Номер провадження: 11/813/20/20
Номер справи місцевого суду: Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 20.01.2020 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сімферопіль, АР Крим, українця, громадянина Германії, з вищою освітою, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 20.01.2020 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 роки. Суд вирішив запобіжний захід ОСОБА_8 у виді застави змінити на запобіжний захід на тримання під вартою, заставу в розмірі 20000 грн., яка внесена 10.09.2008 року на депозит ГУ МВС України в Одеській області, звернути в дохід держави. Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання. Зарахувати в строк відбуття покарання час перебування ОСОБА_8 під вартою з моменту його затримання 20.05.2008 року по день звільнення під заставу 10.09.2008 року. Також вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 засуджений за те, що 23.07.2006 року, приблизно о 08 годині 35 хвилин водій ОСОБА_8 допустив грубі порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілих ОСОБА_9 , 1964 року народження, ОСОБА_10 , 1992 року народження, ОСОБА_11 , 1994 року народження та заподіяння потерпілій ОСОБА_12 , 1964 року народження тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що виразилися в порушенні вимог пунктів 1.2, 1.5, 2.3. «б», 8.4 «а», «в»; 10.1, 11.2, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:

п. 1.2. в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів»;

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 8.4. «Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити для безпечного проїзду;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 11.2. «Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини;

п. 11.3. «На дорогах з двостороннім рухом, які мають по одній смузі в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах в дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення виразилися в тому, що водій ОСОБА_8 , керуючи на підставі довіреності, технічно справним автомобілем «SААВ д/з НОМЕР_1 », який належав ОСОБА_13 , рухаючись поза населеними пунктами, по сухому асфальтованому покриттю автодороги «Київ-Одеса, з боку м.Києва, в напрямку до м.Одеси, в світлий час доби, проїжджаючи в Любашівському районі Одеської області, по ділянці, де організовано двосторонній рух і є по одній смузі руху в протилежних направленнях , про що його інформував застережливий дорожній знак 1.26 «Двосторонній рух», на 338 км +150 м зазначеної автодороги не прийняв до уваги вимоги попереджуючих знаків 1.52 "Звуження дороги» і 1.37 «Дорожні роботи», заходів для безпечного проїзду небезпечної ділянки автодороги не вжив, уважним не був, за дорожньою обстановкою не слідкував, не вибрав безпечну швидкість руху, проігнорувавши вимоги забороняючи знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості до 50-ти км / год» і 3.25 «Обгін заборонено», не переконавшись у безпеці для інших учасників руху свого маневру, виїхав на призначену для зустрічного руху смугу автодороги, де допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2101», д / н « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_9 були заподіяні, згідно висновку судово-медичної експертизи № 104 від 06.09.2006 року тяжкі тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепа, пошкодженням речовини головного мозку, забитою раною в області лівого ока з руйнуванням очного яблука, закритий перелом кісток лицьового скелета, закрита травма грудей з множинними прямими і непрямими переломами правих і переважно лівих робер із пошкодженням внутрішніх органів грудної порожнини, з виливом 3000 мл крові в плевральні порожнини; відкритий перелом лівої плечової кістки, відкриті переломи лівої і правої гомілок; закриті численні переломи кісток лівої стопи; множинні синці обличчя, тулуба, кінцівок, що спричинило смерть потерпілого.

Пасажиру автомобіля «ВАЗ 2101», д / н « НОМЕР_3 » ОСОБА_10 були заподіянні згідно висновку судово-медичної експертизи № 106 від 06.09.2006 року тяжкі тілесні ушкодження, а саме: множинні переломи кісток таза з обширним зачеревним крововиливом; закрита черепно-мозкова травма з субарахноидальними крововиливами в півкулі мозку і мозочка, ознаками набряку і набухання головного мозку, садна в області обличчя; закрита травма грудної клітки з крововиливами в тканини легень, в клітковину середостіння, в підшкірно-жирової клітковини передньої поверхні грудної клітки, саднами і синцями в область передньої поверхні грудної клітки, закрита травма черевної порожнини з крововиливом в області воріт селезінки, в з`язках печінки; множинні подряпини передньої поверхні голені, області передньої поверхні колінних суглобів, що призвели смерть потерпілої.

Пасажиру автомобіля «ВАЗ 2101», д / н « НОМЕР_2 » ОСОБА_11 були заподіянні згідно висновку судово-медичної експертизи № 105 від 06.09.2006 року тяжкі тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи черепа, пошкодженням речовини головного мозку, закритими пepeломами кісток лицьового скелета, саднами в ділянці обличчя; закрита травма грудей з крововиливами в тканини легень, в клітковину середостіння, в підшкірно-жирової клітковині передньої поверхні грудної клітки, садна і синці в ділянці передньої поверхні грудної клітки, закрита травма черевної порожнини з розмозженням селезінки і виливом 1000 мл. крові в черевну порожнину, саднами в ділянці передньої поверхні живота; закритий перелом лівої плечової кістки, що призвели смерть потерпілої.

Пасажиру автомобіля «ВАЗ 2101», д/н « НОМЕР_2 » ОСОБА_12 заподіяні, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2175 від 19.10.2006 року, тілесні ушкодження, а саме: численні садна на обличчі, задніх поверхнях рук і передніх поверхнях ніг, рани в лівій скроневій ділянці та лівого ліктя, переломи 4-х лівого і правого ребер, закрита черепно-мозкова травма, у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, що призвели тривалий розлад здоров`я і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Зазначені дії підсудного ОСОБА_8 суд першої інстанції кваліфікував за ч.3 ст.286 КК України за ознакою: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило загибель кількох осіб.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі підсудний ОСОБА_8 , не погоджуючись з прийнятим місцевим судом рішенням вказав, що вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню в зв`язку з порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_8 вказує, що:

- судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки адвокати ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не були присутніми під час проголошення вироку, а під час заміни захисника, судом не було призначено іншого адвоката для захисту його прав;

- оскаржуваний вирок містить в собі інформацію, що під час розгляду справи приймав участь потерпілий ОСОБА_16 , хоча у даному провадженні такій потерпілий відсутній;

- судом безпідставно було проведено підготовче судове засідання без його участі, копії обвинувального висновку та жодного повідомлення про виклик в судове засідання він не отримував;

- судом також було порушено ст.ст.341 та 344 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки судом не встановлювалась необхідність залучення перекладача, перекладу вироку ОСОБА_8 не отримував.

