Справа № 175/4193/20
Провадження № 1-кп/175/231/20
Ухвала

Іменем України

21 грудня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

а також потерпілої ОСОБА_6 та її представника

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001268 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта від 19 листопада 2020 року, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 29 липня 2018 року приблизно о 18.00 годині він знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , де під час словесного конфлікту на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нього раптово виник умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень.

З цією метою він, перебуваючи біля під`їзду вказаного будинку, схопив руками ОСОБА_9 в область плечових суглобів і, розвернувши потерпілу до себе боком, почав умисно наносити удари руками в область грудної клітини та живота.

Далі ОСОБА_8 своєю правою рукою схопив ОСОБА_9 за ліву руку в районі плечового суглоба, а лівою рукою, схопивши двері під`їзду, почав умисно наносити цими дверима удари по правій руці в районі передпліччя, здійснивши не менше трьох ударів шляхом зачинення та відчинення дверей.

Унаслідок цих умисних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден на передній поверхні правого передпліччя у середній третині та на передній поверхні у верхній третині; синця на передній поверхні правого передпліччя у верхній третині; трьох синців на передній поверхні черева на 5 см вгору від пупка, на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині та на передній поверхні лівого плечового суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Ці дії ОСОБА_5 , які виразилися у спричиненні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, прокурором кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

03 грудня 2020 року до канцелярії суду захисник ОСОБА_4 подала письмове клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст.49 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник просила це клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 , який обізнаний про правові наслідки застосування ст.49 КК України, підтримав клопотання.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник потерпілої, з посиланням на практику Верховного Суду, заперечувала проти закриття кримінального провадження, оскільки в такому разі обвинувачений уникне кримінального покарання. Просила прийняти до розгляду у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_12 .

Потерпіла підтримала позицію свого представника та наполягала на прийнятті цивільного позову.

Вислухавши думку прокурора, який просив закрити кримінальне провадження та відмовити в прийнятті цивільного позову, обсудивши клопотання в нарадчій кімнаті, суд дійшов до наступного.

У відповідності з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

За приписом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положенням п.1 ч.1 ст.49 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року N 2617-VIII) особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, якщо з дня вчинення нею… проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Частиною 2 статті 12 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року N 2617-VIII) передбачено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_13 інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року (в редакції на день розгляду клопотання), тобто яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України віднесене до категорії кримінальних проступків, - минуло понад два роки, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України, а за приписом вказаної статті кримінального закону і п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що є обов`язковим видом звільнення.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

У зв`язку з вищевикладеним, заперечення потерпілої та її представника проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі без встановлення вини, не ґрунтуються на законі та судом не беруться до уваги.

Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 року (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається.

З огляду на вищевикладене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , який надійшов до канцелярії суду 07 грудня 2020 року, не може бути прийнятий до розгляду у кримінальному провадженні, яке підлягає закриттю. З таким позовом потерпіла вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з обвинувальним актом і реєстром матеріалів досудового розслідування витрати на залучення експерта та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.129, 284, 286, 314 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 і обвинуваченого ОСОБА_5 від 03 грудня 2020 року - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження № 0001268.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальних і моральних збитків, завданих злочином повернути позивачці.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 право звернення з таким позовом до суду в порядку цивільного судочинства після набрання ухвалою законної сили.

Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій, її представнику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1