Справа №639/4081/20
Провадження №1-кс/639/1770/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову слідчого Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 23.06.2020 року про закриття кримінального провадження №0001143 від 23.06.2015 року, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
03.07.2020р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просили:

- скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 від 23.06.2020 року, яка винесена передчасно та з численними порушеннями норм кримінального та кримінального процесуального законів;

- визнати бездіяльність слідчого ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 щодо умисного невиконання та ігнорування ухвал суду від 29.07.2019 року та від 05.03.2020 року;

- зобов`язати слідчого та прокурора виконати в повному обсязі ухвалу Харківського апеляційного суду від 29.07.2019 року, ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2020 року, де вказано на необхідність проведення слідчих дій та зобов`язати їх перевірити на відповідність закону встановлену помилково кваліфікацію діяння, вчиненого ОСОБА_7 за ст. 384 КК України;

- направити кримінальне провадження прокурору для організації досудового розслідування.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилалися на те, що постановою від 23.06.2020 року слідчий СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 закрила за відсутністю складу кримінального правопорушення кримінальне провадження №0001143 від 23.06.2015 року.

Постанову слідчого вважають незаконною, необґрунтованою, не мотивованою, яка не відповідає нормам матеріального права, суперечить вимогам ст. 2, ч.2 ст. 9, ч.3 ст. 38, п.1 ч.1 ст. 91, ч.1 ст. 92, п.2 ч.5 ст. 110 КПК України, бо органом досудового розслідування за 5 років безпідставної умисної тяганини не вжиті всі необхідні заходи для збирання доказів і забезпечення повного, всебічного, неупередженого та ефективного досудового розслідування. Висновки слідчого в постанові ґрунтуються виключно на показаннях суб`єкта злочину ОСОБА_7 , викладені упереджено та без зазначення інших доказів та їх оцінки у сукупності та взаємозв`язку, завідомо перекручені з метою звільнити суб`єкта злочинів ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.
Також слідчим ОСОБА_4 , проігноровані ухвала апеляційного суду від 29.07.2019 року та ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2020 року, якими скасовані попередні постанови слідчого про закриття кримінального провадження, де зазначено про виявлені численні недоліки досудового розслідування, які не усунуті до теперішнього часу у кримінальному провадженню.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала вимоги скарги, посилаючись на зазначене вище.

ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання, в якій просила провадження розглядати без її участі, підтримавши вимоги скарги.

Прокурор ОСОБА_8 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечували, вказували на те, що постанова слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 23.06.2020р. про закриття кримінального провадження № 0001143 від 23.06.2015, є законною обґрунтованою, а доводи скарги безпідставними, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні було проведено повно та всебічно, за наслідками чого встановлено відсутність складу кримінальних правопорушень.
При цьому слідчий посилалась на те, що судове рішення, яке заявники вважають таким, що умисно не виконувалось ОСОБА_7 , виконане в повному обсязі. Крім того, вказана особа в ході допиту відмовилася від дачі показань стосовно ряду поставлених до неї питань в силу ст. 63 Конституції України, що не можна вважати наданням завідомо неправдивих показань. В подальшому під час допиту ОСОБА_7 , пояснюючи свою відповідь під час допиту слідчим 16.11.2015р. щодо відсутності в нього нерухомого майна, зазначив, що можливо неправильно зрозумів питання слідчого чи подумав, що питання стосується майна, яке знаходиться в м. Харкові, тому не повідомив про прийняття спадщини на будинок, який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки за вказаною адресою він після смерті батьків не проживав.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши надані докази в їх сукупності, перевіривши доводи скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 23.06.2015р. за заявою ОСОБА_5 до ЄРДР були внесені відомості за №0001143 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 382 КК України за фактом ухилення ОСОБА_7 від виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2012 р. в частині стягнення з останнього на користь ОСОБА_6 (доньки ОСОБА_9 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн.

02.12.2015р. до ЄРДР внесені відомості за №0000124 за ч.1 ст. 384 КК України за фактом повідомлення ОСОБА_7 , будучи повідомленим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, під час допиту в якості свідка (протокол від 16.11.2015р.) слідчому завідомо неправдивих показань щодо відсутності у нього будь-якого рухомого або нерухомого майна. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що у приватній власності ОСОБА_7 з 08.02.2014р. перебуває земельна ділянка площею 0,133 га та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою прокурора Жовтневого відділу Харківської місцевої прокуратури №2від 25.01.2016 року матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001143 від 23.06.2015р. та №0000124 від 02.12.2015р. об`єднані в одне, та присвоєно об`єднаним кримінальним провадженням №0001143.

За результатами проведення досудового розслідування 23.06.2020р. старшим слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001143 від 23.06.2015р. у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий зазначив, що 16.01.2020, будучи допитаним в якості свідка, ОСОБА_7 повідомив, що 16.11.2015р. в ході допиту в якості свідка, керувався Конституційною гарантією, яка передбачена ст. 63 Конституції України, тобто особа не несе відповідальності за відмову давати показання відносно себе, оскільки це частина його прав на захист від підозри або обвинувачення у вчиненні злочину (про право ст. 63 Конституції України, заздалегідь було повідомлено ОСОБА_10 , під час допиту в якості свідка). Окрім цього, ОСОБА_7 пояснив, що можливо він не правильно зрозумів питання слідчого або подумав про наявність «рухомого або не рухомого майна» у місті Харкові, а не за його межами. Виходячи із об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України завідомо неправдиве показання характеризується активними діями, які виявляються у неправдивих показаннях свідка.
Окрім того, в ході допиту, ОСОБА_7 зазначає, що ні в якому разі не ухилявся від сплати грошових коштів, відповідно до рішення суду, оскільки ще до внесення до ЄРДР виплатив грошові кошти в розмірі 2.200 грн., а після винесення рішення суду, яке вступило в закону силу лише в листопаді 2015 року (оскільки ОСОБА_5 постійно зверталася зі скаргами та клопотаннями до суду, тим самим затягувала винесення остаточної ухвали суду), в ході одночасного допиту 23.01.2016, ОСОБА_7 було виплачено 29206 гривень 24 копійки.
З огляду на викладене, слідчим зроблено висновок про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину у діях ОСОБА_7 у формі умислу. При цьому вирок Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2012 р. хоча і не був негайно виконаний ОСОБА_7 добровільно, проте в подальшому все ж був виконаний після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем. При цьому ознак ухилення боржника від виконання такого рішення не вбачається, оскільки ОСОБА_7 добровільно передав ОСОБА_11 , яка діяла як представник ОСОБА_6 , решту належної до сплати суми.
Проте, з такими висновками слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 погодитися не можна.

