ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 487/4310/19
Провадження №11-сс/819/591/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: невнесення відомостей до ЄРДР Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі - ОСОБА_5
З участю прокурора - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.08.2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених службових осіб СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Скаржник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає фактичним обставинам, ухваленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відсутня повнота судового розгляду. В обґрунтування доводів посилається на те, що керівником ТУ ДБР розташованого в м.Миколаєві повністю проігноровано факт вимог ч.1 ст.214 КПК України про зобов`язання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Просить ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 серпня 2020 року скасувати та передати справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши прокурора у дебатах, який залишився на попередніх позиціях, перевіривши матеріали і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує роз`яснення рішення Конституційного Суду України (другий сенат у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень частини третьої статті 307, частини третьої статті 309 Кримінального процесуального кодексу України від 17 червня 2020 року, Справа №3-180/2018(1644/18), № 4-р(II)/2020) у якому зазначено, що звертаючись до уповноважених державних органів із заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, особа очікувано перебуває в межах належної правової процедури, забезпечення якої є одним із завдань кримінального провадження (стаття 2 Кодексу). Недостатність судових гарантій від свавілля у питанню початку кримінального провадження перешкоджає захисту порушених прав людини, зокрема внаслідок унеможливлення судового захисту, передбаченого частинами першою, другою статті 55 Конституції України.
Даним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення. Положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до чт.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 22 КПК України - кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст.ч.1 ст. 26 КПК України - сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Тобто, предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України - слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Колегією суддів апеляційної інстанції перевірено, що 22.05.2019 року до ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві скаржником було надано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.256, 364, 365, 366 КК України начальниками СВ Арбузинського ВП ГУНП в Миколаївській області та Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, при розгляді його заяви про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Любоіванівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, що полягає в привласненні бюджетних коштів, при реалізації програми №питна вода».

Проте зазначені відомості за заявою скаржника до ЄРДР не внесені.

У відповідності до положень ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 216 КПК України визначена підслідність органам досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.216 КПК України підслідність здійснення досудового розслідування злочинів, вчинених працівником правоохоронного органу, віднесена до слідчих державного бюро розслідувань.
Тобто направлення заяви для реєстрації кримінальних правопорушень шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР слідчим (прокурором), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, з дотриманням вимог про підслідність не суперечить положенням ст.ст. 214, 216, 218 КПК України.
При апеляційному розгляді, колегія суддів виходить не з формальних міркувань, а з фактичних обставин, встановлених в судовому засіданні, вважає, що вирішення питань, передбачених ст.ст. 303 - 308 КПК України є компетенцією слідчого судді місцевого суду, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні, та з метою забезпечення доступу заявника до правосуддя у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.
На підставі вищевикладеного, в сукупності з перевіреними доказами під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла переконання, що слідчий суддя, залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_7 діяв у спосіб та у межах законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги через відсутність факту протиправної бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві, т.я. заява ОСОБА_7 , в супереч вимогам ст.214 КПК України, не містить викладу обставин та будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення діяння за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 210, 256, 364, 365, 366 КК України, про які в своїй заяві зазначає скаржник, виходячи зі складу вказаних кримінальних правопорушень.
Невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається, а тому доводи скаржника про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді апеляційна інстанція визнає непереконливими, необґрунтованими та безпідставними.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України - за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 серпня 2020 року - залишити без зміни, подану апеляційну скаргу скаржника - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 серпня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених службових осіб СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4