Справа № 301/169/21
У Х В А Л А
"27" січня 2021 р. м. Іршава
в с т а н о в и л а :
26 січня 2021 року дізнавач СД Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_2 за погодженням з прокурором Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчої судді Іршавського районного суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Клопотання мотивовано тим, що 25 січня 2021 року до чергової частини відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції надійшла заява від старости с. Приборжавське ОСОБА_4 про те, що 24.01.2021 року з 13.00 години невідомі особи безпідставно та без будь-яких повідомлень її як посадової особи демонтують вузькоколійну залізничну дорогу, яка проходить населеним пунктом с. Приборжавське та знаходиться на його землях, а відтак своїми діями самовільно, всупереч встановленому законом порядку вчиняють дії, правомірність яких оспорюється громадою с. Приборжавське.
25 січня 2021 року слідчою ОСОБА_5 було проведено огляд місця події, а саме: ділянки залізничної колії, яка розташована з лівого боку від вул. Центральної, буд. №2 до повороту на вул.Колгоспна в с. Приборжавське, на відстані 330 м. В ході огляду місця події було виявлено та вилучено: дві залізнодорожні колії довжиною 9 м кожна; одну залізнодорожну колію довжиною 3,76 м; одну залізнодорожну колію довжиною 4,35 м; одну залізнодорожну колію довжиною 5,50 м; двадцять костилів; один шуруп; дві шайби. Вилучене в ході огляду місця події майно було передано на відповідальне зберігання старості с. Приборжавське ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , на прилеглій території адмінбудівлі Приборжавської сільської ради.
Також 26.01.2021 року дізнавачем ОСОБА_6 за участі заступника начальника з інженерних споруд ВСП Хустська дистанція колії ОСОБА_7 було проведено огляд місця події ділянки залізничної колії в с. Приборжавське, в ході якого встановлено факт самовільного демонтажу вузькоколійного полотна (рельсів) довжиною 15 м та частково пошкоджені комплектуючі інші частини вузькоколійного полотна.
Допитний в якості свідка ОСОБА_7 підтвердив факт, що під час огляду місця події виявлено перетин меж власності майна Укрзалізниці.
Згідно договору №398 купівлі-продажу від 13.05.2011 року об`єкт державної власності групи А вузькоколійної залізничної дороги довжиною 15 км від станції Приборжавське до станції Кушниця, Іршавського району, продано на повторно оголошеному аукціоні ФОП ОСОБА_8 .
Відповідно до акту технічного стану вузькоколійної залізничної дороги довжиною 15 км від станції Приборжавське до станції Кушниця, Іршавського району, від 07.12.2020 року 15 км відстань придбаної вузькоколійки розпочинається від 62 км 6 ПК (Пікет) +52,3 м та закінчується колією на 74 м 2 ПК +42,9 м, а оглядом місця події встановлено демонтування колії на позначці 1 ПК, що знаходиться поза межами станції Приборжавське в сторону напрямку с. Луково м.Іршава, тобто ділянка, яка не зазначена в договорі купівлі-продажу.
Посилається на те, що вказані речові докази містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
З метою збереження речових доказів, а також у подальшому для проведення експертних досліджень та слідчих дій, просила клопотання задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що таке слід повернути для усунення недоліків, виходячи з наступного.
Згідно ст.132 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст. 170 ч.1 КПК).
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).
З матеріалів клопотання вбачається, що відомості до ЄРДР внесено за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України.
Юридичної кваліфікації кримінального проступку клопотання не містить.
У клопотанні також не зазначені власники (користувачі) вилученого майна, їх адреси.
Статтею 356 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Проте у клопотанні не зазначено розмір заподіяної шкоди та не зазначено кому саме заподіяно шкоду. Не додано доказів, про заподіяння саме значної шкоди, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
Частина 2 ст. 171 КПК України містить вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна.
Згідно ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.
Дане клопотання дізнавача також не відповідає вказаним вимогам, оскільки не містить вказівку про підстави і конкретну мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу накладення арешту, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.
Необхідність накладення арешту дізнавачем ОСОБА_2 у клопотанні жодним чином не мотивовано.
У клопотанні не зазначеного про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст. 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, а також розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.
Згідно ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, вважаю, що клопотання дізнавача ОСОБА_2 слід повернути прокурору ОСОБА_3 для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 170-172 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя : ОСОБА_1