Справа № 465/7019/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/208/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8
представника КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова 31 січня 2020 року стосовно ОСОБА_7

встановила:

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував безпідставністю заяви представника медичного закладу з тих підстав, що з наданих матеріалів висновок лікарської комісії є передчасним, оскільки із встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стан здоров`я ОСОБА_7 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.
Не погоджуючись з ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31 січня 2020 року захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити ухвалу про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Покликається на незаконність оскаржуваної ухвали. Вказує, що 2.07.2019 ухвалою Франківського районного суду м. Львова продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.Зазначає, що відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу, який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність припинення застосування таких примусових заходів. Звертає увагу, що в.о. генерального директора з експертизи КНП ЛОР «ЛОККПЛ» звернувся до суду із заявою про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, оскільки є покращення в стабілізації психічного стану і застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. На переконання апелянта, наведені обставини є підставою для скасування ухвали Франківського районного суду м. Львова від 31 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 .
Заслухавши пояснення ОСОБА_7 та його захисника та представника КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справ та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено особливий порядок кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру (Глава 39 КПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, з яким погоджується суд апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
У своїй заяві в.о. генерального директора КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та лікуючий лікар-психіатр просили змінити ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах.
З висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 78 від 19 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_7 страждає хронічним психіатричним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий тип дефекту, стан ремісії. У зв`язку з покращенням і стабілізацією психічного стану та досягненням повноцінної ремісії (значного послаблення хворобливого процесу), досягненням позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки, а також зважаючи на його соматичний стан (ІХС: постінфарктний (2018-2019 роки), кардіосклероз. Післяінфарктна аневризма верхівки лівого шлуночка. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 2, ризик 4. Гіпертензивне серце. СН ІІ А стадії із збереженою систолічною функцією ЛШ), застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної допомоги у примусовому порядку.
Також з зазначеного висновку вбачається, що ОСОБА_7 24 жовтня 2006 року було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з суворим наглядом, такі застосовувались до останнього до 22 червня 2017 року. В подальшому ОСОБА_7 було змінено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з суворим наглядом на примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом.
Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.
У даному випадку, враховуючи тривалість застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з суворим наглядом, анамнез його хвороби, порядок надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, що потребує значного самоконтролю та самодисципліни з боку хворого, а також те, що на момент огляду ОСОБА_7 продовжує страждати хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії безперервного типу перебігу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміна ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку є передчасною.
Наведене повністю спростовує твердження захисника в апеляційній скарзі про протиправну, на його думку, відмову суду першої інстанції в зміні ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування ухвали, судом не допущено.
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Франківського районного суду м. Львова 31 січня 2020 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4