Житомирський апеляційний суд
Справа №296/665/12-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.165-3 КПК України (1960 року) Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підсудного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі під час розгляду кримінальної справи за апеляціями підсудного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підсудного ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 13 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 5; ст. 263 ч. 1; ст. 187 ч. 3 та ч. 4, ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 1, 2, 6, 9, 12, ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 13 КК України, ОСОБА_9 за ст. 187 ч. 4; ст. 115 ч. 2 п. 1, 2, 6, 12, ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 1 КК України, клопотання прокурора про продовження підсудному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб,

в с т а н о в и л а:
27 серпня 2020 року на розгляд Житомирського апеляційного суду надійшля кримінальна справа за апеляційними скаргами підсудного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підсудного ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 13 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 5; ст. 263 ч. 1; ст. 187 ч. 3 та ч. 4, ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 1, 2, 6, 9, 12, ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 13 КК України, ОСОБА_9 за ст. 187 ч. 4; ст. 115 ч. 2 п. 1, 2, 6, 12, ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 1 КК України.

Вказаним вироком суду від 13.07.2020 року у кримінальній справі підсудного ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 5, ст. 263 ч. 1, ст. 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 2, 6, ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 1, 2, 6, 12, 13 КК України та на підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Цим же вироком міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередню тримання під вартою.

01 вересня 2020 року прокурор у справі ОСОБА_6 звернувся до Житомирського апеляційного суду з клопотанням про продовження підсудному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи його тим, що вказаний вирок оскаржений в апеляційному порядку та продовжують існувати ризики ухилення підсудного від суду з метою уникнення від покарання, тобто ризики, які були оцінені судом першої інстанції при залишені запобіжного заходу під час постановлення вироку.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги та доводи поданого ним клопотання, просив задовольнити.

Підсудний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора, просили обранити інший запобіжний захід підписку про невиїзд.

Перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи клопотання прокурора , заслухавши думку прокурора, який підтримав своє клопотання, підсудного та його захисника, які заперечили проти задоволення клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.165-3 КПК України (1960 року) за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу чи у разі неможливості закінчення розслідування справи в частині доведеного обвинувачення, слідчий за погодженням з відповідним прокурором або прокурор звертається до суду з поданням про продовження строку тримання під вартою. У поданні зазначаються причини, у зв`язку з якими необхідно продовжити строк, обставини та факти, що належить дослідити, докази, які підтверджують, що злочин вчинено особою, яка тримається під вартою, і обгрунтування необхідності збереження цього запобіжного заходу.

Прокурором зазначені вимоги кримінально-процесуального закону було виконано, і апеляційний суд, виходячи з наведених вище правових норм, зобов`язаний розглянути вказане клопотання прокурора в межах дії строку запобіжного заходу визначеного оскаржуваним вироком суду.

Що стосується доводів, зазначених в клопотання прокурора, то вони знайшли своє підтвердження і вимоги прокурора підлягають задоволенню

Так, згідно ч.ч.1,2 ст.148 КПК України (1960 року) запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно ст.155 КПК України (1960 року) взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, під час досудового слідства ОСОБА_7 , враховуючи характер та тяжкість інкримінованих злочинів, було обрано запобіжний захід взяття під варту, зазначений а запобіжний захід не змінювався і під час судового розгліду справи та залишений без змін вироком суду

При цьому ОСОБА_7 засуджений вказаним вироком, який наразі оскаржується, за умисні злочини, з поміж яких злочини за ст.ст.187, 115 КК України відносяться відповідно до тяжкого та особливо тяжкого злочинів до довічного позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_7 раніше вже був судимий, зокрема 1999 року Корольовським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.206 КК України, і в подальшому, згідно вказаного оскаржуваного вироку суду вже 2002 року вчинює інші тяжкі злочині, що може свідчити про продоження вчинення ОСОБА_7 протиправної поведінки чи дій. Підсудний не одружений, дітей та родичів у Житомирській області не має, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків. Крім того, враховуючи, що за інкриміновані йому злочини судом першої інстанції призначено покарання у виді довічного позбавлення волі ОСОБА_7 , усвідомлюючи можливість його подальшого перебування у місцях позбавлення волі без перспективи звільнитись з них, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від суду.

Зазначені ризики на час розгляду апеляційним судом даної кримінальної справи, не зменшилися та не перестали існувати .За віком обвинувачений хоч і є особою похилого віку, але даних про те, що за станом здоров`я не може утримуватися в умовах попереднього ув`язнення, в матеріалах провадження відсутні. Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що тільки такий запобіжних захід, як тримання під вартою, може забезпечити належну процесуальну поведінку підсудного ОСОБА_7 та запобігти наведеним вище ризикам.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На підставі наведеного клопотання прокурора про продовження терміну даного запобіжного заходу щодо підсудного підлягає задоволенню. Можливості застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 155, 165-3, 362, 379 ч.2 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити підсудному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто по 05 листопада 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: