Єдиний унікальний номер 741/97/20
Провадження № 1-в/741/11/20
У Х В А Л А

м. Носівка 24 липня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Носівського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області від 22 січня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки,

встановив:
24 січня 2020 року до суду надійшло зазначене клопотання, яке мотивоване тим, що з 24 квітня 2018 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Носівському районному секторі філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області. 8 травня 2018 року ОСОБА_3 був належним чином ознайомлений з умовами відбування іспитового терміну. Цього ж дня була винесена постанова про призначення днів явки на реєстрацію: третя п`ятниця кожного місяця, а також роз`яснені порядок та умови відбування іспитового терміну. ОСОБА_3 був попереджений, що у разі порушення порядку та умов відбування покарання та притягнення до адміністративної відповідальності його матеріали особової справи будуть направлені до суду для скасування іспитового терміну і направлення його у місця позбавлення волі. ОСОБА_3 працював в Носівській центральній районній лікарні різноробочим, за місцем роботи характеризувався позитивно, а потім звільнився з роботи за станом здоров`я. 17 травня 2019 року ОСОБА_3 не з`явився на реєстрацію, у зв`язку з чим 20 травня 2019 року був викликаний для з`ясування причин неявки на реєстрацію. ОСОБА_3 пояснив, що 17 травня 2019 року він їздив на консультацію до лікаря в м. Ніжин Чернігівської області, але підтверджуючих документів не надав, прізвище лікаря та адресу лікарні назвати не зміг. За це порушення ОСОБА_3 отримав письмове попередження, йому було повторно роз`яснено умови відбування іспитового терміну. У зв`язку із тим, що засуджений залишився без роботи, йому було видано направлення до Носівського районного центру зайнятості, де 23 травня 2019 року його було поставлено на облік. У ІІІ кварталі 2019 року ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 ПДР України. У зв`язку з цим з ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду, повторно роз`яснені умови відбуття іспитового терміну, наслідки притягнення до адміністративної відповідальності та попереджено, що у разі повторного притягнення до адміністративної відповідальності, матеріали особової справи будуть направлені в суд для скасування іспитового терміну. У ІV кварталі 2019 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що йому знову було винесено попередження. У листопаді 2019 року ОСОБА_3 повідомив, що він не офіційно працевлаштувався в ТОВ «ФОЗІ» м. Бровари.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд клопотання відкласти.

Вважаю за можливе розгляд клопотання проводити у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд клопотання проводиться без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання, дослідивши та проаналізувавши докази, що додані до клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічні положення містяться у частинах 2-4 ст. 166 КВК України, відповідно до яких подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, а також дані про особу засудженого, суд вважає, що факти, які зазначені у клопотанні органу пробації, не є достатніми для висновку про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення.

У судовому засіданні встановлено, що дійсно 9 серпня 2019 року відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП, але ці правопорушення були вчинені в один день і фактично стосуються однієї події. 12 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_3 було винесено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зазначений у клопотанні органу пробації факт неявки засудженого ОСОБА_3 для реєстрації, з урахуванням наданих ним пояснень представнику органу пробації, також не може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

постановив:
У задоволенні клопотання Носівського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області від 22 січня 2020 року про скасування звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1