Справа №591/5027/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/254/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 591/5027/18 за апеляційною скаргою прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

10 жовтня 2019 року начальник Ковпаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_9 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з поданням в порядку ч.3 ст.26 КВК України про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону відносно засудженого ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що ОСОБА_8 не сплатив у встановлений законом строк штраф у розмірі 1700 грн., призначений йому вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2019 року за ч.2 ст.185, ст.69 КК України.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2019 року у задоволенні вказаного подання було відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд виходив з того, що вирок відносно ОСОБА_8 було укладено на підставі угоди про примирення, за наслідками невиконання якої, в тому числі і в частині невиконання призначеного покарання у виді штрафу, застосуванню підлягають спеціальні правові норми, що регулюють питання невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а не загальні, що визначені в ст.53 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2019 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

За змістом вимог поданої апеляційної скарги вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у неправильному тлумаченні ст.476 КПК України. В підтвердження цього посилається на висновок про застосування норм права, наведений у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 638/15818/14-к, відповідно до змісту якого, на думку прокурора, невиконання засудженим покарання призначеного вироком на підставі угоди про примирення не може розглядатися як невиконання умов такої угоди в розумінні ст.476 КПК України, а має вирішуватися в порядку ст.53 КК України та ст.26 КВК України на підставі подання органу пробації. Вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення безпідставно не врахував вказаний висновок, одночасно, на думку прокурора, не навівши мотивів неврахування наведених в даній постанові висновків, чим порушив вимоги ст.370 КПК України.

Судовий розгляд матеріалів даного кримінального провадження неодноразово відкладався у зв`язку із неявкою ОСОБА_8 . В судове засідання, призначене на 15.07.2020 вкотре не прибув ОСОБА_8 . Повістки, які направлялися на його адресу, починаючи з 28.12.21019 повертаються у зв`язку із відсутністю адресата за зазначеним ним місцем проживання. Про зміну свого місця проживання ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції не повідомляв. Згідно довідки громадської організації «Фонд з формування здорового способу життя» від 14.07.2020 ОСОБА_8 з 18.02.2020 по 30.04.2020 перебував у стаціонарі «ЦЗМ» м. Суми, де проходив курс психо-соціальної реабілітації. Судова повістка про виклик до суду для вручення ОСОБА_8 направлена на адресу Фонду повернулася у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

А тому, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора у відсутність ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_7 на підтримку поданої прокурором Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_7 апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, Ковпаківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області перед місцевим судом порушено питання про розстрочку виплати несплаченої засудженим ОСОБА_8 суми штрафу або його заміну іншим покарання в порядку ст.53 КК України.

При цьому, вирок Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2019 року, яким ОСОБА_8 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу, був ухвалений за угодою про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 .

Відмовляючи у задоволенні вказаного подання органу пробації, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що чинним КПК України передбачено особливі наслідки невиконання засудженим вироку, ухваленого на підставі угоді, передбачені ст.476 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеному у Постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 638/15818/14-к, за змістом статей 471, 472, 475 КПК України положення угоди щодо узгодженого сторонами покарання та згоди підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням є такими, що зобов`язують суд призначити узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди. Разом із тим, ні положення статей 471, 472 КПК України, ні зміст самої угоди про примирення чи визнання винуватості не можуть тлумачитись як такі, що визначають певну особливу матеріально-правову природу призначеного на підставі угоди покарання, що відрізняється від аналогічного покарання, призначеного судом при здійсненні кримінального провадження в загальному порядку (без угоди), або вказують на певний особливий порядок відбування такого покарання, оскільки це суперечитиме положенням кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, які відповідних особливостей не визначають.

Так, кримінальне процесуальне законодавство України визначає порядок здійснення кримінального провадження (ст.1 КПК України), а ст.ст.468-476 цього Кодексу регулюють особливості кримінального провадження на підставі угод.

Згідно з положеннями ст.ст.471, 472 КПК України зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. Ця умова угоди відповідно до ч.1 ст.475 КПК України зобов`язує суд призначити саме узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди, а тому цю умову слід вважати реалізованою в момент ухвалення судом вироку, яким призначено визначене угодою покарання. Обов`язковість же виконання такого покарання виникає не з положень угоди, а із самої матеріально-правової природи покарання та відповідних положень кримінального й кримінально-виконавчого законодавства (при цьому такий обов`язок не виключає можливості звільнення особи від його відбування на стадії виконання вироку чи заміни невідбутої частини покарання на підставах, передбачених законом).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про те, що заміна засудженому одного виду покарання на інший у випадку, коли особа не відбула покарання, визначене вироком, ухваленим на підставі угоди про примирення, не є зміною умов укладеної угоди і як наслідок застосування положень ст.476 КПК України, яка є спеціальною нормою, яка містить процесуальні порядок, що може бути застосований до засудженої особи в разі невиконання нею умов угоди.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим судом було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому вказане судове рішення на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 413, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку із неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4