ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/347/20 Номер провадження 11-кп/814/1031/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 115 КК України ОТЗ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000061 за апеляційною скаргою прокурора Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Михайлівка Машівського району Полтавської області, жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, вдова, з вищою освітою, непрацююча, не судима,

засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_8 визнана винуватою в тому, що вона 24.02.2020 приблизно о 10 годині за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного вживання алкогольних напоїв зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час сварки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою вбивства нанесла ОСОБА_9 чотири удари лезом сокири в область голови, заподіявши йому тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, безпідставне застосування ст. 69 КК України та призначення покарання, яке внаслідок м`якості не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Такі вимоги прокурор обґрунтував тим, що судом не враховано тяжкість вчиненого злочину, те, що обвинувачена схильна до вживання спиртних напоїв, за місцем проживання характеризується посередньо, злочин вчинила за обставини, що обтяжує покарання - у стані алкогольного сп`яніння.

Вважає, що суд безпідставно визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачена визнала вину лише після повного встановлення обставин справи та жодним чином не сприяла їх встановленню.

Стверджує, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що в день вчинення злочину ОСОБА_9 застосовував фізичне насильство до ОСОБА_8 . При цьому обвинувачена нанесла потерпілому удари сокирою, коли ОСОБА_9 відпочивав.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація її дій за ч.1 ст.115 КК України ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України та учасниками провадження не оспорюються.
Разом з тим, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції допустився помилки.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даних про особу винуватого.

Своє рішення про призначення ОСОБА_8 на підставі ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції належним чином не мотивував, не обґрунтував підстав, з яких він дійшов висновку про явну несправедливість призначення ОСОБА_8 покарання у межах санкції вказаної норми.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України та приписами п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як встановлено місцевим судом і ніким не оспорюється, ОСОБА_8 наносила потерпілому удари сокирою по голові, коли той лежав на дивані, тобто за відсутності у момент події будь-яких агресивних дій з його боку.

При цьому, відповідно до висновку експерта № 39 від 27.02.2020, наявні на момент огляду тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворилися ще 21.02.2020, тобто за кілька днів до події. Тілесних ушкоджень, які б могли утворитися на її тілі 24.02.2020 експертом не встановлено та сама обвинувачена не зазначає, що під час сварки з ОСОБА_9 24.02.2020 він вчиняв щодо неї фізичне насильство.

Крім цього, суд першої інстанції не надав належну оцінку іншим обставинам провадження, зокрема, наявності обставини, що обтяжує покарання: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння; даним, що обвинувачена виявляє ознаки хворобливого стану психіки у вигляді синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю.

Враховуючи викладене, а також те, що в результаті злочину настали тяжкі незворотні наслідки, висновок суду першої інстанції про застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання є помилковим, а тому призначене обвинуваченій покарання є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Отже, доводи прокурора про безпідставне призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 69 КК України є слушними.

Разом з цим суд першої інстанції, всупереч доводам прокурора, правильно встановив наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та добровільного відшкодування шкоди.
Як встановлено судом і ніким не оспорюється, ОСОБА_8 після вчинення злочину повідомила сторонніх осіб про подію та попросила викликати швидку медичну допомогу, протягом досудового розслідування та судового розгляду визнавала свою вину в умисному вбивстві потерпілого, розповідала про обставини вчинення злочину.

Також, призначаючи ОСОБА_8 покарання, місцевий суд обґрунтовано врахував похилий вік обвинуваченої, обставини, які стали причиною для вчинення нею протиправних дій, зокрема систематичне застосування потерпілим щодо обвинуваченої насильницьких дій.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.115 КК України. Таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.
З огляду на вказане апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню в частині призначення покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_10 Нізельковська

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4