На підставі викладеного, просить вирок місцевого суду відносно нього скасувати.

Підсудний ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому міжнародного поштового відправлення.

15.12.2020 року до канцелярії суду надійшло клопотання ОСОБА_8 про відкладення судового засідання, у якому він повідомив, що 12.11.2020 року він отримав судовий виклик у засідання, яке повинно відбутись 16.12.2020 року, та, з урахуванням неотримання ним копії оскаржуваного вироку і гострою інфекційною ситуацією, що унеможливлює його прибуття у судове засідання, у якому він бажає приймати участь, просив відкласти призначене судове засідання та повідомити його про день наступного.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора та представника потерпілих, які наполягали на розгляду справи за відсутності підсудного ОСОБА_8 , апеляційний суд дійшов висновку про відхилення клопотання підсудного ОСОБА_8 про відкладення розгляду та можливість розгляду справи за відсутності підсудного з огляду на таке.

Так, апеляційним судом встановлено, що підсудний ОСОБА_8 під час неодноразового розгляду справи судами першої інстанції ухилився від явки до суду, після зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на заставу, вибув за межі України та на виклики до суду жодного разу не з`явився, будучи обізнаний про кримінальну справу відносно нього, перебував за межами України, а саме м.Кельн Німеччина. При цьому він укладав та розривав угоди із захисниками адвокатами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Крім того, під час апеляційного розгляду справи, підсудний ОСОБА_8 неодноразово звертався з клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду з метою залучення захисника та ознайомлення його з матеріалами справи, які були задоволені судом, однак за весь час перебування справи на розгляді суду апеляційної інстанції, захисник підсудного до суду не з`явився, жодних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи не надходило.

Такі дії підсудного ОСОБА_8 апеляційний суд вважає зловживанням процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та набрання вироком законної сили і ухиленням від кримінальної відповідальності, що порушує права потерпілих та суперечить завданню кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 262 КПК України (в редакції 1960 року), розгляд справи при відсутності підсудного допускається лише у виняткових випадках, зокрема, тоді, коли підсудний перебуває за межами України і ухиляється від явки до суду.

Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_8 перебуває за межами України та ухиляється від явки до суду, апеляційний суд вважає можливим відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 262 КПК України (в редакції 1960 року) розглянути дану кримінальну справу в його відсутності.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора та пояснення представника потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ст.365 КПК України (в редакції 1960 року), вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.
Статтею 323 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.
Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст. 323 КПК України (в редакції 1960 року).
Так, встановивши вину підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд першої інстанції послався на досліджені ним докази, а саме:
- оголошеними в судовому засіданні на підставі п.3 ч.1 ст.301 КПК України протоколи допиту обвинуваченого від 31.10.2006 року та свідка від 25.07.2006 року, згідно яких ОСОБА_8 пояснив, що 23.07.2006 року керував на підставі довіреності автомобілем «SААВ д/з НОМЕР_1 »,, рухався на ньому по автодорозі «Київ-Одеса» в сторону м.Одеси. В автомобілі знаходилося двоє пасажирів: Гросберг Кирил і Міллер Юлія. Була суха сонячна погода, дорога не була завантажена і призначена для руху в двох напрямках, мала по дві смуги руху в кожному направленні, посередині дороги була металева огорожа, що розділяє протилежні потоки транспорту. Приблизно після 08 год. перед з`їздом в с. Троїцьке, він бачив, що на дорозі встановленні знаки, які інформували, що в подальшому його смуга руху перекрита і потік транспорту направлявся на зустрічну смугу, призначену для руху в сторону м.Києва. При в`їзді на цю смугу був встановлений знак, який інформує про те, що на даній ділянці дороги організовано двосторонній рух. У кожному напрямку було по одній смузі для руху. Швидкість руху була обмежена до 40 км / год. Виїхавши на дану ділянку, він рухався зі швидкістю близько 60 км / год. Проїхавши по даній ділянці він підніматися на підйом, зі швидкістю приблизно 40 км / год. Ніякого транспорту в попутному напрямку не було. По зустрічній смузі, на спуск, рухалася колона легкових автомобілів Він рухався по своїй правій смузі руху, по центру. Раптово він відчув поштовх в задню частину свого автомобіля, від поштовху автомобіль повело в ліву сторону, потім він побачив перед собою автомобіль жовтого кольору і відразу сталося зіткнення його автомобіля із зустрічним автомобілем. Після удару в автомобілі спрацювали подушки безпеки і як він рухався далі, не бачив, бо знепритомнів приблизно на 2 секунди. Коли він прийшов до тями, то побачив, що його автомобіль зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2101». На місце зіткнення прибули працівники ДАІ, які стали надавати допомогу постраждалим в автомобілі «ВАЗ». Також пояснив, що під час його першого допиту, оскільки він був в шоковому стані, не повідомляв про те, що його автомобіль в задню частину вдарив іншій автомобіль. (том 1 а.с. 80-82, 186-187).
- покази потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона разом із двома дітьми та чоловіком, який був за кермом їхнього автомобіля ВАЗ-2101 їхали із моря, із Коблево в Умань. Її чоловік ніколи не порушував, тим більш в машині були діти. Спереду них їхала вантажівка вантажний автомобіль, тому вони їхали за нею з мінімальною швидкістю, щоб виїхати на нормальну трасу. Це могло бути в 8 годині 35 хвилин. Був ремонт дороги, одна полоса руху була закрита. На їхній полосі їхали зустрічні автомобілі, не багато було машин. Траса взагалі була вільна, вони рухалися по своїй полосі ближче до відбійника. Автомобіль СААБ влетів в них в бік на великій швидкості. Це було так швидко, що реакції не було ні у кого. Можливо він переплутав тормоз з газом, невідомо, але швидкість була шалена. Коли вони побачили автомобіль «SAAB», там не було більше нікого, дорога була вільна, автомобілів було мало в той час. Він виїхав на їхню полосу просто на них, ніяких автомобілів позаду них не рухалось. Він так летів, що його машину розвернуло на другий бік, і його ніхто не стукав, взагалі в той час було дуже мало поодиноких машин.
- протокол допиту потерпілої від 03.08.2006 року згідно якого ОСОБА_17 пояснювала, що її брат ОСОБА_9 разом із дружиною та дітьми на особистому автомобілі поїхали відпочивати до Чорного моря, 23.07.2006 року вони поверталися в Тернопіль. Приблизно о 15 годині 30 хвилин начальник Тернопільської таможні повідомив її , що брат попав в аварію та загинув, також загинули дві доньки, а дружина знаходиться в лікарні. Від ОСОБА_18 її відомо, що на полосу їхнього автомобіля виїхав легковий автомобіль та сталося зіткнення (том.1 а.с.84-85);
- покази свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні пояснив, що він ніс службу в складі екіпажу ДПС Любашівського взводу та оформляв ДТП, яке сталося влітку, зранку на автодорозі Київ-Одеса, на підйомі до с.Новогригорівки, зіткнулися автомобіль «Жигулі» із іномаркою. Приїхавши на ДТП - побачили загиблих, чоловік за рулем і дві доньки. Він із іншими витягували трупи з машин, матір була в шоковому стані. Дорога була середньо завантажена. Подробиць не пам`ятає , оскільки пройшов тривалий час, також пояснив, що на досудовому слідстві надавав правдиві свідчення та їх підтримує. Так, згідно протоколу допиту свідка від 29.11.2006 року ОСОБА_19 пояснив, що 23.07.2006 року близько 8 години він ніс службу в складі екіпажу ДПС Любашівського взводу. Разом із ним в екіпажі знаходилися інспектора ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Біля 8 години 40 хв. від чергового по взводу надійшло повідомлення про те, що на 338 км автодороги «Київ-Одеса» сталася ДТП. Прибувши на місце події, він побачив, що на місці аварії знаходиться екіпаж ДПС, в складі ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . Оглянувши місце ДТП, він побачив, що сталося зіткнення двох автомобілів «СААБ» і «ВАЗ 2101». Автомобіль «СААБ» був розташований перпендикулярно проїзної частини дороги, приблизно посередині. В автомобіля була пошкодження передня частина, в салоні нікого не було. Неподалік , біля лівого відбійника знаходився автомобіль «ВАЗ 2101» жовтого кольору, передньою частиною він був звернений в бік м.Одеси. В цьому автомобілі на водійському місці знаходився чоловік, який був мертвий. Позаду автомобіля на асфальті лежали дві дівчинки пасажири автомобіля «ВАЗ», неподалік від них була жінка. Він почав з`ясовувати, хто водій автомобіля «СААБ», до нього підійшов чоловік і представився ОСОБА_24 , надав водійське посвідчення та документи на автомобіль. На питання, як виникло ДТП, ОСОБА_24 відповів, що не винен і що автомобіль «ВАЗ» виїхав на полосу руху, по якій рухався ОСОБА_24 . Потім ОСОБА_24 став казати, що перед зіткненням відчув удар в задню частину автомобіля, але що це за удар ОСОБА_24 не уточнив. Чи були пошкодження на автомобілі «СААБ» в задній частині він не бачив (том 1 а.с.241-242);
- покази свідка ОСОБА_25 , який в судовому засіданні пояснив, що подробиць події не пам`ятає, так як це було давно, він працював на посаді начальника слідчого відділення, в той момент будувалась траса Київ-Одеса, прийшло повідомлення про ДТП. Він виїхав на трасу Київ-Одеса в район с. Комарово, на горі, рух був в одну сторону, автомобілем «SAAB» керував ОСОБА_24 , а прізвище водія автомобіля ВАЗ не запам`ятав. В жигулях водій помер і померли дві доньки. Він оформляв протоколи, а ОСОБА_26 допомагав. На його думку ДТП скоїв водій автомобіля «SAAB», це було видно по осипанням скла. Дослідили місце події, автомобілі поставили на штраф майданчики. Огляд проводився в присутності понятих, всі слідчі дії робили в присутності понятих, також були присутні робочі, працівники ДАІ, дорожня служба. Всі документи, які він оформляв по ДТП, були підписані тими людьми, які це засвідчували. І такого не могло бути, щоб хтось інший підписав. Всі документи складалися на місці ДТП, в кабінеті нічого не оформлялось. Всі матеріали забрали в Одесу, тому що було троє загиблих і розслідувало слідче управління. Він спілкувався з ОСОБА_24 , в автомобілі з ним були хлопець та дівчина. ОСОБА_24 нічого не говорив про інший автомобіль, про удар ззаду автомобіля. Якщо удар іде в праву задню частину, по інерції повинно виносити лівою стороною. А удар був в передню частину автомобіля, не в бік. Пошкоджений більше був перед автомобіля. Коли автомобіль б`ється ззаду його не так буде розвертати, а більше очевидно, буде заносити вліво. Зіткнення було на полосі автомобіля ВАЗ, на місці ДТП він був старший і особисто складав протокол огляду місця ДТП та схему. Підпис ОСОБА_24 відсутній, він відмовився від підпису, у зв`язку із відсутністю захисника, але на місце ДТП тоді не викликали захисників. Також пояснив, що свідчення, які давав на досудовому слідстві підтримує;
- покази ОСОБА_27 , який пояснив, на той час він працював старшим експертом Любашівського РВ при НДКЦ і його викликали на всі ДТП, його функція - фото-відео фіксація. Чи проводилася відеофіксація даному ДТП він не пам`ятає , при цьому пояснив, що свідчення, які давав на досудовому слідстві підтримує.
Так, згідно протоколу допиту свідка, ОСОБА_27 пояснив, що 23.07.2006 року біля 8 години 55 хвилин, він разом із слідчим Профатиловим та начальником СВ Жмурко виїхали на 338 км автодороги «Київ-Одеса», де сталася ДТП із потерпілими. Коли приїхали до місця події, то там знаходилося два екіпажа ДПС, які перекрили місце ДТП. Оглянувши місце події він побачив, що сталося зіткнення двох автомобілів «СААБ» и «ВАЗ 2101». Автомобіль «ВАЗ» знаходився біля лівого відбійника та був передньою частиною звернений в бік м.Одеси. За ним перпендикулярно проїжджої частини, приблизно на її середині розташований автомобіль «СААБ», який передньою частиною був звернений в бік лівого краю проїжджої частини. Біля задньої частини автомобіля «ВАЗ 2101», на асфальті, лежав накритий труп дівчинки. На водійському місці знаходився труп чоловіка. На місці ДТП був водій автомобіля «СААБ» ОСОБА_24 и два пасажира: жінка та чоловік. Він здійснював фотографування місця події, а ОСОБА_28 проводив огляд місця події та складав протокол, схему. Після фотографування він знімав місце події на відеокамеру. При огляді місця події він бачив, що слід проїзної частини, які визначають місце контактування транспортних засобів, розташовані по полосі руху автомобіля «ВАЗ 2101». Це були подряпини на асфальті, залишені деталями автомобіля, осипання скла, підтік масла. По даним слідам можна було зробити висновок, що автомобіль «СААБ» виїхав на полосу зустрічного руху. На місці події він візуально оглянув автомобіль «СААБ» і бачив, що в ньому дуже пошкоджена передня частина. Задня частина автомобіля видних ушкоджень не мала (том 1, а.с. 261-263).
- покази свідка ОСОБА_29 , який в судовому засіданні пояснив, що він знаходився біля їхнього містечка, де будували дорогу Київ-Одеса, неподалік від них сталося ДТП. Коли він прибув на місце ДТП, то побачив, що сталося зіткнення автомобіля «SAAB», який знаходився поперек дороги та автомобіля ВАЗ-2101, у якого було пошкоджено все. В автомобілі «SAAB» було три молодих людини, два чоловіка та одна дівчина. В автомобілі ВАЗ був чоловік, жінка та дві дівчинки. Рух направили на стару дорогу, одна полоса була закрита, автомобілі рухалися по старій дорозі. Регулювали рух автомобілів до приїзду ДАЇ. ДАЇ під`їхало, коли він перевіряв дорожні знаки. Дорожні знаки були розташовані згідно схеми, «звуження дороги», «дорожні роботи», «60-50км/год», «односторонній рух». Він особисто сам перевіряв, ОСОБА_30 другий понятий перевіряв знаки зі сторони Одеси, а він - зі сторони Києва. Він був начальником дільниці, а Петрів майстром даної дільниці, їх обох запросили понятими. Вони ходили разом з працівниками ДАЇ,оглядали місце ДТП. Там був спеціаліст, який ходив з лінійкою і все виміряв. Він разом із ОСОБА_31 підписали протокол огляду місця ДТП, а на схемі ДТП не його підпис;
- покази допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_32 , який в пояснив, що працював судовим експертом Одеського інституту судових експертиз, йому відомо, що на автодорозі Київ-Одеса сталося ДТП із участю двох автомобілів «SAAB» та жигулі радянського виробника. Він проводив огляд автомобілів, в ОСОБА_33 на штраф майданчику. Переднє зіткнення автомобілів практично зустрічне. Крім передніх частин пошкодження автомобіля, знімався задній бампер, тому що була версія, що був удар в задню частину, але цього виявлено не було. Він виконував автотехнічні експертизи по автомобілям та трасологічну експертизу. Було, практично лобове зіткнення з невеликим перехрестям накладенням на автомобіль. Трасологічна експертиза проводилася, таким чином: були оглянуті автомобілі та зафіксовані ушкодження, які були на обох автомобілях , потім комп`ютерне моделювання, вияснявся кут, з яким було зіткнення автомобіля. Подряпини на бампері, можливо, утворилися в процесі експлуатації автомобіля, паркування, можливо маневрів;
