Справа № 369/5912/20
Провадження №1-кс/369/1290/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Києві клопотання т.в.о. начальника СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001962 від 08.04.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Т.в.о. начальника СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001962 від 08.04.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.04.2020 до Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від мешканців ЖК «Чайка» про те, що службові особи ФОП ОСОБА_4 шахрайським шляхом, не маючи на те відповідних повноважень та документів, використовують прибудинкову територію, що є територією загального користування, як паркомісця, без укладання договорів оренди, при цьому вимагають від жителів орендну плату.
В ході досудового розслідування допитано в якості потерпілих деяких мешканців ЖК «Чайка», а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які повідомили, що на момент придбання квартир в ЖК «Чайка», що за адресою: АДРЕСА_1 , одним з критеріїв для вибору житла була наявність можливості безперешкодного паркування поблизу житлового будинку власного транспортного засобу (легкового автомобіля). З даного приводу забудовник запевняв у наявності достатньої кількості місць для паркування поблизу з житловим будинком, де вони придбали квартиру, та можливості безперешкодного та безоплатного паркування на території всіх мешканців будинку.
Однак, коли вони переїхали до своїх квартир для постійного проживання, то зіткнулися з грубими порушеннями вищенаведених вимог чинного законодавства України та проблемою нестачі вільних парко-місць на території комплексу. Мова йде про територію по АДРЕСА_1 , від будинку 25 до будинку 31.
В житловому комплексі працює структура, яка називає себе охороною, принаймні працівники мають візуальні ознаки працівників охорони. Така діяльність здійснюється ТОВ «НАО СІСТЕМ», , керівник ОСОБА_9 . На питання до працівників охорони чи можуть вони, як власники квартир, користуватись парко-містом біля будинку - отримали відповідь, що їм потрібно звернутись до «відділу парковок» і дали номер телефона того, хто начебто керує розподілом парковок на території комплексу. Крім того, в телефонному режимі потерпілим повідомили, що при наявності вільних парко- місць отримати місце можливо заплативши одноразово так звану «бронь» у розмірі 2400грн. і сплачувати щомісячно орендну плату у розмірі 500 грн. за місяць. Сплачувати потрібно на рахунок ФОП ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_2 або ФОП ОСОБА_12 , в залежності від розміщення паркомісця на території комплексу на підставі публічного договору оферти «Про надання послуг по забезпеченню доступу та розміщенню автотранспорту».
В ході досудового розслідування встановлено, що на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в ПАТ «Банк 3/4», МФО 380645 та належний ФОП ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 мешканцями ЖК «Чайка» здійснювалося незаконне перерахуванняя коштів за надання фіктивних послуг з паркування автомобілів, внаслідок чого виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказаний розрахунковий рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Тому, слідчий просив накласти арешт на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в ПАТ «Банк 3/4», МФО 380645 та належний ФОП ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 задля забезпечення кримінального провадження, цивільного позову та запобігання можливості його закриття
В судове засідання слідчий не з`явився. Подав до суду заяву, якою просив суд розгляд клопотання проводити без його участі, клопотання при цьому підтримував в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим слідчим в клопотанні не обґрунтовано необхідність накладення арешту на вказане майно, а також яке доказове значення матиме вищевказані предмети у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити, оскільки слідчий не довів необхідність такого арешту та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання т.в.о. начальника СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001962 від 08.04.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1