УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0000201 за апеляційними скаргами прокурора Генічеської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисника ОСОБА_8 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Воскресенка Новотроїцького району Херсонської області, з середньою освітою, одруженого, маючого одну малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Якимівка Якимівського району Запорізької області, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого.

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9 , (в режимі відеоконференції
з Херсонського апеляційного суду)
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції з Новотроїцького районного суду Херсонської області)

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити, виключити з мотивувальної частини вироку з кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України таку кваліфікуючу ознаку, як завдання значної матеріальної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити та призначити більш м`яке покарання ніж призначено судом. В іншій частині вирок залишити без змін.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , просять в своїх апеляційних скаргах, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено покарання:
за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 8 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 8 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
До вступу вироку в закону силу обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.
Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 13.03.2017 року з моменту його затримання.
Ухвалено зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк перебування його під вартою з 13.03.2017 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 439,80 грн. (чотириста тридцять дев`ять гривень 80 коп.).
ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 8 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 8 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
До вступу вироку в закону силу обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.
Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 13.03.2017 року з моменту взяття його під варту.
Ухвалено зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк перебування його під вартою з 13.03.2017 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 2027,52 грн. (дві тисячі двадцять сім гривень 52 коп.).
Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи вину обвинувачених та міру призначеного покарання, вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає зміні в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій засуджених.

Посилаючись на положення п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК і п. 17 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, вказує, що реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Зазначає, що автомобіль, яким незаконно заволоділи обвинувачені, було повернуто працівниками поліції потерпілому без жодних пошкоджень, а за такого збитки завдані потерпілому ОСОБА_10 , відсутні, у зв`язку з чим, вважає за можливе виключити з мотивувальної частини вироку з кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України таку кваліфікуючу ознаку, як завдання значної матеріальної шкоди.

Захисник ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду в частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вважає його надто суворим.

Вказує, що призначаючи покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України у виді 7 років 8 місяців позбавлення волі, та за ч. 2 ст. 187 КК України, 7 років 3 місяці позбавлення волі, не врахував пом`якшуючу обставину, як активне сприяння розкриттю злочину, позицію потерпілого, не карати суворо обвинувачених, бажання обох обвинувачених відшкодувати моральну шкоду потерпілому, яку сам потерпілий не заявляв та не наполягав на такому відшкодуванні.

Зазначає, що ОСОБА_7 добровільно вказав слідчим органам, а ОСОБА_6 не заперечував де перебуває автомобіль, яким вони заволоділи та був повернутий потерпілому без будь якого ушкодження, що також не взято судом до уваги та не визнано, як пом`якшуючою обставиною.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не погоджуються з оскаржуваним вироком, вважають його несправедливим, та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказують, що призначене їм покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, а також судом не враховано дані щодо їх осіб, як обвинувачених.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2017 року близько 22:00 год. в смт Новотроїцьке, Херсонської області ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, з якими заздалегідь, тобто до початку вчинення злочину, домовився про вчинення його спільними діями, а саме з ОСОБА_7 та іншою невстановленою слідством особою, під приводом скористатися послугами таксі зателефонували потерпілому ОСОБА_10 , який прибув 11.03.2017 року близько 22:30 год. у домовлене ними місце, а саме на територію Новотроїцької ЦРЛ, розташованої за адресою: вул. Соборна, 105, смт Новотроїцьке, Херсонської області, умисно, повторно, з погрозою застосування та в подальшому застосувавши предмет схожий на пістолет, яким завдав удару в область голови потерпілого ОСОБА_10 , протиправно, незаконно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи їх настання та вчинення, заволоділи транспортним засобом, який належить на праві власності ОСОБА_11 , але перебуває у користуванні ОСОБА_10 , а саме автомобілем марки «ВАЗ 21112», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, вартість якого, складає 88366,77 грн., чим потерпілому ОСОБА_10 було завдано значної матеріальної шкоди на загальну суму 88366,77 грн. Після чого викраденим автомобілем розпорядилися на власний розсуд.
11.03.2017 року близько 22:00 год. в смт Новотроїцьке, Херсонської області ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, з якими заздалегідь, тобто до початку вчинення злочину, домовився про вчинення його спільними діями, а саме з ОСОБА_6 та іншою невстановленою слідством особою, під приводом скористатися послугами таксі зателефонували потерпілому ОСОБА_10 , який прибув 11.03.2017 року близько 22:30 год. у домовлене ними місце, а саме на територію Новотроїцької ЦРЛ, розташованої за адресою: вул. Соборна, 105, смт Новотроїцьке, Херсонської області, де умисно, повторно, з погрозою застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, що виражалося у погрозах та нанесені ударів по тілу потерпілого ОСОБА_10 , протиправно, незаконно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи їх настання та вчинення, заволоділи транспортним засобом, який належить на праві власності ОСОБА_11 , але перебуває у користуванні ОСОБА_10 , а саме автомобілем марки «ВАЗ 21112», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, вартість якого, складає 88366,77 грн., чим потерпілому ОСОБА_10 було завдано значної матеріальної шкоди на загальну суму 88366,77 грн. Після чого, викраденим автомобілем розпорядилися на власний розсуд.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що завдало значної матеріальної шкоди.

