У Х В А Л А
Іменем України

20 грудня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

поданого в межах кримінального провадження № 0000239 від 24.04.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2020 слідча ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 в обґрунтування якого зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000239 від 24.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством день, час, місці та за невстановлених слідством обставин у ОСОБА_11 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом вчинення розбійних нападів на осіб підприємців, що проживають на території Київської, Житомирської та інших областей України. Переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_11 поділився зі своїми злочинними намірами з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 і ОСОБА_9 , запропонувавши останнім спільно вчиняти кримінальні правопорушення за попередньою змовою групою осіб, на що останні погодилися.

Вступивши в попередню злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 і ОСОБА_9 , ОСОБА_11 разом з вищеперерахованими особами здійснили ряд організаційних та підготовчих дій, спрямованих на подальше вчинення розбійного нападу. Зокрема, у достовірно невстановлений час, але не пізніше 17.12.2020 вищевказаним особам стало відомо, що цього ж дня до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вечірній час повинен прибути ОСОБА_12 зі значною сумою грошових коштів.

Керуючись корисливим мотивом та діючи за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 обрали ОСОБА_12 безпосереднім об`єктом розбійного нападу.

При цьому, з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розробили спільний злочинний план, відповідно до якого на заздалегідь підготовленому автомобілі вказані особи під`їжджають до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , очікують прибуття потерпілого та в момент, коли потерпілий рухається по вулиці з грошовими коштами,наближаючись до офісного приміщення, здійснюють розбійний напад на останнього, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. При цьому, відповідно до спільно розробленого злочинного плану ОСОБА_11 в момент вчинення розбійного нападу повинен був залишатися в автомобілі з метою спостерігання за навколишньою обстановкою, попередження інших співучасників про можливу небезпеку, оперативного від`їзду транспортним засобом після вчинення розбійного нападу.

17.12.2020 близько 18 години 05 хвилин ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом вчинення розбійного нападу на громадянина ОСОБА_12 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на автомобілі марки «КІА» сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого як їм було достовірно відомо, мав прибути ОСОБА_12 з матеріальними цінностями в особливо великих розмірах та цього ж дня мав прямувати до даного приміщення зі значною сумою грошових коштів при собі, що становили інтерес для останніх, тобто до місця заздалегідь запланованого скоєння злочину, з метою заволодіння майном особи у особливо великих розмірах.

У цей же день, місці та вказаних обставин, приблизно о 18 години 55 хвилин, ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , перебуваючи у автомобілі марки «КІА» сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поблизу офісного приміщення, розташованого за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Яснопольська, 48А, спостерігали за навколишньою обстановкою та чекали прибуття ОСОБА_12 до зазначеного приміщення.

Після того, як ОСОБА_12 прибув на власному автомобілі до вищевказаного офісного приміщення, вийшов із транспортного засобу, ОСОБА_11 залишився в автомобілі марки «КІА» сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою спостерігання за навколишньою обстановкою, попередження інших співучасників про можливу небезпеку, оперативного від`їзду транспортним засобом, а ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , реалізуючи спільний злочинний умисел, прослідували за потерпілим ОСОБА_12 , де поблизу офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , застосовуючи значну фізичну силу, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, заподіявши при цьому тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 у вигляді забою м`яких тканин, ділянки правої щоки, ділянки ребер ліворуч та заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в сумі 968 500 грн., 210 доларів США та 50 Євро, що є особливо великим розміром.

Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_11 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 і ОСОБА_9 місце вчинення кримінального правопорушення залишили.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном у особливо великих розмірах, кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України.

Старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Житомирській області 17.12.2020 о 19 год. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення затримано ОСОБА_4 .

Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_4 вручено 18.12.2020 року.

Причетність ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , який повідомив про обставини вчинення на нього розбійного нападу; заявою про вчинене не кримінальне правопорушення ОСОБА_12 , від 17.12.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.12.2020, який повідомив про обставини вчинення розбійного нападу відносно ОСОБА_12 , протоколом обшуку автомобіля «КІА» польської реєстрації н/з НОМЕР_3 в результаті якого вилучено грошові кошти в особливо великих розмірах, які належать потерпілому ОСОБА_12 , документи на його ім`я, предмет оливкового кольору зовні схожий на ручну гранату «Ф-1», предмет зовні схожий на пістолет, налипка з надписом «поліція»; протоколами затримання у порядку ст.208 КПК України ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 ; матеріалами проведених НСРД; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Метою застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що орган досудового розслідування, керуючись, п.1 ч.1 ст.177 КПК України має підстави вважати, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує враховуючи кваліфікацію вчиненого правопорушення, а також що він є жителем іншого регіону.

Орган досудового розслідування керуючись п.2 ч.1 ст.177 КПК України не виключає можливості знищення, схову або спотворення речей, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та на даний час не вилучені органом досудового розслідування.

Орган досудового розслідування керуючись п.3 ч.1 ст.177 КПК України не виключає можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 на потерпілих, оскільки він затриманий під час вчинення корисливо-насильницького злочину із застосуванням вогнепальної зброї, що вказує на його схильність до насильницьких дій.

Вважає, що, враховуючи тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину, з метою запобігання наявних вищевказаних ризиків неможливо застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні просить відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні у задоволенні клопотання просить відмовити повністю у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки згідно наданих слідчим матеріалів ОСОБА_4 не є підозрюваним.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні подав скаргу на незаконне затримання підозрюваного у порядку ст.208 КПК України.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 17.12.2020 о 19 год. ОСОБА_4 затримано у порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

18.12.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36). Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та підозрюваний причетний до цієї події, що підтверджується, зокрема, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_12 від 17.12.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.12.2020; протоколом обшуку автомобіля «КІА» польської реєстрації н/з НОМЕР_3 ; матеріалами проведених НСРД.

Крім того, слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні вказали на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; ризик знищити, сховати, спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені; можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих, свідків, інших осіб.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, тому слідчий суддя приймає до уваги доводи прокурора, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При цьому слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також слідчий суддя враховує, що з метою уникнення відповідальності підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не вилучені органом досудового розслідування, а також може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Отже органом досудового розслідування доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а доводи захисників щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання та вагітної дружини, позитивної характеристики не переважають над наявністю існуючих ризиків.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, тому слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявні достатні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Що стосується скарги адвоката ОСОБА_5 на незаконне затримання ОСОБА_4 слід зазначити наступне.

Відповідно до п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно положень п.п.1, 2 ч.6 ст.206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Частиною 1 ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Так, з матеріалів, наданих слідчому судді вбачається, що підставами для затримання ОСОБА_4 стало те, що особу затримали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення та якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що самец я особа щойно вчинила злочин, тобто у відповідності до п.2 ч.1 ст. 208 КПК України.

Протокол затримання підписаний ОСОБА_4 та зауважень від самого затриманого не надходило.

Частиною 5 ст. 208 КПК України передбачено, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

У протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину зазначено про права та обов`язки особи, яка затримується, про ознайомлення з якими свідчить особистий підпис ОСОБА_4 , зауваження до протоколу затримання відсутні.

Стороною захисту не надано будь-яких даних щодо звернення до органу досудового розслідування із клопотаннями, заявами або скаргами затриманої особи, тому відсутні підстави для визнання затримання ОСОБА_4 незаконним.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 206, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження № 0000239 від 24.04.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави строком на 60 днів тобто до 14.02.2021.

Визначити строк дії ухвали до 14.02.2021.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 17.12.2020.

Контроль за виконанням ухвали покласти на СУ ГУНП в Житомирській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1