ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/700/21 Справа № 203/1543/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000335 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.5 ст. 186 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 березня 2021 року, включно.
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на нічний домашній арешт відмовлено.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років, судове дослідження доказів по справі не проведене, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини по справі, вплинути на свідків, переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та продовжити вчинення кримінальних правопорушень.

В апеляції:
- захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в порушення вимог ст. 184 КПК України, обвинуваченому не було вручено клопотання прокурора та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження тримання під вартою.
В ухвалі суду не викладено обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з посиланням на конкретні докази.
Вважає, що тяжкість злочину і можливість суворого покарання не може бути самостійною підставою для тримання особи під вартою.
На його думку, судом не було належним чином взято до уваги, що обвинувачений перебуває під вартою близько року, за цей час проведено 10 судових засідань, сторона обвинувачення забезпечила явку лише одного свідка; а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, в розшуку не перебував, не має негативної репутації за місцем мешкання, тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з застосування електронного заходу контролю, дасть змогу досягти дієвості кримінального провадження, враховуючи інтереси сторони обвинувачення та захисту.
Заслухавши обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків у виді можливості перешкоджання встановленню істини по справі, впливати на свідків, переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та продовження вчиненні кримінальних правопорушень.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років, а тому за даних обставин останній може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім цього, враховуючи стадію судового розгляду кримінального провадження, серйозність пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, існує висока вірогідність вчинення впливу на свідків та продовження вчиненні кримінальних правопорушень з боку обвинуваченого.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо не вручення обвинуваченому копії клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони є необґрунтованими з огляду на вимоги ч.3 ст. 331 КПК України, відповідно до якої незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо судове провадження не було завершене.
Апеляційний суд також зважає на доводи сторони захисту про наявність міцних соціальних зв`язків в обвинуваченого, постійного місця проживання, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, проте ці обставини не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлені ризики є реальними, продовжують існувати та для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого суд обґрунтовано продовжив строк тримання під вартою.
Доводи захисника стосовно того, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочинів, наслідки цих злочинів, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, кадрова ситуація у судах, а також поведінку учасників кримінального провадження, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000335 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.5 ст. 186 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4