Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/147/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2020 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, з 16 години 25 хвилин 17 грудня 2020 року до 16 години 25 хвилин 14 лютого 2021 року.

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2020 року, щодо ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, з 16 години 25 хвилин 17 грудня 2020 року до 16 години 25 хвилин 14 лютого 2021 року.

Своє рішення суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину. Обвинувачений не одружений, не має на утриманні дітей, раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, може переховуватися від суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи вимоги ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та обставини кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, місцевий суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід продовжити термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник-адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Свої доводи мотивує тим, що місцевий суд, вказуючи на обґрунтування ризиків не навів доказів, які б досліджувались судом.
Також, вказує на те, що ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання і може відбувати домашній арешт. Обвинувачений є інвалідом третьої групи, хворий на туберкульоз, що підтверджується матеріалами справи. Проте, вказані обставини не враховані судом при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_6 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000125 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні.

Ухвалою судді суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, з 16 години 25 хвилин 17 грудня 2020 року до 16 години 25 хвилин 14 лютого 2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину.

Обвинувачений не одружений, не має на утриманні дітей, раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі.

На даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні.
Місцевим судом правильно враховано суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнано за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Оскільки строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою закінчується та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, місцевий суд дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 діб, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Обставини, на які посилається апелянт, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив місцевий суд та не можуть бути підставою для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Будь-яких переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2020 року, щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2020 року, якою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, з 16 години 25 хвилин 17 грудня 2020 року до 16 години 25 хвилин 14 лютого 2021 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4