Також, 11.03.2017 року близько 23:00 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інша невстановлена слідством особа, перебуваючи на території Генічеського району Херсонської області на відстані близько 1 км. від с. Щорсівка, в напрямку м. Мелітополь, Запорізької області, на автодорозі, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку вчинення злочину, домовилися про вчинення їх спільними діями, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зупинивши викрадений ними раніше автомобіль «ВАЗ 21112», державний номерний знак НОМЕР_1 , наказали потерпілому ОСОБА_10 залишити салон автомобіля та після чого вчинили розбійний напад відносно нього в результаті чого заволоділи його грошовими коштами в сумі 50 гривень однією купюрою та мобільним телефоном бувшого у використанні марки «НОКІА-220», вартість якого, складає 532,50 грн. Чим потерпілому ОСОБА_10 було завдано матеріального збитку на загальну суму 582,50 грн., після чого вказаним майном розпорядилися на власний розсуд.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, - розбій кваліфікуючими ознаками якого є напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб.

Також, 11.03.2017 року близько 23:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території Генічеського району Херсонської області на відстані близько одного кілометра від с. Щорсівка в напрямку руху м. Мелітополь Запорізької області на автодорозі, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у викраденому ними автомобілі «ВАЗ 21112», державний номерний знак НОМЕР_1 реалізовуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння особистими документами ОСОБА_10 , діючи в особистих інтересах, умисно, незаконно, відкрито заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , серія НОМЕР_2 , виданого 04 жовтня 2007 року Новотроїцьким РВ УМВС України в Херсонській області, та іншими важливими документами потерпілого, а саме ідентифікаційним кодом виданим на ім`я останнього, посвідченням водія серії НОМЕР_3 виданого 11.10.2007 МВ ДАІ м. Генічеськ ВДАІ УМВС України у Херсонській області на ім`я останнього, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на причеп легковий-В серії НОМЕР_4 виданого 15.08.2013 МВ ДАІ м. Генічеськ ВДАІ УМВС України у Херсонській області на ім`я останнього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «ВАЗ 21112» серії НОМЕР_5 виданого 19.04.2006 Генічеським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України на ім`я ОСОБА_11 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, як привласнення документів, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами.

