Справа № 352/2350/19
Провадження № 1-кп/352/119/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000449 від 26.10.2019 р. про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стриганці, Тисменицького району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , неофіційно працюючого різноробочим по найму, одруженого, утриманці відсутні, з середньою освітою, українця, громадянки України, військовозобов`язаного, депутатам будь-якої не обирався, раніше не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена під розписку, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_5 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

29.09.2019 року приблизно о 06 год. ранку ОСОБА_5 проходив повз господарство ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , де побачив залишені відчиненими вхідні двері до погребу, куди вирішив проникнути з метою вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 через відчинену металеву хвіртку зайшов на територію подвір`я ОСОБА_6 , після чого через незачинені вхідні двері проник у середину приміщення погребу вказаного господарства.

Перебуваючи у середині приміщення погребу, ОСОБА_5 побачив на підлозі два мішки із картоплею загальною вагою 50 кг, вартістю 463, 5 грн., які таємно викрав.

Після чого, ОСОБА_5 маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викрадене майно почергово переніс за місцем свого проживання.

Неправомірними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 463, 5 грн. (чотириста шістдесят три гривні п`ять копійок).
Продовжуючи свої неправомірні дії, 23.10.2019 року приблизно о 06 год. ранку ОСОБА_5 , проходячи повз господарство ОСОБА_7 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна із приміщення погребу даного господарства.

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинену металеву хвіртку зайшов на територію господарства ОСОБА_7 , після чого через незачинені двері проник у середину приміщення погребу вказаного господарства.

Перебуваючи у середині приміщення погребу, ОСОБА_5 побачив два мішки із картоплею загальною вагою 47, 9 кг, вартістю 689, 76 грн., які таємно викрав.

Після чого, ОСОБА_5 маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викрадене майно почергово переніс за місцем свого проживання.

Неправомірними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 689,76 грн. (шістсот вісімдесят дев`ять гривень сімдесят шістькопійок).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Також суду показав, що дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому соромно за скоєне перед потерпілими та односельчанами, оскільки позицінував себе серед останніх ввічливим та добропорядним односельчанином. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, а всі заподіяні потерпілим матеріальні збитки відшкодував в добровільному порядку

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до суду письмові заяви з клопотанями, щодо розгляду даного кримінального провадження за їх відсутності. Також потерпілі ствердили про те, що ОСОБА_5 повністю відшкодував спричинену їм злочином шкоду, жодних претензій до останнього немають. Просять суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання на власний розсуд.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують особу ОСОБА_5 . Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З врахуванням змісту вищенаведених рішень Європейського суду з прав людини та призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні потерпілим злочином збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілих щодо міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_5 , як і те, що останній вкрай негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займаються суспільно-корисною працею, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, зі слів має незадовільний стан здоров`я.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: два мішки з картоплею - повернути за приналежністю потерпілій ОСОБА_7 ; один слід пальця руки перекопійований на білу дактилоплівку та поміщений у паперовий конверт зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1