Справа № 487/7208/20
Провадження № 1-кс/487/6973/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:

27.11..2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У скарзі скаржник посилається на те, що їй було відмовлено у реєстрації в ЄРДР її скарги (заява) наданої згідно вимог ст.214, ст.60 ч.2 КПК України від 11.11.2020 року.
Посилаючись на вищезазначене просила зобов`язати слідчого зареєструвати її заяву від 11.11.2020 року в ЄРДР, для проведення обґрунтованого і неупередженого досудового розслідування фактів скоєного кримінального правопорушення, згідно якого передбачена відповідальність кримінальним кодексом України і її охоронюваних законом прав як матері та її психічно хворої дитини, а також надати їй номер та дату реєстрації в ЄРДР згідно вимог ч.5 ст.214 КПК України.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала, просила її задовольнити.
Представник Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Слідчим суддею встановлено та із матеріалів скарги вбачається, що до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області 11.11.2020 звернулася ОСОБА_3 зі скаргою про те, що її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалід ІІ групи, непрацездатний, потребує опіки. Вона отримує його пенсію по інвалідності в АТ КБ «ПриватБанк». Їй стало відомо, що її син оформив в банку картку без паспорту і коду. Вважає, що дії банку є незаконними.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
У відповідності до ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України №139 від 06.04.2016 року, прийнятим на виконання вимог КПК.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Аналогічні вимоги містяться в ч. 5 ст. 214 КПК України.
Також, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, слідчий суддя вважає, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в такій заяві або повідомленні об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Як вбачається з наданої скарги ОСОБА_3 та наданої до неї заяви, остання посилається на те, що дії АТ КБ «ПриватБанку» по відношенню до її сина ОСОБА_4 , інваліда ІІ групи є незаконними. Так, банком було надано кредит останньому без паспорту та коду. Тобто фактично у своїй скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що діями АТ КБ «ПриватБанк» вчинено кримінальне правопорушення відносно її сина інваліда ІІ групи ОСОБА_4 , який за станом свого здоров`я непрацездатний та потребує опіки.
Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 02.11.2020 за № 20.1.0.0.0/7-201007/9314, ОСОБА_3 було проінформовано, про наступне.
При здійсненні своєї діяльності Банк керується перш за все вимогами чинного законодавства. Так, відповідно до ЗУ «Про банки і банківську діяльність», від 07.12.2000 № 2121-111, ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», від 14.10.2014 № 1702-УІІ та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою НБУ, від 12.11.2003 N9 492 (далі-Інструкція) передбачено, що банки зобов`язані проводити ідентифікацію клієнтів.
Ст. 9 ч. 9 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, 9. Суб`єкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів для фізичної особи встановлюють: прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, реєстраційний номер облікової картки платника податків України (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів) або номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України в електронному безконтактному носії.
Пунктом 2.1. Інструкції передбачено, що Банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов`язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та нормативно-правовим актом Національного банку з питань фінансового моніторингу. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації та верифікації банком.
Згідно ст. 40 Цивільного кодексу України - фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Всі правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (ст. 41 Кодексу).
Таким чином, при отримані кредиту, особою були надані всі необхідні документи, на підставі яких Банк ідентифікував дану особу. Законодавством України не передбачено, що Банк зобов`язаний встановлювати дієздатність особи. Слід відмітити також , що в Банку були відсутні будь-які відомості та дані стосовно того що дана особа є недієздатною. Відповідальність за всі дії недієздатної особи несе її опікун. Отже, якщо особа визнана недієздатною, повідомити банк про даний факт та надати підтверджувальні документи мав саме опікун. Враховуючи той факт, що опікуном такі дані не були надані, банк надав кредит особі, ідентифікувавши її при цьому на підставі документів, визначених законодавством.
Отже, слідчим суддею у судовому засіданні встановлено, що у встановленому законом порядку син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним не визнаний.
Крім того, при отриманні кредиту Банк ідентифікував ОСОБА_4 , яким були надані всі необхідні документи.
Також, відповідальність за всі дії недієздатної особи несе її опікун. Якщо ОСОБА_4 був визнаний недієздатним, повідомити банк про даний факт та надати підтверджувальні документи мав саме опікун, у даному випадку ОСОБА_3 . Але останньою такі дані ні Банку ні слідчому судді у судовому засіданні надані не були.
Таким чином, скарга ОСОБА_3 не має достатніх даних вважати, що подана нею скарга (заява) містить об`єктивні відомості, які свідчать про вчинення АТ КБ «ПриватБанк», кримінального правопорушення.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в скарзі (заяві) ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.303-309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню до Миколаївського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1