УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/5777/20

Провадження № 1-в/638/40/21

22.01.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю представника Державної установи «Олексіївська

виправна колонія (№25)» ОСОБА_4

з участю засудженого ОСОБА_5

з участю захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - адвоката ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат - ОСОБА_6 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 Кримінального кодексу України. Вимог клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 відбув більш ніж дві третини строку покарання, а тому має право на умовно-дострокове звільнення, також засуджений виводився на оплачувані роботи, має декілька заохочень, характеризується добре.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити клопотання, оскільки сумлінною працею та ставленням до праці засуджений довів своє виправлення.

Представник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.

Вивченням матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 23.12.2016 року визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України та на підставі статті 69 Кримінального кодексу України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без конфіскації майна, строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховано з моменту затримання.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06.04.2017 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Початком строку відбування покарання є 08.06.2017 року, а кінцем строку відбування покарання 08.06.2021 року.

В місцях позбавлення волі знаходиться з 08.06.2017 року, під час тримання в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» вимог режиму тримання не порушував, не заохочувався, до праці не залучався.

З 29.06.2017 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

Вивченням даних про особу засудженого та даних, що характеризують засудженого під час відбування ним покарання, встановлено наступне.

Згідно характеристики засудженого від 10.10.2018 року, за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не мав, з метою здійснення виховного впливу заохочувався адміністрацією установи 23.05.2018 року. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. Працевлаштований на виробництві установи різноробом, до праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Відповідно до характеристики засудженого від 03.07.2019 року, за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, з метою здійснення виховного впливу заохочувався адміністрацією установи 23.05.2018 року. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Згідно характеристики засудженого від 12.02.2020 року, за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, з метою здійснення виховного впливу заохочувався адміністрацією установи 23.05.2018 року. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Згідно довідки державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)», наданої на запит суду, засуджений ОСОБА_5 виводився на оплачувані роботи лютий-травень, липень, вересень-грудень 2018 року, січень, березень-травень, липень-серпень, листопад-грудень 2019 року і працював на посаді «підсобний робітник», на даний час на оплачувані роботи не виводився.

Крім того, листом державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 11.11.2020 року за вих. №22/4/12-10585/01-20, суд повідомлено про те, що засуджений ОСОБА_5 за неввічливу поведінку до представників адміністрації, погрози фізичною розправою до представників адміністрації установи, порушення розпорядку дня установи, дрібне хуліганство засудженого ОСОБА_5 було поміщено30.10.2020 року до дисциплінарного ізолятору установи на 5 діб без виведення на роботу.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» запровадження даного правового інституту, має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у вказаній постанові в пункті 17, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до частини 2 статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки, тобто активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання тощо.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Під час прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення, повинна вивчатися поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання, його ставлення до вчиненого та до режиму відбування покарання, активну участь у суспільному житті установи виконання покарань.

Відповідно до частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з частиною 1 статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Застосоване єдине 23.05.2018 року до засудженого ОСОБА_5 заохочення, таке як «виконання покладених обов`язків та виконання покладених завдань» має місце лише одного разу та з метою здійснення виховного впливу, хоча засуджений відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» з 29.06.2017 року, а тому викликає сумнів у доведенні виправлення засудженого.

За весь час перебування в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25) засуджений характеризувався посередньо, працював періодично та лише у лютому-травні, липні, вересні-грудні 2018 року, січні, березні-травні, липні-серпні, листопаді-грудні 2019 року.

Ці факти не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що засуджений за весь період відбування даного покарання довів своє виправлення, а тому суд вважає, що матеріали особової справи засудженого містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час не можливо прийняти рішення щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 в порядку, визначеному статтею 81 Кримінального кодексу України, адже переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, немає, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 537 ч. 1 п. 2, ч. 4 ст. 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - адвоката ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з моменту оголошення.

Головуючий: