Провадження №1-кп/127/488/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000119, які надійшли з прокуратури Вінницької області з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорний Яр, Приморського району, Архангельської області, Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого начальником варти дільниці охорони майна ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що згідно до наказу Департаменту патрульної поліції № 35 о/с від 31.01.2017 призначений на посаду поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, а на підставі наказу Департаменту патрульної поліції №67 о/с від 29.01.2019 звільнений з займаної посади 05.02.2019.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію України» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до пп. «з», п. 1,ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є у тому числі особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме поліцейським.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Так ч. 1 ст. 45 Закону визначено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
А також ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. З цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до пп. 2 п. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089 (зі змінами), декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому ч. 2 ст. 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше двадцяти робочих з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. З Закону.
Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктами декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності зазначеної у пп. «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. З Закону. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону.
Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089(зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною першою Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування, шляхом заповнення відповідної електронної форми у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Разом з тим, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, який на підставі наказу Департаменту патрульної поліції №67 о/с від 29.01.2019 звільнений зі служби з поліції 05.02.2019 та належним чином обізнаний з Рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами для декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» та письмово повідомлений про необхідність подання електронної декларації осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у встановлені законодавством терміни про що 22.01.2019 зробив власноручно відповідні записи, які закріпив своїм, підписом, та відповідно по підпункту «з», п. 1, ч. 1, ст. З Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб`єктом декларування, в порушення вимог ч. 1, ч. 2 ст. 45 цього Закону, умисно не подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями.
Так, листом №44-01/18816/19 від 13.03.2019, Національне агентство з питань запобігання корупції, повідомило ОСОБА_6 про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який адресат отримав 29.03.2019 та запропонувало останньому подати декларацію перед звільненням за період неохоплений раніше поданими деклараціями протягом десяти днів з дня отримання повідомлення, згідно з вимогами статті 49 Закону.
Проте станом на 28.05.2020, згідно з відомостями з Реєстру, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 05.02.2019 ОСОБА_7 не подав.
Таким чином, ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи реальну можливість та належним чином повідомлений про обов`язковість подання відповідних декларацій, щодо необхідності декларування шляхом реєстрації та внесення необхідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, умисно не подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 05.02.2019.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро кається та жалкує про скоєне.

У даному кримінальному провадженні 09 червня 2020 року між прокурором прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі адвоката ОСОБА_4 в приміщенні прокуратури Вінницької області за ініціативою обвинуваченого укладено угоду про визнання винуватості на підставі вимог ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України.
Усі учасники процесу підтримали угоду про визнання винуватості та просили суд її затвердити.
ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що розуміє характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватим за обставин, викладених в обвинувальному акті, зобов`язався виконувати обов`язки зазначені в угоді, підтвердив факт добровільності укладення угоди, а також що йому відомі наслідки невиконання угоди.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 366-1 КК України - у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на два роки.
Крім того, прокурор та обвинувачений визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_4 просить затвердити угоду про визнання винуватості, вважає, що саме таким чином можливо досягти цілей і завдань визначених законодавством України.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Суд при вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 вимогам Кримінального процесуального кодексу України враховує, що угода укладена добровільно за участі захисника обвинуваченого, не суперечить вимогам даного кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права і свободи та інтереси сторін або інших осіб, а тому суд кваліфікує його дії за:
ст. 366-1 КК України, тобто в умисному неподанні суб`єктом декларування декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

По місцю роботи ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлені.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 366-1 КК України є правильною. Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільними. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, те що обвинувачений позитивно характеризується за місцем роботи, до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого який раніше не судимий, суд вбачає наявність фактичних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і обранні узгодженого сторонами покарання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 09 червня 2020 року, укладена між прокурором прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 65-67 КК України, 374, 474, 475 КПК України суд, -
УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Вінницької області та ОСОБА_5 та призначити покарання узгоджене сторонами угоди.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України і призначити йому покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком два роки.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: