Номер провадження: 11-кп/813/730/21
Номер справи місцевого суду: 496/2371/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 05.06.2020 року в кримінальному провадженні №0000365 від 27.05.2019 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
29.11.2013 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.07.2017 року,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк покарання термін його попереднього ув`язнення у період з 27.05.2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання до 05.06.2020 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишений без змін.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Як вбачається з вироку, 27.05.2019 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи за місцем тимчасового мешкання в АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Mercеdes E220» держаний номер НОМЕР_1 (р. Польща), що знаходився на узбіччі провулку Підйомного в с. Усатове Біляївського району Одеської області та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , впевнившись що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з розташованої в приміщенні прихожої тумбочки вказаного будинку, заволодів ключем від замку запалювання вищевказаного автомобіля та разом з ними направився до автомобілю. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , діючи повторно та впевнившись в таємності своїх дій, викраденим ключем відкрив водійські двері автомобіля марки «Mercеdes E220» державний номер НОМЕР_1 та проник до його салону, де за допомогою викраденого ключа запустив двигун автомобіля та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись автомобілем на власний розсуд. Потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно матеріальний збиток у розмірі 18000 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, яку в судовому засіданні апеляційного суду уточнив та просить змінити вирок Біляївського районного суду Одеської області від 05.06.2020 року, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки ОСОБА_8 . Не оспорюючи вирок в частині фактичних обставин та доведеності вини, вважає, що призначене покарання є занадто суворим, таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки обвинувачений свою вину визнав, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Мотиви апеляційного суду.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено. Також судом враховано, ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненому, по місцю проживання характеризується позитивно. Крім того, судом враховано і думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 остаточне покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, яке в свою чергу дорівнює мінімальному строку покарання, передбаченому ч.2 ст.63 КК України та санкцією ч.2 ст.289 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, тобто схильний до вчинення кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання, є справедливим і призначено у відповідності до вимог Кримінального кодексу України, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання. Підстави для застосування положень ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 відсутні.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи захисника ОСОБА_7 , на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин, наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга захисника не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, а судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирокБіляївського районного суду Одеської області від 05.06.2020 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4