Справа № 645/7044/18
Провадження № 1-кп/645/182/20
В И Р О К
10 грудня 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.06.2016 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 289 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, за ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,
у вчинені кримінального правопорушення (проступок), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
31 жовтня 2018 року близько 17.00 годин, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись поблизу супермаркету «Дигма», що розташований за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 100, побачив раніше знайомого йому неповнолітнього ОСОБА_5 , 2001 року народження. та раніше не знайомого йому неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , 2001 року народження. Так, в ході спільного відпочинку, обвинувачений ОСОБА_4 побачив у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон «Хіаоmі» Redmi Note 5А, який належав останньому. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном «Хіаоmі» Redmi Note 5А, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4222 від 16.11.2018 становить 2518 грн. 67 коп. Після чого, о 17.10 годин 31.10.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, зловживаючи довірою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 під приводом здійснення телефонного дзвінку, попросив у останнього мобільний телефон «Хіаоmі» Redmi Note 5А, на що неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 , введений в оману обвинуваченим ОСОБА_4 , будучи впевненим в його добропорядності та чесності, погодився та добровільно передав останньому свій мобільний телефон «Хіаоmі» Redmi Note 5А, сподіваючись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 поверне його після завершення телефонної розмови. Так, обвинувачений ОСОБА_4 отримавши мобільний телефон «Хіаоmі» Redmi Note 5А та скориставшись тим, що неповнолітній ОСОБА_6 відволікся у своїх справах, з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та заподіявши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2518 грн. 67 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення (проступку), як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не карати.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надали заяву з проханням слухати справу за їх відсутності, проти слухання справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечували. Також потерпілий ОСОБА_6 подав заяву, якою просив повернути йому телефон «Хіаоmі» ОСОБА_8 цивільний позов не заявляли.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом визнається рецидив злочину.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніш судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи загального захворювання.
Згідно досудової доповіді Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» зазначено, що беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_4 , історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, а також враховуючи те, що обвинувачений порушує умови відбування іспитового строку, скоїв новий злочин у період іспитового строку, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 190 КК України суд вважає доведеною.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Виходячи з положень ч.2 ст. 5 КК України про зворотну дію закону про кримінальну відповідальність у часі, при визначенні покарання ОСОБА_4 суд керується санкцію ч.1 ст. 190 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 р., який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни до вказаної статті та розмір збільшено розмір штрафу збільшений.
При визначення виду і міри покарання обвинуваченого в межах санкції статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є проступком, дані про особу обвинуваченого, який скоїв кримінальне правопорушення (проступок) під час дії іспитового строку, ставлення обвинуваченого до скоєного, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за скоєне у вигляді обмеження волі.
Як вбачається матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2016 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, з підстав , передбачених ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на три роки, у разі якщо він протягом іспитового строку не вчинить інший злочин.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання , призначеного за новим вироком , повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи зазначене, суд при ухваленні вироку остаточно до відбуття покарання, враховуючи також вимоги ст. 72 КК України, призначає за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі.
Долю про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Так, згідно постанови про визнання речовими доказами та передачу на відповдіальне зберігання мобільний телефон марки «Хіаоmі» Redmi Note 5А, 3/32 ГБ, в корпусі золотого та білого кольору, ІМЕІ1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання до камеру схову речових доказів Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Підстав для його обрання, за відсутності клопотання прокурора, не має. Призначення вироком суду покарання у вигляді позбавлення волі ні є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вирок суду, відповідно до вимог ст.. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судової експертизи № 4222 від 16.11.2018 року у розмірі 429 грн.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, за вчинення якого призначити покарання у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2016 року у вигляді чотирьох років десяти місяців позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, з застосуванням п. б абз. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
ОСОБА_4 покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази - мобільний телефон марки «Хіаоmі» Redmi Note 5А, 3/32 ГБ, в корпусі золотого та білого кольору, ІМЕІ1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 - по вступу вироку в законну силу повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертизи в сумі 429 грн на користь держави в особі МВС України НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя -