справа № 462/7656/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000400 від 25.09.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, освіта середня, раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

встановив:

обвинувальним актом, який надійшов до Залізничного районного суду м.Львова 30.11.2020 року встановлено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.09.2020 року близько 17.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Кропп» ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», що в ТРЦ «Вікторія Гарденс» по вул. Кульпарківській, 226А у м.Львові, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, взяв зі стелажу дві пари чоловічих джинсів, вартістю 832, 50 грн. (без ПДВ) за одну пару, загальною вартістю 1665 грн. (без ПДВ). Після чого, направився до виходу із магазину, та ігноруючи спроби працівника магазину ОСОБА_5 , яка направилась за ним, намагаючись припинити протиправні дії останнього відштовхнув її та вибіг із приміщення магазину до виходу із ТРЦ. Перебуваючи біля центрального виходу із ТРЦ «Вікторія Гарденс» ОСОБА_4 відштовхнув охоронця ТРЦ - ОСОБА_6 , який намагався затримати останнього, та вибіг на вулицю, проте в подальшому все ж був зупинений охоронцем ТРЦ - ОСОБА_6 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив магазину «Кропп» ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальну шкоду на загальну суму 2997 грн. 50 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, детально розповів про обставини вчинення злочину, просить суд суворо не карати. Зокрема зазначив, що дійсно у день зазначений в обвинувальному акті зайшов в магазин та взяв штани та плащ. Хотів вийти не заплативши. Однак його почали наздоганяти дівчата, працівники магазину. Пояснити мотиви свого вчинку не може. Щиро кається у вчиненому. Вважає, що таке більше не повториться.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Обставиною, яка пом`якшує вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачена ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Вчиненим кримінальним правопорушенням матеріальна шкода заподіяна у розмірі 2997 грн. 50 коп., яка відшкодована у повному обсязі шляхом повернення майна.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, беззаперечно визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, раніше не судимий, неофіційно працює, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» внаслідок зловживання алкоголем, не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем строкової служби, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 186 КК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовано.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.
Речові докази:
три диски відеозапису залишити при справі;
чоловічий плащ, дві пари джинсів» - залишити потерпілому ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП».
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1