Так, відповідно до ч.3 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4 ч.1 ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має бути закрито після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст.91 КПК України).

Положення п. 2 ч. 1 ст. 284, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 303 КПК України дають підстави прийти до висновку про те, що висновок слідчого про закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оформлений у вигляді відповідної постанови, має бути належним чином обґрунтованим та обов`язково містити посилання на докази, здобуті під час досудового розслідування.
При цьому постанова про закриття кримінального провадження має містити встановленні у кримінальному провадженні фактичні обставини, які свідчать про відсутність складу (події) кримінального правопорушення, з посиланням на докази, на яких ґрунтуються висновки слідчого/прокурора щодо вказаних фактичних обставин.

Як зазначалось відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №0001143 від 23.06.2015р. внесені:

- за ч. 1 ст. 382 КК України за фактом невиконання ОСОБА_7 вироку Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2012 р., яким, окрім іншого, з останнього стягнуто на користь ОСОБА_6 (доньки ОСОБА_5 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн.

- за ст. 384 КК України за фактом завідомо неправдивого показання ОСОБА_7 під час допиту слідчим 16.11.2015р. про відсутність в нього будь-якого майна, що спростовується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

В оскаржуваній постанові підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, які обставини встановлені досудовим слідством, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, чого в оскаржуваній постанові не вбачається.
Крім того, з оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що слідчим при закритті кримінального провадження, в порушення ст.94 КПК України, не надано належної юридичної оцінки кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення, а тому при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не виконано вимоги закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.
Слідчий суддя під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження не може перебирати на себе функції слідчого, та покладати в обґрунтування свого рішення джерела доказування, які не наведені в оскаржуваній постанові.
Також, слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 було проігноровано недоліки досудового розслідування, які були визначені в ухвалі слідчого судді від 05.03.2020 року, якою скасовано попередню постанову про закриття кримінального провадження, а саме: в порушення вимог ст. 110 КПК України в постанові слідчого від 13.02.2020р. про закриття кримінального провадження №0001143 від 23.06.2015р. не зазначено з посиланням на конкретні докази зібрані під час досудового розслідування:

-коли вирок Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2012 р. набрав законної сили, його було звернуто до виконання та він став обов`язковим до виконання ОСОБА_7 в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн.;

-строки, порядок виконання вказаного вироку ОСОБА_7 у період з моменту, коли він став обов`язковим і до повного виконання, із наведенням сум платежів та дат їх здійснення, як безпосередньо ОСОБА_7 , так і шляхом здійснення відповідних відрахувань із його заробітної плати;
-даних про реальну можливість виконання вироку ОСОБА_7 його доходи, майновий стан, заходи, що ним вживались для виконання вироку або, навпаки, ухилення від його виконання (приховування майна та/або даних про наявність доходів тощо).
Слідчим суддею було відмічено, що встановлення вказаних фактичних даних є необхідним для належної правової оцінки наявності (відсутності) як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України, адже сам лише факт виконання рішення суду, якщо цьому передувало умисне його невиконання протягом тривалого часу, не виключає складу вказаного злочину.
Також слідчим суддею було зазначено, що у постанові слідчого не знайшло відображення належна правова оцінка посиланням ОСОБА_7 в ході допиту 16.01.2020р., що під час допиту 16.11.2015р. він керувався положеннями ст. 63 Конституції України, з урахуванням тієї обставини, що 16.11.2015р. ОСОБА_7 не відмовлявся від давання показань, а зазначив про відсутність в нього будь-якого майна.
Отже, оскаржувану постанову слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області 23.06.2020р. не можна визнати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.

Крім того, необхідно відзначити, що резолютивна частина постанови слідчого взагалі не містить висновків у зв`язку з відсутністю складу якого (яких) кримінального правопорушення (кримінальних правопорушень) підлягає закриттю кримінальне провадження.

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині вимог про скасування постанови слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 23.06.2020 року про закриття кримінального провадження №0001143 від 23.06.2015р. підлягає задоволенню.
Щодо вимог скаржників про визнання протиправною бездіяльність слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 та прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 щодо умисного невиконання та ігнорування ухвал суду від 29.07.2019 року та від 05.03.2020 року, слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1?) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенніскарги.

Отже визнання слідчим суддею протиправною бездіяльність слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 та прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 суперечить вимогам ч.2 ст. 307 КПК України.
Враховуючи викладене, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України у задоволенні інших вимог за скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову слідчого Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 23.06.2020 року про закриття кримінального провадження №0001143 від 23.06.2015 року, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 23.06.2020 року про закриття кримінального провадження №0001143 від 23.06.2015 року, копію ухвали та матеріали кримінального провадження направити керівнику Харківської місцевої прокуратури №2 для організації проведення досудового розслідування.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1