Справа № 182/2031/20
Провадження № 1-кп/0182/155/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.01.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2020 за № 0000540 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Новоіванівка, Нікопольського р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, із середньою освітою, розлучений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 18.02.2020 приблизно о 18:35 год., керуючи технічно-справним транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21150», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині дороги вул. Патріотів України з боку перехрестя з вул. Некрасова в напрямку перехрестя з вул. Г.Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області зі швидкістю близько 50 км за годину.
Під час керування транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21150», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян. Будучи неуважним до дорожньої обстановки, її змінам, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, ігноруючи вимоги п.п. 10.1; 16.13 Правил дорожнього руху, на нерегульованому перехресті проїзних частин доріг вул. Патріотів України та вул. Г.Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровській області, не надавши дорогу мопеду марки «SUZUKI ADDRESS», без державної реєстрації, під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному для нього напрямку по проїзній частині дороги вул. Патріотів України з боку перехрестя з вул. Лісна у напрямку перехрестя з вул. Некрасова в м. Нікополі Дніпропетровській області та мав перевагу в русі, змінив напрямок свого руху ліворуч для подальшого руху про проїзній частині дороги вул. Г.Чорнобиля, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ 21150», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з лівою-бічною частиною мопеда марки «SUZUKI ADDRESS», без державної реєстрації, під керуванням ОСОБА_7 .
Внаслідок зіткнення водій мопеду марки «SUZUKI ADDRESS», без державної реєстрації, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині, закритого перелому лівої великогомілкової кістки у нижній третині, закритого перелому зовнішньої лодижки лівого гомілково - стопного суглобу.
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 1.3; 1.5; 10.1; 16.13) Правил дорожнього руху, якими передбачено:
- п. 1.3. учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
- п. 1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 16.13. перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 19/104/-9/2/337 від 06.03.2020, невиконання вимог п.п. 10.1; 16.13 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 170 від 24.03.2020 водій мопеда марки «SUZUKI ADDRESS», без державної реєстрації, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині, закритого перелому лівої великогомілкової кістки у нижній третині, закритого перелому зовнішньої лодижки лівого гомілково-стопного суглобу (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) виявлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю та суду показав, що 18.02.2020 він їхав на автомобілі ВАЗ-21150 на СТО Шиномонтаж, їхав по вул. Патріотів України у м. Нікополі. Це було приблизно о 18-30. Йому потрібно було повернути на вул. Г. Чоронобиля. Коли він почав виконувавти маневр повороту, то мопеду не бачив, так як він був за іншим транспортним засобом, а тому і сталося зіткнення. Після зіткнення він зупинився. На той час було включено вуличне освітлення. У нього на автомобілі теж освітлення було справне. Мопед, з яким сталося х-іткнення, їхав по вул. Патріотів України, у зустрічному напрямку. Він його вдарив передньою частиною. Після зіткнення викликали швидку медичну допомогу та поліцію. До потерпілого він приходив у лікарню. Перший раз він дав потерпілому 3 000 грн. Другий раз дав 20 000 грн. При отриманні грошей, у розписці, потерпілий вказав, що він вказані грошові кошти взяв у борг. Йому вказані грошові кошти повертати не потрібно, нехай потерпілий залишить їх собі в рахунок відшкодування спричиненої шкоди. Заявлений потерпілим цивільний позов не визнає, вважає, що він відшкодував потерпілому причинену шкоду. Розкаюється у скоєному. Просить не позбавляти його волі.
Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 18.02.2020 він їхав на мопеді в районну лікарню з с. Придніпровське по вул. Патріотів України у м. Нікополі. На перехресті з вул. Г. Чорнобиля обвинувачений, який керував автомобілем, його не пропустив, а тому сталося зіткнення. Після удару він впав. Обвинувачений спочатку хотів домовитися, щоб не викликати швидку допомогу та поліцію, але він відмовився, так як у нього дуже боліла нога. Швидку медичну допомогу викликав водій, який проїзджав на автомобілі. Його доставили до лікарні. Обвинувачений приїхав до нього близько 22.00 год. зі слідчим. Обвинуваяений обіцяв надати допомогу. Через 7 днів він дав йому 3 000 грн., потім ще дав 20 000 грн. Він написав розписку обвинуваченому, про те, шо вказані грошові кошти отримав і зобов`язується повернути їх, після того, як отримає страхове відшкодуваннн. Більше обвинувачений до нього не приїздив. Він сам телефонував до обвинуваченого та просив допомогти грошима. Однак, обвинувачений сказав, що у нього грошей не має. Йому немає від кого чекати допомоги, батьків у нього немає. Він хотів домовитися з обвинуваченим мирно, але останній сказав, нехай буде суд. Заявлений цівільний позов підтримав, та просив суд позовні вимоги задовольнити.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, показів потерпілого підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000540, які були досліджені у судовому засіданні, достовірність, допустимість та належність яких сторонами не оспорювалася:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вiд 18.02.2020, відповідно до якого місцем ДТП є перехрестя вул. Героїв Чорнобиля та вул. Патріотів України у м. Нікополі. Вид події: зіткнення транспортних засобів. Погодні умови: без опадів. Обстановка на місці пригоди до початку огляду змінювалась, мопед переміщався. Перехрестя не регульоване. Проїзна частина: горизонтальна ділянка. Вид покриття асфальтобетон, сухе чисте. Нерівність та пошкодження дорожнього покриття відсутні. На вказаній ділянці рух у двох напрямках. Дорожня розмітка відсутня. Пора доби: темна, освітлено міським електроосвітленням. В наявності прилади відео спостереження на місці ДТП. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч, відсутні. Зафіксовано локалізацію пошкоджень на транспортних засобах: ВАЗ-21150 д.н.з. НОМЕР_1 передня частина, мопед «SUZUKI ADDRESS» без номерного знаку ліва частина. Гальмівні системи, рульове керуваня не перевірялись. Зовнішні світлові прилади справні. Зафіксовано осип пластику і скла мопеда «SUZUKI». З місця події транспортні засоби вилучено. (а.п. 8-19);
- схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.02.2020. Місце пригоди перехрестя вул. Героїв Чорнобиля та вул. Патріотів України у м. Нікополі. (а.п. 20);
- фототаблицею зображень до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, яка відбулася 18.02.2020 в м. Нікополь, Дніпропетровської обл. на перехресті вул. Героїв Чорнобиля та вул. Патріотів України (а.п. 21-22);
- протоколом огляду від 02.03.2020 СД-диску, який був наданий за запитом слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з файлом запису місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на перехресті вул. Героїв Чорнобиля та вул. Патріотів України в м. Нікополі Дніпропетровській області 18.02.2020. За допомогою комп`ютеру вищевказаний диск було відкрито та виявлено один файл. Під час перегляду відеозапису видно перехрестя проїзних частин доріг вулиць Патриотів України та Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровській області. В лівому верхньому куті вікна плеєру є дата та час: «18.02.2020 Sat 17:35:15». На проїзній частині дороги вул. Патріотів України видно, що у напрямку переїзду зі сторони вул. Некрасова їде легковий автомобіль марки ВАЗ 21150 д/з НОМЕР_1 . Також видно, що у зустрічному напрямку (зі сторони переїзду) їде мікроавтобус білого кольору а за ним зі світлом фар їде мопед марки SUZUKI ADDRESS. В період часу з 17:35:19 до 17:35:20 видно, що автомобіль марки ВАЗ 21150 д/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , 1988 р.н. світлосірого кольору, який рухається зі світлом фар в напрямку переїзду та розпочинає маневр повороту на ліво до вул. Г. Чорнобиля. З моменту зміни напрямку в ліво до моменту зіткнення автомобіль марки ВАЗ 21150 д/з НОМЕР_1 долає відстань за 1,2 секунди. Згідно відеозапису встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 21150 д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 не надав перевагу в русі водію мопеду марки SUZUKI ADDRESS та місце зіткнення відбулося на смузі руху мопеда марки SUZUKI ADDRESS. О 17:35:20 відеозапис закінчується. Після перегляду відеозапису, за допомогою комп`ютерних програм, було зроблено знімки з екрану, які в подальшому перенесені у вигляді фототаблиці на електронний папір і в подальшому за допомогою струменевого принтеру роздруковані на папері для доручення разом з протоколом до матеріалів кримінального провадження. Диск опечатано та скріплено підписами понятих та учасників огляду. До протоколу огляду додано знімки екрану та СД-диску з відеозаписом. (а.п. 41-45, 47);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.03.2020, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.02.2020, з планом-схемою та фото-таблицею до нього. (а.п. 55-63);
- висновком судово-медичної експертизи № 170 від 24.03.2020, згідно якого у ОСОБА_7 , 1986 року народження виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині, закритого перелому лівої великогомілкової кістки у нижній третині, закритого перелому зовнішньої лодижки лівого гомілково-стопного суглобу, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Виявлені тілесні ушкодження могли бути спричиненні незадовго до вступу в медичний заклад. Згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого КЗ «Нікопольської МЛ № 1» є запис від 18.02.2020 18:45 год: «Алкоголь 0,0%о ознак спяніннія не виявлено». (а.п. 65-67);
- висновком судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/337 від 06.03.2020, згідно якого:
1. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «ВАЗ-21150» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху.
2. Водій ОСОБА_3 мав технічну можливість не допустити даної пригоди, шляхом дій відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху.
3. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, дії водія ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з даною пригодою.
4. Водій ОСОБА_7 , в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
5. В даній дорожній ситуації, яка виникла для водія ОСОБА_7 , в момент початку маневру автомобіля «ВАЗ» ліворуч, водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості запобігти даній пригоді.
6. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, в діях водія ОСОБА_7 не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв`язку з даною пригодою. (а.п. 73-75).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЕСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, учиненим з необережності.
Також суд враховує обставини справи. Особу ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.п. 94), є працездатною особою, але офіційно не працює. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 97). Розлучений. Перебуває у цивільному шлюбі. На утриманні має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 95-96). Займається вихованням дітей цивільної дружини, які мешкають з ними. На обліку у лікаря психіатра та нарколога ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 92-93); добровільно частково відшкодував шкоду потерпілому, що дійсно свідчить про його каяття.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), добровільне часткове відшкодування завданого збитку, а саме відшкодування потерпілому ОСОБА_7 23 000 грн. спричинених витрат (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
При цьому, судом враховується, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що ОСОБА_3 визнав свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди потерпілому, підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_7 .
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
Кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинено 18.02.2020, тобто до набрання чинності нової редакції санкції ч. 1 ст. 286 КК України, яка посилює покарання у виді штрафу та передбачає безальтернативне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі по тексту Закон № 2617-VIIІ), який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України є кумулятивною та передбачає наявність як основного, так і додаткового виду покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Частина 1 ст. 286 КК України в редакції, що діяла на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України в редакції Закону № 2617-VIII передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до тьох років.
Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді обмеження волі (в ред. Закону № 586-VI від 24.09.2008).
Вирішуючи питання про додаткове покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 5 КК України, додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке в новій редакції є обов`язковим, у редакції на момент вчинення кримінального правопорушення, може і не призначатися.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний, нетяжкий злочин, під час його вчинення у стані алкогольного сп`яніння не перебував, ураховуючи думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, суд вважає необхідним застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на мінімальний строк.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання вини, щире каяття та добровільне часткове відшкодування потерпілому завданого збитку, думку потерпілого, враховуючи що обвинувачений вчинив необережний злочин, під час його здійснення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішуючи цивільний позов, суд враховує наступне.
Потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , згідно якого він просить суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену в результаті ДТП матеріальну шкоду в сумі 50 000 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн, а всього 100 000 грн.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав.