- протокол допиту свідка ОСОБА_34 від 29.11.2006 року, згідно якого свідок пояснив, що 23.07.2006 року він заступив на чергування у складі СОГ Любашівського РВ в якості слідчого. Приблизно в 08 годині 50 хвилин від чергового по РВ надійшло повідомлення про те, що на 338 км автодороги «Київ-Одеса» сталося ДТП з постраждалими. Після цього, він разом з начальником СО Жмурко, експертом Любашівського РВ Цуркан виїхали на місце події. Прибувши до місця ДТП, побачив, що там знаходяться два екіпажі ДПС, які перекрили місце події. Він побачив, що сталося зіткнення двох автомобілів: «СААБ» і «ВАЗ 2101» Автомобіль «ВАЗ» знаходився біля лівого відбійника і був передньою частиною звернений в сторону м.Одеса. За ним, перпендикулярно проїжджої частини, приблизно на її середині розташовувався автомобіль «СААБ», який передньою частиною був звернений в сторону лівого краю проїжджої частини. В салоні автомобіля «ВАЗ 2101» на водійському місці знаходився труп чоловіка. Ззаду автомобіля на проїзній частині дороги, накритий простирадлом, лежав труп дівчинки. За словами працівників ДАІ в цьому автомобілі ще перебували жінка і дівчинка, яких швидка допомога відвезла ОСОБА_35 . Потім ОСОБА_28 став проводити огляд місця події і складати протокол і схему, а він опитував водія і пасажирів автомобіля «СААБ». Водій автомобіля «СААБ», який представився ОСОБА_8 пояснив, що винуватцем ДТП, є водій автомобіля «ВАЗ 2101», який виїхав на смугу руху ОСОБА_8 . Пасажири автомобіля Мюллер Юлія і ОСОБА_36 пояснили, що вони не бачили, як сталося зіткнення. При опитуванні ні ОСОБА_24 , ні його пасажири не говорили, що автомобіль «СААБ» перед зіткненням з автомобілем «ВАЗ», в задню частину вдарив якийсь транспортний засіб. Візуально оглянувши автомобіль «СААБ» він бачив, що в автомобілі сильно пошкоджена передня частина, задня ж частина пошкоджень не мала (т. 1, а.с. 256-257);
- протокол допиту свідка ОСОБА_37 від 27.10.2008 року, згідно якого свідок пояснив, що він працював інспектором ДПС Любашівського взводу ДАІ УДАІ Одеської області. Їхній взвод обслуговував автодорогу «Одеса-Київ» із 247 по 305 км. та із 305 по 402 км. 23.07.2006 року він виїжав на 338 км +150 метрів автодороги «Одеса-Київ», де сталася ДТП із участю автомобілів «ВАЗ 2101» і «СААБ», проводив огляд а/м «ВАЗ 21010» та склав протокол огляду та перевірки технічного стану оглянутого ним транспортного засобу. Огляд здійснювався в присутності понятих. ДТП сталося в ясний сонячний день і в тому місці велись ремонтні роботи (том 3, а.с. 68);
- протокол допиту свідка ОСОБА_38 від 04.12.2006 року, згідно якого свідок пояснив, що 23.07.2006 року він був запрошений в якості понятого при огляді місця ДТП, яке сталося на 338 км метрів автодороги «Одеса-Київ». В результаті ДТП зіткнулися автомобілі «СААБ» і «ВАЗ 2101». Водій і двоє пасажирів автомобіля «СААБ» перебували на місці ДТП, пошкоджень не мали. Водій автомобіля «ВАЗ 2101» загинув на місці ДТП, жінка пасажир цього автомобіля намагалася привести до тями двох дітей-дівчат. Коли приїхала швидка допомога, то вона констатувала смерть однієї дівчинки, а іншу дитину разом із жінкою забрали у лікарню. Що пояснював водій автомобіля «СААБ приводу ДТП він не пам`ятає. Також згідно протоколу допиту свідка від 15.11.2008 року ОСОБА_39 давав аналогічні покази, крім яких також пояснював, що в 2006 році він проводив реконструкцію дороги «Київ-Одеса» , в складі дорожньо-будівельної бригади та був запрошений в якості понятого для огляду місця поді, другим понятим був запрошений ОСОБА_40 із їхньої бригади, він разом із працівниками ДАІ їздили дивитися чи є дорожні знаки , всі необхідні знаки для безпеки руху були встановленні, полоса руху в направленні м.Одеса була перекрита та рух здійснювався по стороні дороги, яка призначена для руху в направленні м.Київ. На цій ділянці було дві полоси руху і по одній полосі автомобілі рухалися в сторону м.Одеса, а по другій в направлені м.Київ, було біля 30-40 дорожніх знаків. Працівниками міліції були складені протокол огляду місця події , схема, які він підписав, із замірами , які проводили працівники міліції, вони ознайомилися та все було відображено на схемі. Також підтвердив, що на протоколі огляду місця події та схемі підпис його. (том 1 а.с. 236-238, том 3 а.с. 99-100);
- протокол допиту свідка ОСОБА_23 від 29.11.2006 року, відповідно до якого свідок пояснив, що 23.07.2006 року близько 8 години він разом із ОСОБА_41 на службовому автомобілі виїхали із території Любашівського взводу ДПС НА 335 км +400 метрів автодороги Київ-Одеса. Рухаючись в сторону м.Одеса вони під`їхали до с.Троїцьке, на тій ділянці на полосі, назначеній для руху в сторону м.Одеси йшов ремонт дороги і рух здійснювався по полосі призначеній для руху м.Київ. Дана ділянка дороги мала дві полоси, по одній в кожному направлені і на ній швидкість була обмежена до 50 км/год. Під`їзжаючи до 338 км цієї дороги, він побачив , що перпендикулярно проїзної частини дороги, приблизно посередині знаходився автомобіль «СААБ», зі механічними пошкодженнями передньої частини та біля лівого відбійника знаходився автомобіль «ВАЗ 2101», передньою частиною він був звернений в бік м.Одеси. Зупинившись біля місця аварії він побачив, що в автомобілі «СААБ» нікого не було, а в салоні автомобіля ВАЗ 2101 знаходилося 4 чоловіка. Він разом із ОСОБА_42 підбігли до автомобіля ВАЗ2101 та стали надавати допомогу людям. На водійському місці знаходився чоловік, який був мертвий. На передньому пасажирському сидінні знаходилася жінка, яка була жива, в неї було закривавлене обличчя. На задньому сидінні знаходилися дві дівчинки, вони почали витягувати жінку та дітей із автомобіля. До них підійшов чоловік, який сказав, що він водій автомобіля «СААБ», сказав, що не винен в ДТП. На питання про причину ДТП, він сказав, що не пам`ятає та не розуміє як сталося зіткнення, потім почав говорити, що автомобіль ВАЗ 2101 виїхав на його полосу руху, потім став казати, що перед зіткненням відчув удар в задню частину свого автомобіля, але він не говорив, що його ударив якийсь транспортний засіб, не зазначав про марку автомобіля (том 1 ас.243-245);
- протокол допиту свідка від 29.11.2006 року, згідно якого допитаний в якості свідка ОСОБА_43 надав аналогічні свідчення, що і ОСОБА_23 (том 1 а.с.248-250);
- протокол допиту свідка ОСОБА_44 від 20.03.2007 року, яка пояснювала, що вона разом із своїм другом Гросбергом та ОСОБА_8 на автомобілі СААБ поїхали на Чорне море , планували зупинитися у бабусі ОСОБА_8 . Вони переїхали через кордон, біля 6 години ранку за кермо сів ОСОБА_24 , вона сиділа на пасажирському сидінні спереду. На тій ділянці була будівельна площадка, був вказівник і вони поїхали по іншій полосі. Вона намагалася заснути, але відчула удар та сильний грохот позаду їхнього автомобіля. Все сталося дуже швидко , її здалося, спочатку був удар позаду , а потім спереду автомобіля. Приблизно через півгодини приїхали працівники поліції , потім швидка (том 2 а.с.39);
- протокол допиту свідка ОСОБА_45 від 13.03.2007 року, який надав аналогічні свідчення що і ОСОБА_44 (том 2 а.с.54-62)
