Ухвала
іменем України
07 вересня2020 року

м. Київ
справа № 175/777/15-к
провадження № 51-4201 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 .

встановив:

За вироком Дніпропетровського районного суду від 09 жовтня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) та виправдано на підставі пункту 2 частини 1 статті 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_5 і цивільного позивача ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2020 року вирок Дніпропетровського районного суду від 09 жовтня 2019 року залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального
процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК .
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурора, він просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, однак у мотивувальній частині касаційної скарги вказує на незаконність вироку районного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції.
Крім того, прокурор свої вимоги обґрунтовує неправомірною відмовою у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту, однак не зазначає в чому полягала необхідність такого доказу та не вказує на його вплив на прийняте рішення.
Посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, прокурор лише вказує на необґрунтованість рішення апеляційного суду в частині відсутності відповіді на доводи його апеляційної скарги, при цьому не зазначає, які норми кримінального закону було порушено судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 цього Кодексу, колегія суддів,

постановила:

касаційну скаргу прокурора на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3