Провадження № 1-в/643/668/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
засудженої: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 25.11.2019 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 84, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до 2 років 1 місця позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнена від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік,

ВСТАНОВИВ:
До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 .
В обґрунтування подання зазначає, що 05.08.2020 року до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно ОСОБА_4 на виконання надійшов вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.11.2020 року. на підставі ст. 76 Кримінального кодексу України, на засуджену були накладені наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
23.09.2020 року засуджена ОСОБА_4 з`явилась до підрозділу пробації, де їй було роз`яснено порядок відбування іспитового строку та покладені на неї судом обов`язки. В період іспитового строку засуджена не вчинила нового правопорушення, іспитовий строк закінчився. У зв`язку з цим орган пробації просить суд вирішити питання про звільнення від призначеного покарання.
Представник органу пробації не з`явився, проте подав заяву, відповідно до змісту якої він просить означене подання розглядати у його відсутність, подання підтримує та просить його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, повідомив, що наразі у провадженні судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України, рішення судом ще не прийнято.
Засуджена даний факт підтвердила.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути клопотання без участі осіб, які належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, однак не з`явились.

Суд, вислухавши прокурора, засуджену, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що наразі не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 року у справі № 645/6706/19 ОСОБА_4 засуджено до 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком на 1 (один) рік та з покладенням обов`язків відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Як вбачається з довідки про судимість від 05.10.2020 року, 15.07.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Отже, розглядаючи відповідне подання, суд відповідно до даного принципу має його вирішити у відповідності до вимог закону.

За правилами ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду шляхом покладення на неї певних обов`язків та застосування до неї відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є перевірка того чи може особа не відбувати вже визначене їй вироком суду покарання.

Зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст.78 КК України випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину.

Обвинувального вироку у кримінальному провадженні, в якому засуджена ОСОБА_4 обвинувачується та який вчиненого у період іспитового строку кримінального правопорушення, на час розгляду подання не ухвалено.

Поряд з цим, для того, щоб суд вирішив питання про звільнення особи від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку необхідно встановити, що особа саме протягом вказаного іспитового строку не вчинила нового злочину, тобто суд має встановити, що особа витримала випробування та не потребує покарання, яке вже було їй призначене вироком суду, що набрав законної сили.

У разі ж надання суду достатніх відомостей, які не дають змоги таке стверджувати, звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку буде передчасним, оскільки такі докази можуть спростовувати факт виправлення особи та те, що вона витримала призначене вироком суду випробовування.

Встановлений факт, що на час розгляду подання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України, у Московському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України вказує на те, що засуджена обвинувачується у вчиненні нового злочину під час іспитового строку.

Правилами ч. 1 ст. 71 КК України визначено, що у разі якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

До розгляду по суті кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що мало місце в період іспитового строку, є неможливим вирішення питання про звільнення останньої від призначеного їй покарання за закінченням іспитового строку у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів невчинення нею злочину у період іспитового строку.

Суд зазначає, що у такому випадку жодним чином не порушується презумпція невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ст. 17 КПК України).

З аналізу вказаної презумпції слідує, що вона, головним чином, покликана забезпечити права особи, яка не має статусу засудженої особи, на належне поводження з нею як з невинуватою, на закріплення обов`язків саме держави довести вину такої особи, на визначення певних гарантій для такої особи від свавілля.

Проте, як вказано вище, випробування особи протягом іспитового строку стосується вже засудженої особи за вироком суду, який набрав законної сили, і відповідні визначені законом процедури по перевірці того, чи витримала така засуджена особа відповідне випробовування, жодним чином не порушує презумпцію невинуватості.

Презумпції невинуватості не порушує рішення про відмову у звільненні від вже призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку (що може вказувати на передчасність однозначного висновку, що особа витримала визначене їй судом випробування), оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, ґарантованих презумпцією невинуватості, воно стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування.

Оскільки суду на час розгляду даного клопотання надані відомості, що засуджена обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у період іспитового строку, провадження за яким перебуває у суді, то це унеможливлює прийняття рішення про звільнення такого засудженої від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, бо таке рішення буде передчасним без вирішення відповідним судом рішення про винність або невинуватість особи у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Враховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку з закінченням іспитового строку на теперішній час відсутні.

Таке звільнення суд вважає передчасним, оскільки, в разі доведення вини засудженої у вчиненні в період іспитового строку злочину, їй має бути призначено покарання за правилами ст. 71 КК України.

Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушує такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність перед законом і судом.

Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 75 Кримінального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
1. У задоволені подання заступника начальника Московського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 відмовити.
2. Особову справу № 160/2020 відносно ОСОБА_4 повернути до Московського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.
3. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 08.12.2020 року о 08 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1