Справа № 740/5606/20
Провадження № 1-в/740/22/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 рокум.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині клопотання засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку
за участі:
прокурора ОСОБА_4
представника органу пробації ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
установив:
засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, а саме про звільнення від покарання засудженого у зв`язку з хворобою.
В обґрунтування клопотання покликається на те, що він засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один рік). Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.07.2020 вказаний вирок суду залишений без змін, а наявне у нього тяжке захворювання унеможливлює відбування покарання у виправному центрі.
Так, згідно довідки №33 від 15.09.2009 було встановлено, що ОСОБА_3 захворів, вроджена гіпоплазія лівої нирки, ліво… (наступне слово розібрати неможливо) (стан після операції) хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, XHH I ст. з 1989 року. 27.05.2014 ОСОБА_3 була видана довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія AB №0124818 , якою було встановлено інвалідність III групи та причина - інвалідність з дитинства терміном безстроково, висновком про умови та характер праці було зазначено, що протипоказана важка фізична праця, переохолодження. 24.09.2019 Ніжинською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією було видано висновок про час настання інвалідності, яким встановлено час настання інвалідності - хворіє з дитячих років лікувався в Ніжинській ЦМЛ, інститут урології та неврології та на підставі даних висновків було зроблено діагноз: хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, безперервно рецидивуючий перебіг. 18.12.2020, за результатом обстеження ОСОБА_3 урологом поліклініки КНП «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» з приводу синдрома Циннера з ліва, хворому рекомендовано амбулаторне лікування з контрольним обстеженням через 10-12 днів.

Вважає, що вказані ускладнення здоров`я, послугували погіршенню його стану, подальшого медичного втручання та проведення невідкладних хірургічних дій, що підтверджується відповідними виписками з медичних карток та довідками проведених досліджень за період червень-листопад 2020 року.

У судовому засіданні засуджений та захисник клопотання підтримали та просили таке задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.
Представник органу пробації в судовому засіданні заявив, що вирішення даного клопотання залишає на розсуд суду.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.11.2019, ОСОБА_3 було визнано винуватим за ч.2 ст.345 KK України та призначене покарання у виді обмеження волі на строк 1 (однин) рік.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.07.2020, апеляційну скаргу прокурора та захисника обвинуваченого залишено без задоволення, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.11.2019 відносно ОСОБА_3 , без змін.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.11.2019 набрав законної сили 23.07.2020.

Засуджений ОСОБА_3 на даний час перебуває на обліку у Ніжинському міськрайонному відділі філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області.

Відповідно до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
З аналізу наведеної норми вбачається, що звільнення засудженого від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою є правом, а не обов`язком суду. При цьому наявність тяжкого захворювання не є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування покарання. Суд повинен враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини.
Міністерство Юстиції України разом з Міністерством охорони здоров`я України спільним наказом № 1348/5/572 від 15.08.2014 затвердили перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. До переліку захворювань входять такі хвороби: туберкульоз, ВІЛ/СНІД, лепра, новоутворення (пухлини), хвороби ендокринної системи (наприклад, діабет у своїх «крайніх» формах), психічні розлади, хвороби нервової системи та органів чуття, хвороби органів кровообігу, хвороби органів дихання, хвороби органів травлення, хвороби нирок IV, V стадій, тощо.
Відповідно до розділу VI «Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 № 1348/5/572 медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку. Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС, а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові №8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
Згідно висновку Ніжинської міжрайонної медико-соціальною експертної комісії 24.09.2019, час настання інвалідності - хворіє з дитячих років лікувався в Ніжинській ЦМЛ, інституту урології та неврології та на підставі даних висновків було зроблено діагноз: хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, безперервно рецидивуючий перебіг.

Згідно з останньої виписки №4485 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого засудженому ОСОБА_3 встановлений діагноз Сидром Циннера зліва. На момент виписки загальний стан хворого задовільний.
Відповідно до довідки лікаря-уролога ОСОБА_7 від 18.12.2020 №372, адресованої Ніжинському міськрайонному відділу філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, вбачається, що згідно з проведеним обстеженням 17.12.2020 хворому ОСОБА_3 рекомендоване амбулаторне лікування з періодичними контрольними обстеженнями та консультаціями.

Разом з тим, суд зазначає, що обов`язковою умовою для вирішення питання стосовно звільнення особи від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, являється висновок лікарської комісії, який складається за результатами засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема, медичної документації. Без надання висновку лікарської комісії, суд позбавлений можливості вирішити питання, пов`язане із звільненням засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою.
Матеріали клопотання не містять інформації, що засуджений проходив відповідну лікарську комісію на предмет встановлення тяжкої хвороби, яка перешкоджає йому подальше відбування покарання, а із наданих суду виписок із медичної картки стаціонарного хворого, не вбачається, що вказана хвороба засудженого перешкоджає відбуванню ним покарання, що подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, характер захворювання, який не відноситься до захворювань, що є підставою звільнення від подальшого відбування покарання, а також особу засудженого, його задовільний стан здоров`я, суд приходить висновку, що у клопотанні засудженого необхідно відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
постановив:
у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення засудженого від покарання за хворобою - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1