Згідно позовної заяви, потерпілий вказав, що внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, а тому змушений був тривалий час лікуватися на проходити курс амбулаторного лікування. На даний час проходить медикаментозне лікування та курси лімфодринажного масажу. Витрати на даний час склали 15 000 грн. За рекомендацією лікарів, по завершенню 8-ми місячного курсу лікування йому потрібне буде повторне операційне втручання, вартість якого за попереднім аналізом становитиме 15 000 грн. і це без реабілітаційного періоду. Через заподіяну фізичну шкоду, він не міг обробляти присадибну ділянку та займатись вирощуванням сільськогосподарської продукції для подальної реалізації, що суттєво знизило матеріальний стан родини, оскільки він є єдиним годувальником, так як дружина не працює, а доглядає за сином, який часто потребує стаціонарного лікування. За його підрахунками, збитки, завдані його родині, у зв`язку з його тимчасовою непрацездатністю становлять 20 000 грн. Також, внаслідок ДТП йому спричинено і моральну шкоду. Через ДТП він переніс значний емоційний стрес. В результаті ДТП він був прикутий до ліжка 23 дні, без змоги виконувати фізіологічні потерби, потребуючи постійної допомоги, як з боку рідних, так і медичного персоналу. Через спричинену травму він не зміг реалізувати свої плани. Також, був порушений його спокій, що призвело до появи негативних емоційних змін: порушення сну, роздратованість. Спричинені збитки обвинуваченим не відшкодовані, що викликає у нього відчуття переживання, страху за майбутнє. Спричнену йому моральну шкоду оцінює в 50 000 грн. Пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 йому дав 23 000 грн., на вказану суму він написав розписки про отримання вказаних грошових коштів у борг.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 не визнав. Вказав, що він дав потепілому 23 000 грн і хоча у розписках потерпілий написав, що взяв вказані грошові кошти в борг, він не вимагає від останнього вказаних грошових котів, а просить суд зарахувати їх в рахунок відшкодування спричиненої матерільної та моральної шкоди.
При вирішенні цивільного позову суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», (зі змінами та доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Щодо позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.
Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн. 00 коп. (15 000 грн. за проходження медикаментозного лікування та курси лімфодринажного масажу; 15 000 за повторне операційне втручання у майбутньому; 20 000 збитки завдані його родині).
Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування витрат на проходження медикаментозного лікування та курсу лімфодринажного масажу та збитків, завданих його родині, задоволенню не підлягають, так як потерпілим не надано доказів реально понесених витрат, а саме документально підтверджених витрат на лікування (епікризу історії хвороби, придбання медикаментів, проведення операції підтверджених фіскальними чеками, товарними чеками тощо).
Що стосується позовних вимог про відшкодування витрат пов`язаних з повторним операційним втручання у майбутньому, попередньою вартістю 15 000,00 грн., то суд враховує наступне. 15 000 грн. - вартість витрат, які позивач повинний буде понести в майбутньому, а саме при проведення повторного операційного втручання. Вартість витрат, які позивач повинен буде понести в майбутньому, а саме при проведення повторного операційного втручання, орієнтовна вартість якого 15 000 грн., стягненню не підлягає, отак як відшкодуванню підлягають лише реальні збитки (ст. 22 ЦК України). При реальному настанні цих витрат та їх підтвердженні відповідними документами потерпілий ОСОБА_7 , має право звернутись до суду з цивільним позовом, надавши суду відповідні докази. У зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_7 було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях, вимушених змінах в його житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.
Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження його здоров`я, що потягло за собою лікування, було змінено звичний уклад його життя, внаслідок чого він переносив певні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи потерпвлого про відчуття фізичного болю та стан стресу, оскільки такі явища є природними наслідками дорожньо-транспортної пригоди і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання. Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких потерпілий зазнав, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з обмеженням у пересуванні та з необхідністю витрачати час на лікування, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_7 моральна шкода в розмірі 20 000 грн. і вважає, що визначений розмір відшкодування є достатньою справедливою сатисфакцією.
При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
- автомобіль ВАЗ 21150, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який передано на зберігання ОСОБА_3 - залишити останньому;
- мопед SUZUKI ADDRESS без державного реєстраційного номерного знаку, чорного кольору, який передано на зберігання ОСОБА_7 - залишити останньому;
- СD-диск з відеозаписом ДТП, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 21.02.2020 на автомобіль марки «ВАЗ-21150», д/з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 21.02.2020 на мопед SUZUKI ADDRESS б/н, номер кузову НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 - скасувати.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи, згідно довідки, в сумі 1 256 грн. 08 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 286 КК України (в ред. Закону № 586-VI від 24.09.2008) і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді обмеженя волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тис.) грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
- автомобіль ВАЗ 21150, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який передано на зберігання ОСОБА_3 - залишити останньому;
- мопед SUZUKI ADDRESS без державного реєстраційного номерного знаку, чорного кольору, який передано на зберігання ОСОБА_7 - залишити останньому;
- СD-диск з відеозаписом ДТП, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 21.02.2020 на автомобіль марки «ВАЗ-21150», д/з НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 21.02.2020 на мопед SUZUKI ADDRESS б/н, номер кузову НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1 256 (одна тис. двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1