УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0001062 від 13.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на автомобіль марки «Пежо 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності UAB «LUCSANA», зареєстрованого за адресою: Lietuvos-Respublika, Kaunas, Draugystes G. 17-1, залишивши його на території майданчика тимчасового затримання транспортних засобів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що 13.11.2020, приблизно о 00:03 год., водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Пежо 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,по автодорозі сполученням Київ Одеса, М-05 на 52 км васильківського району Київської області здійснив наїзд на невстановленого чоловіка віком приблизно 40 років, який перетинав проїзну частину. Внаслідок ДТП, невстановлений чоловік від отриманих травм загинув на місці події.

13.11.2020 під час проведення огляду дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Пежо 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був оглянутий та вилучений, після чого доставлений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «Пежо 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності UAB «LUCSANA», зареєстрованого за адресою: Lietuvos-Respublika, Kaunas, Draugystes G. 17-1.

Прокурор в клопотанні зазначає, що вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом, у зв`язку з чим просить накласти на нього арешт.

В судове засідання прокурор не з`явився та у своєму клопотанні просив здійснювати його розгляд без його участі.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання за викликом не з`явився та про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України розгляд клопотання здійснюється за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку про таке.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001062 від 13.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.286 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 13.11.2020 про визнання речовим доказом вказаний автомобіль визнано речовим доказом.

При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення даного клопотання та застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, без задоволення клопотання в частині залишення транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, враховуючи, що таке рішення не передбачено статтями 170, 172 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Пежо 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності UAB «LUCSANA», зареєстрованого за адресою: Lietuvos-Respublika, Kaunas, Draugystes G. 17-1.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя : ОСОБА_1