Крім, оголошених відповідно до ст.301, ст.306 КПК України, у ході розгляду справи показань підсудного, свідків та безпосередньо, допитаних в судовому засіданні свідків, суд вважав, що винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події, схемою до нього і фототаблицями, в якому відображені місце зіткнення транспортних засобів, параметри проїжджої частини, розташування автомобілів на проїжджій частині і інші сліди, виявлені під час огляду місця події (том. 1 а.с. 5-16,17, 18-23) та висновком судової почеркознавчої експертизи від 03.02.2009 року відповідно до якої в проколі огляду місця події та додатку до нього, підпис від імені понятого ОСОБА_39 виконаний ОСОБА_46 (а.с.114117 том 3);
- протоколом огляду та перевірки технічного стану автомобіля «SААВ д/з НОМЕР_1 » від 04.05.2009 року, в якому відображено його технічний стан після ДТП і наявні механічні пошкодження, зокрема: деформований капот, передня ліва дверка, переднє ліве крило, дах, ліва стойка, лівий лонжерон, відсутні передній та задній протиударний бампер, декоративна решітка радіатора. Розбито лобове скло, відірвано ліве дзеркало заднього виду. Відсутні передня ліва фара, лівий вказівник повороту. Розбита права фара, передній правий покажчик повороту. Відсутній передній лівий покажчик повороту. Відсутні переднє ліве колесо, відірваний передній державний номер. Деформований лівий поріг (том 3 а.с. 208-212);
- протоколом огляду та перевірки технічного стану автомобіля «ВАЗ 2101 « 381-28 ТІ» від 04.05.2009 року, в якому відображено його технічний стан після ДТП і наявні механічні пошкодження, зокрема: деформовано: кришку капота, передня панель, передній лівий лонжерон, бризговик, стойки автомобіля: передні, середні, задні; дах автомобіля, переднє ліве крило, передня ліва дверка, задня ліва дверка, заднє ліве крило, кришка багажника. Заднє праве крило , праві двері, переднє праве крило, дах автомобіля , передній бампер. Лівий і правий поріг, ліва частина днища кузова автомобіля. Розбито: передня ліва фара, скло лобове, задня панель салону автомобіля (том 3 а.с. 203-207);
- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №8458 від 31.08.2006 року по дослідженню механізму зіткнення автомобілів «SААВ д/з НОМЕР_1 » та «ВАЗ 2101 д/з НОМЕР_2 , згідно якого в первинний контакт вступили передні ліві частини автомобілів, з перекриттям біля 50-60 см, з подальшим переміщенням автомобілів вперед, утворень пошкоджень по їх бортам і розворотом автомобілів, з послідуючим контактуванням задньої частини автомобіля «ВАЗ 2101» д / н « НОМЕР_2 » з відбійним брусом. Кут між поздовжніми осями автомобілів в момент початкового контактування становив біля 175-180 градусів. Зіткнення автомобілів сталося на смузі руху автомобіля «ВАЗ ??2101» д / н « НОМЕР_2 » (том 1 а.с. 105-111);
- висновком судової автотехнічної експертизи №8459 від 23.08.2006 року по дослідженню технічного стану автомобіля «SААВ д/з НОМЕР_1 », згідно якого рульове керування, ходова частина та гальмівна система автомобіля «SААВ д/з НОМЕР_1 », на момент виникнення події, знаходилися в працездатному стані та дозволяли водію технічну можливість рухатися і утримувати автомобіль, в будь-якому обраному ним направленні, здійснювати гальмування, з відомою йому ефективністю, не мали при цьому несправностей, які могли б зумовити раптову для водія зміну напрямку автомобіля від обраного напрямку руху або відмову систем (том 1 а.с. 115-118);
- висновком судової автотехнічної експертизи №8460 від 28.08.2006 року по дослідженню технічного стану автомобіля «ВАЗ 2101» д / н « НОМЕР_2 », згідно якого ходова частина, рульове управління, гальмівна система автомобіля на момент виникнення події, знаходилися в працездатному стані і забезпечували водієві технічну можливість рухатися і утримувати автомобіль в будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування, із відомою йому ефективністю, не мали при цьому несправностей, які могли б зумовити раптову для водія зміну напрямку автомобіля від обраного напрямку руху або відмову систем. (том 1 а.с. 122-125);
- висновком судово-медичної експертизи №104 від 06.09.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_9 були заподіянні тяжкі тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепа, пошкодженням речовини головного мозку, забитою раною в області лівого ока з руйнуванням очного яблука, закритий перелом кісток лицьового скелета, закрита травма грудей з множинними прямими і непрямими переломами правих і переважно лівих ребер із пошкодженням внутрішніх органів грудної порожнини , з виливом 3000 мл крові в плевральні порожнини; відкритий перелом лівої плечової кістки, відкриті переломи лівої і правої гомілок; закриті численні переломи кісток лівої стопи; множинні синці обличчя, тулуба, кінцівок. Смерть ОСОБА_9 наступила від поєднаних травм голови, тулубу, кінцівок (том 1 а.с. 127-129);
- висновком судово-медичної експертизи №105 від 06.09.2006 року, згідно якого ОСОБА_11 , 1994 року народження були заподіянні тяжкі тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи черепа, пошкодженням речовини головного мозку, закритими пepeломами кісток лицьового скелета, саднами в ділянці обличчя; закрита травма грудей з крововиливами в тканини легень, в клітковину середостіння, в підшкірно-жирової клітковині передньої поверхні грудної клітки, садна і синці в ділянці передньої поверхні грудної клітки, закрита травма черевної порожнини з розмозженням селезінки і виливом 1000 мл. крові в черевну порожнину, саднами в ділянці передньої поверхні живота; закритий перелом лівої плечової кістки. Смерть ОСОБА_11 наступила від поєднаних травм голови, тулубу, кінцівок (том 1 а.с. 131-133);
- висновком судово-медичної експертизи №106 від 06.09.2006 року, згідно якого ОСОБА_10 , 1992 року народження, були заподіянні тяжкі тілесні ушкодження, а саме: множинні переломи кісток таза з обширним зачеревним крововиливом; закрита черепно-мозкова травма з субарахноидальними крововиливами в півкулі мозку і мозочка, ознаками набряку і набухання головного мозку, садна в області обличчя; закрита травма грудної клітки з крововиливами в тканини легень, в клітковину середостіння, в підшкірно-жирової клітковини передньої поверхні грудної клітки, саднами і синцями в область передньої поверхні грудної клітки, закрита травма черевної порожнини з крововиливом в області воріт селезінки, в з`язках печінки; множинні подряпини передньої поверхні голені, області передньої поверхні колінних суглобів. Смерть ОСОБА_10 наступила від травматичного шоку внаслідок поєднаних травм голови, тулубу (том 1 а.с. 135-137);
- висновком судово-медичної експертизи № 2175 від 19 10.2006 року відповідно до якого ОСОБА_12 були заподіянні тілесні ушкодження, а саме: численні садна на обличчі, задніх поверхнях рук і передніх поверхнях ніг, рани в лівій скроневій ділянці та лівого ліктя, переломи 4-х лівого і правого ребер, закрита черепно-мозкова травма, у вигляді забою головного мозку легкого ступеня. Отримані ОСОБА_12 тілесні ушкодження призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості (том 1 а.с. 173-175)
- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №13504 від 14.12.2006 року, згідно з якою виявлена ??в правій частині заднього бампера автомобіля «SААВ д/з НОМЕР_1 », сукупність слідів не може характеризувати одночасний ударний контакт із попутним транспортним засобом (том 1 а.с. 274-279);
- висновком судової комісійної комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №17404 від 31.12.2008 року, відповідно до якого ознак будь-якого значного впливу на праву задню частину автомобіля «SААВ д/з НОМЕР_1 », в поздовжньому напрямку відносно поздовжньої осі автомобіля немає. Показання водія «SААВ д/з НОМЕР_1 », про те, що в умовах події його виїзд на смугу зустрічного руху був обумовлений впливом в праву задню частину його автомобіля іншим транспортним засобом - є технічно неспроможними. Водій автомобіля «SААВ д/з НОМЕР_1 » в умовах місця ДТП, дотримуючись в країні правостороннього руху та керуючись вимогами п.п.11.2, 13.3 Правил дорожнього руху - повинен був рухатися по своїй стороні проїзної частини, якнайближче до її правого краю, забезпечуючи безпечні бокові інтервали і категорично відмовитися від наміру рухатися по полосі зустрічного направлення руху при наявності, зустрічного транспорту, який наближається. Шляхом належної реалізації зазначених необхідних дій по Правилам дорожнього руху, водій автомобіля «SААВ д/з НОМЕР_1 », мав технічну можливість запобігти ДТП (том 3 а.с. 80-92);
- висновком повторної комісійної транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи із дослідженням механізму зіткнення транспортних засобів № 60/61/502 від 03.04.2009 року, згідно якого відсутність слідів заносу автомобіля «SААВ» на зустрічну смугу до місця зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101 та відсутність інформації про те, що ОСОБА_8 після контакту із невстановленим автомобілем ще корегував напрям руху свого автомобіля аж до положення, близького до паралельного осьовій лінії дороги, не може свідчити про технічну обґрунтованість показів водія ОСОБА_8 відносно того, що мав місце удар в задню праву частину його автомобіля невстановленим транспортним засобом, після якого автомобіль «відкинуло» на смугу зустрічного руху. В ситуації, що розглядається, водій автомобіля «SААВ» ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пунктів 1.2, 11.2 та 11.3 Правил дорожнього руху, технічний зміст яких зобов`язував водія рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини дороги із швидкістю не більше 50 км/год, виїжджати на смугу зустрічного руху дозволяється лише для обгону об`їзду перешкоди, при цьому водії зустрічних транспортних засобів мають перевагу (том 3 а.с.134-141);
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги позицію ОСОБА_8 про те, що ДТП сталася внаслідок того, що невстановлений транспортний засіб ударив в задню частину автомобіля, яким він керував, оскільки вказані покази повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показами потерпілої ОСОБА_12 , висновком судової комісійної комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 17404 від 31.12.2008 року, висновком повторної комісійної транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи із дослідженням механізму зіткнення транспортних засобів № 60/61/502 від 03.04.2009 року, також суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 вказував і на іншу версію про те, що автомобіль ВАЗ 2101 виїхав йому на зустрічну полосу, внаслідок чого сталося ДТП. Отже позицію ОСОБА_8 суд розцінив як спробу ухилися від кримінальної відповідальності.
Також із тих же мотивів, суд не прийняв до уваги оголошені в судовому засіданні покази ОСОБА_47 і ОСОБА_44 , в тій частині, що перед зіткненням вони відчули удар в задню частину автомобіля. Крім того, в перших своїх поясненнях ОСОБА_44 пояснила, що вона спала і коли відкрила очі, то їхній автомобіль рухався на автомобіль жовтого кольору, після чого сталося зіткнення. В своїх поясненнях ОСОБА_47 23.07.2006 року пояснив, що він нагнувся, щоб взутися і відчув удар, після чого їхній автомобіль зупинився.
Покази свідка ОСОБА_29 в тій частині, щодо місця зіткнення автомобілів та причини ДТП суд не прийняв до уваги, оскільки він не є експертом та його покази є лише власним міркуванням.
Оцінивши сукупність зібраних по справі та перевірених в суді доказів, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вина підсудного встановлена та його дії підлягають кваліфікації за ч.3 ст.286 КК України за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило загибель кількох осіб.
При обранні покарання ОСОБА_8 відповідно до ст.65 КК України суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризувався за місцем навчання та роботи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставини та вважав за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги підсудного стосовно порушення його права на захист з таких підстав.
Так, відповідно до ст.45 КПК України (в редакції 1960 року) участь захисника у розгляді даної категорії справ не є обов`язковою.
Більш того, ОСОБА_8 скористався правом на захист та його інтереси захищали адвокати ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 розірвав договір про здійснення його захисту з адвокатом ОСОБА_15 та судом першої інстанції з цих підстав постановою від 17.01.2020 року було прийнято відмов захисника ОСОБА_15 від виконання обов`язків щодо захисту ОСОБА_8 . При цьому, розриваючи договір з адвокатом ОСОБА_15 , підсудний не заявляв жодних клопотань щодо залучення іншого захисника, тоді як, враховуючи ухилення підсудного від участі в судових засіданнях та розгляд справи у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 262 КПК України здійснювався за його відсутності, суд правомірно розглянув справу за відсутності підсудного та його захисників.
Крім того, апеляційний суд враховує процесуальну поведінку підсудного як під час апеляційного розгляду справи, який неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника, які були задоволені судом, разом з тим не скористався таким правом, так і під час неодноразового розгляду справи судами першої інстанції, у провадженні яких справа перебувала з січня 2007 року, тобто майже 14 років, під час яких ОСОБА_8 , надаючи численні заяви про бажання особисто приймати участь у розгляді справи, ухилявся від участі у судових засіданнях, у зв`язку з чим був об`явлений у розшук.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги підсудного ОСОБА_8 про порушення його права на захист є необґрунтованими.

