КПК України документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Сукупний аналіз ст.ст. 98, 170, 171, 173 КПК України дає підстави слідчому судді вважати, що клопотання про арешт повинно містити відповідне обґрунтування з абсолютним дотриманням викладених правових норм. У разі подання клопотання про арешт майна у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, в ньому повинно бути зазначено, яким з ознак, визначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає майно, на яке прокурор просить накласти арешт, з відповідним мотивуванням відповідно до обставин конкретного кримінального провадження.
Всупереч викладеним вище нормам КПК України в клопотанні про арешт майна не конкретизовано підстави та мету накладення арешту відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; якому з критеріїв, зазначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає дана земельна ділянка; в чому полягає загроза її приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю, в тому числі, власника майна.
Прокурор у клопотанні не вказав, хто є власником чи володільцем майна, на яке він просить накласти арешт, та, відповідно, відсутні будь які контактні дані, які б могли забезпечити оперативний виклик власника майна в судове засідання.
Крім того, прокурор у клопотанні просить його розгляд проводити без виклику зацікавлених осіб на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Частиною 2 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Разом з тим, як вбачається зі змісту клопотання, в ньому відсутнє обґрунтування необхідності розглядати клопотання без участі власника чи володільця майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Також, згідно короткого викладу обставин, що міститься у витязі з ЄРДР по кримінальному провадженні №0000379, не вбачається, до дане кримінальне провадження розслідується з приводу незаконних дій саме щодо земельної ділянки площею 0,75 га, з кадастровим номером:08:001:2647, що знаходиться у с. Оліївка, Житомирського району, Житомирської області.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З огляду на те, що клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0000379, не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, воно підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0000379 - повернути для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.
Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутись з даним клопотанням до слідчого судді в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1