Справа № 467/1218/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» ОСОБА_5 та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в :

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло спільне клопотання виконуючого обов`язки начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 відбув більше 3/4 частини строку призначеного покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому порядку, 7 разів заохочувався правами начальника колонії, в місцях позбавлення волі працює, позитивно характеризується, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу.
Засуджений ОСОБА_7 до суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважала, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, так як неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_7 , суд приходить до наступного.

Вироком від 14.01.2016 року Йошкар-олинського міського суду Республіки Марій Ел ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1КК РФ і з застосуванням ч.3 ст.66, ст.64 КК РФ призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю, без штрафу з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. У відповідності з ч.3 ст.72 КК РФ зараховано ОСОБА_7 в строк позбавлення волі час його тримання під вартою до постановлення вирок, тобто з 06.06.2015 року. Апеляційною ухвалою Верховного Суду Республіки Марій Ел від 29.02.2016 року даний вирок залишено буз змін та він, відповідно, набрав законної сили 29.02.2016 року.

Ухвалою від 22.11.2016 року Жовтневого районного суду Миколаївської області приведено у відповідність із законодавством України вирок Йошкар-Олинського міського суду Марій Ел від 14.01.2016 року щодо ОСОБА_7 . Визначено положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнано винним, а саме: ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України. Визначено засудженому ОСОБА_7 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Йошкар-Олинського міського суду Марій Ел від 14.01.2016 року за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. На підставі ст.72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 визначено рахувати з часу затримання з 06.06.2015 року. В строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою з 06.06.2015 року по 14.01.2016 року включно в розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Ухвалою від 30.01.2020 року Миколаївського апеляційного суду ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_7 змінено. Визначено ОСОБА_7 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Йошкар-Олинського міського суду Марій Ел від 14.01.2016 року за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України у виді 8 років позбавлення волі. В іншій частині ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2016 року залишено без змін.

Згідно матеріалів особової справи з 06.06.2015 року ОСОБА_7 утримувався у СІЗО м.Йошкар-Олинськ Республіки Марій Ел Російської Федерації. За цей час, згідно довідки від 11.11.2020 року (а.с.3) чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 3 рази поміщувався до карцеру.

З 18.03.2016 року ОСОБА_7 відбував покарання у виправній колонії м.Йошкар-Олинськ Республіки Марій Ел Російської Федерації. За період відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них один раз поміщувався до ШІЗО. Один раз заохочувався.

З 10.01.2018 року ОСОБА_7 утримувався в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» за період утримання стягнень та заохочень не мав.

З 03.03.2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

08.10.2018 року засуджений ОСОБА_7 звертався до Президента України з клопотанням про помилування. Станом на цей час характеризувався адміністрацією колонії посередньо, за висновком адміністрації колонії на шлях виправлення не став (а.о.с.29-30, том ІІ). Спостережною комісією при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області вирішено, що ОСОБА_7 не заслуговує на застосування до нього такого гуманного акту як помилування (а.о.с.36, том ІІ). У задоволенні клопотання про помилування ОСОБА_7 на цій підставі відмовлено.

Починаючи з квітня 2019 року ОСОБА_7 отримано 7 заохочень у виді подяки начальника колонії. З 15.08.2019 року переведений до дільниці соціальної реабілітації. З ОСОБА_7 укладений договір цивільно-правового характеру, проте за даними колонії не працює в зв`язку з відсутністю робочих місць, залучається до робіт з благоустрою колонії, до праці ставиться сумлінно. Характеризується позитивно, бере участь у роботі самодіяльних організацій, у програмах диференційованого виховного впливу. У 2019 році здобув професію «Каменотес 4 розряду».

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.04.2020 року було відмовлено у задоволенні спільного клопотання виконуючого обов`язки начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому що не став на шлях виправлення. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11.06.2020 року ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.04.2020 року залишено буз змін.

Згідно ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише за сукупністю так званої матеріальної підстави та формальної передумови, де матеріальною підставою умовно-дострокового звільнення є доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, а формальною передумовою є відбуття засудженим певної частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно роз`яснень п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про те, засуджений довів своє виправлення має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування такої пільги.

Положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, участь у виховних заходах, які проводяться в колонії, засвідчили успішність процесу виправлення.

В даному випадку наявність у засудженого шести стягнень протягом 2015-2016 років, які хоча й погашені, але свідчать про негативну поведінку засудженого на даному етапі відбування покарання, та його посередні характеристики протягом значної частини покарання свідчить про нестабільність процесу виправлення засудженого. З матеріалів особової справи встановлено, що засуджений один раз заохочувався у вересні 2017 року за активну участь в ремонтних роботах, після чого протягом 2018 року позитивної поведінкової активності взагалі не проявляв, та лише з квітня 2019 року почав активно проявляти позитивні зміни у своїй поведінці.

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, характеристики його особи протягом всього строку покарання, а також значний строк невідбутого покарання суд дійшов висновку про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а сам засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, отже підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» ОСОБА_5 та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Повний текст ухвали проголошено 18 грудня 2020 року об 11 год 30 хв.

Суддя ОСОБА_1