Також ОСОБА_7 , у невстановленому слідством часі та місці, при невстановлених слідством обставинах, умисно, без передбаченого законом дозволу придбав предмет, який згідно висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № 30-ВТ від 20.03.2017 конструктивно оформлений в корпусі наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 заряд вибухової речовини Тротил, вагою 100-115 грам, відноситься до категорії неостаточно споряджених боєприпасів, придатний для проведення вибуху; бойовий підривач типу УЗГРМ до ручних гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42, який споряджений ініціюючою вибуховою речовиною ТНРС вагою 0,1 г., азид свинцю вагою 0.2 г. та бризантною вибуховою речовиною підвищеною потужності ТЕН або гексоген вагою 1 г., являється вибуховим пристроєм, що відноситься до категорії боєприпасів військового призначення і поєднання (сукупність) конструктивно оформленого в корпусі наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 заряду вибухової речовини та бойового підривача до осколкових ручних гранат УЗРГМ, утворює бойову наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка придатна для проведення вибуху яку незаконно без передбаченого законом дозволу зберігав при собі в особистих речах, а саме в кишені спортивної куртки в салоні автомобіля «ВАЗ-21063» р/н. НОМЕР_6 до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області, під час санкціонованого огляду, який відбувся 13.03.2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України а саме незаконне поводження з бойовими припасами тобто придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувачені в своїх апеляційних скаргах порушують питання про скасування вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо
встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України, тобто: судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Жодної із вищезазначених підстав для скасування вироку суду першої інстанції і призначення нового розгляду у суді першої інстанції обвинуваченими в апеляційних скаргах не зазначено. За такого апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора то вони є неспроможними. Як слідує із змісту апеляційної скарги, прокурора, він не погоджується з кваліфікуючою ознакою дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України, а саме, незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що завдало значної матеріальної шкоди та вважає за можливе виключити з мотивувальної частини вироку таку кваліфікуючу ознаку, як завдання значної матеріальної шкоди.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повно всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, дав належну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і належності, а сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, свої висновки суд належним чином вмотивував.

Дослідивши всі обставини провадження та перевіривши їх доказами, суд дійшов правильного висновку про те, що в діях обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме, незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що завдало значної матеріальної шкоди.

Як встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, незаконним діями обвинувачених, які полягали в незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_10 , потерпілому було завдано збитків на суму 88366,77 грн. Вартість викраденого майна автомобіля ВАЗ 21112, д/н НОМЕР_1 встановлена висновком експерта. Відповідно до п.3 примітки до ст. 289 КК України ( в редакції, яка діяла на час вчинення злочину) шкода визнається значною у разі заподіяння реальних збитків на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. За такого, доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність в діях обвинувачених за ч.3 ст. 289 КК України кваліфікуючої ознаки завдання значної матеріальної шкоди є неприйнятними.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів та даних щодо осіб обвинувачених, то апеляційний суд вважає їх неприйнятними.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України врахував характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, спосіб їх вчинення, наслідків вчинених злочинів, позицію потерпілого, особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується негативно, раніше судимий, непрацюючий, одружений, має малолітню дитину, яка має захворювання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття та розуміння протиправності вчинених ним діянь, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на вказаний у вироку строк, належним чином його вмотивувавши.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, даних про особу обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, спосіб їх вчинення, наслідків вчинених злочинів, позицію потерпілого, особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується добре, раніше судимий, непрацюючий, одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття та розуміння протиправності вчинених ним діянь, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на вказаний у вироку строк, належним чином його вмотивувавши.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, даних про особу обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, підставами для скасування чи зміни судового рішення є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Стосовно заявлених захисником ОСОБА_8 та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотань про застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 положень ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015), то такі клопотання є безпідставними.

Згідно вироку суду першої інстанції, строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 13 березня 2017 року, тобто з моменту їх затримання до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченим у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом першої інстанції зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 березня 2017 року по 02 лютого 2021 року кожному, із розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

З урахуванням тієї обставини, що на час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю відбули покарання, призначене за оскаржуваним вирок, їх належить звільнити з-під варти.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора Генічеської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.

В зв`язку з фактичним відбуттям покарання, призначеного вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2019 року, звільнити обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з-під варти негайно за відбуттям строку призначеного покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення а засудженими, які утримуються під вартою в той же строк з часу отримання копії цієї ухвали..

Головуючий

Судді