Також апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що оскаржуваний вирок містить в собі інформацію, що під час розгляду справи приймав участь потерпілий ОСОБА_16 , хоча у даному провадженні такій потерпілий відсутній, оскільки зі змісту вироку вбачається, що розгляд справи відбувся, крім інших, за участі потерпілого ОСОБА_12 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , а тому зазначення у вступній частині вироку прізвище потерпілого ОСОБА_16 апеляційний суд вважає опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції та не може бути підставою для скасування вироку.

Посилання в апеляційний скарзі на те, що судом безпідставно було проведено підготовче судове засідання без його участі, копії обвинувального висновку та жодного повідомлення про виклик в судове засідання він не отримував, апеляційний суд вважає необґрунтованим з огляду на те, що як вже було зазначено, підсудний ухилявся від явки у судові засідання, про отримання обвинувального акту підсудним у матеріалах справи наявний відповідний протокол (т.1, а.с.161), а тому судом першої інстанції було правомірно проведено підготовче судове засідання, що відповідає вимогам ст.240 КПК України (в редакції 1960 року).

Крім того апеляційний суд вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на порушення судом ст.341 та 344 КПК України (в редакції 1960 року), щодо перекладу вироку ОСОБА_8 , оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_8 є громадянином України, крім того неодноразово звертався до суду з клопотаннями, викладеним на державній мові (т.5, а.с.59-67, 68, 88, 178-180, 199, 266, т.4, а.с.63-71), що свідчить про володіння ним українською мовою. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 як під час здійснення досудового слідства так і під час неодноразового розгляду справи судом, який здійснювався з 2007 року, не заявляв жодних клопотань щодо призначення йому перекладача.
Також апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_8 на неотримання ним копії оскаржуваного вироку, оскільки це спростовується супровідним листом Любашівського районного суду Одеської області про направлення йому за адресою місця проживання, яку він особисто зазначив як місце свого проживання, а саме АДРЕСА_2 (т.7, а.с.213) та поданою ним апеляційною скаргою.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги підсудного, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та необґрунтованими, адже вони спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких наведений вище

Підсумовуючи викладене та з огляду на те, що підсудний висновки суду в частині доведеності його вини в скоєнні інкримінованого йому злочину, кваліфікацію дій та призначеного йому покарання не оспорює, а вирок суду просить скасувати лише з формальних підстав, які до того ж, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, слід дійти висновку, що апеляційна скарга подана підсудним ОСОБА_8 з метою затягування строків розгляду кримінальної справи для спливу строків притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, які передбачені ст.49 КК України, а тому апеляційний суд, розглянувши апеляційну скаргу у межах її доводів, як то передбачено ст.365 КПК України (в редакції 1960 року), погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина підсудного встановлена та його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України за ознакою: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило загибель кількох осіб та призначеним підсудному покаранню у виді 8 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 роки,
За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що аналіз доказів кримінального провадження свідчить про відсутність передбачених законом підстав для скасування вироку суду першої інстанції.

Відповідно до припису п.1 ч.1 ст.366 КПК України (в редакції 1960 року), за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін а апеляцію без задоволення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга підсудного підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 365-367 КПК України (в редакції 1960 року), апеляційний суд
ухвалив

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 20.01.2020 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4