ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 663/3447/29 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/882/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
У Х В А Л А
іменем України
24 липня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001459 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 08 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гребені, Кагарлицького району Київської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду першої інстанції продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 06.09.2020 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Свої доводи мотивує тим, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню обвинуваченим відсутній, оскільки він активно сприяв розкриттю злочину, жодних спроб до переховування від органів досудового розслідування не вчиняв. Ризик впливу на свідків відсутній, оскільки вони вже допитані судом. Також зазначає, що рішення суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає положенням практики ЄСПЛ.

Просить скасувати ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 08.07.2020 року та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити обраний ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло з 20 год 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого до 06.09.2020 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Крім того, ОСОБА_8 , хоча і вважається таким, що в силу ст. 89 КК України не має судимості, але раніше притягувався до кримінальної від відповідальності за вчинення умисних злочинів, що характеризує його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

Суд врахував, що у Скадовському районі ОСОБА_8 перебував на заробітках та не має постійного місця проживання та джерел доходу, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, не можуть слугувати стримуючим фактором та гарантували його належну процесуальну поведінку, і виключали можливість вчинення ним дій, спрямованих на переховування від суду, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, суттєво не зменшились та продовжують існувати.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою доцільно продовжити на 2 місяці з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки під час розгляду справи і запобігання уникнення правосуддя, що буде виправданим та відповідатиме закону.

Крім того, судом було розглянуто питання щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту та встановлено, що в клопотанні сторони захисту вказано адресу житла, за якою має бути застосований відповідний запобіжний захід, а саме АДРЕСА_2 . Однак судом відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту, оскільки вказане житло є тимчасовим, його винаймає ОСОБА_9 , а безпосереднім власником вказаного житла не надано згоду на перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом у вказаному житлі.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є непереконливими, з огляду на характер, обставини вчиненого злочину, в якому він обвинувачується, відомості про його особу, які у своїй сукупності та взаємозв`язку не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою його належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, дані про його особу, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, не має постійного місця проживання та території Херсонської області, офіційно не працевлаштований, не має законного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення покарання, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, є безґрунтовними.

Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Що стосується доводів, які були зазначені в апеляційній скарзі захисника про те, що ОСОБА_8 сприяв розкриттю злочину та не вчинив спроб до переховування від органів досудового розслідування, то вони не підтверджуються матеріалами справи, з яких убачається, що ОСОБА_8 після вчинення злочину з метою уникнення покарання та приховування слідів злочину за допомогою ганчірки витер сліди крові з підлоги за місцем вчинення злочину, нікому про це не повідомив, сховав ганчірки та покинув місце злочину.

Матеріалами провадження не підтверджено, що всі свідки у кримінальному провадженні допитані під час судового розгляду, а тому існування ризику впливу обвинуваченого на свідків з метою надання ними свідчень про недоведеність його вини є вірогідним в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Так, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 триває, питання про доведеність чи не доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, а тому доводи апелянта про достатність застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини та ризики, які стали підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , негативні дані про його особу, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 08 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4