ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1288/20 Справа № 182/5031/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
- 20.07.2010 року вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 104, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 28.05.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 76 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 23.10.2013 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий 2 роки 1 день за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 28.05.2012 року, до відбування покарання 4 роки 1 день, звільнений 18.03.2016 року по відбуттю покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, у кримінальному провадженні № 0002016,

за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 02 листопада 2020 року.
Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з 16.35 год. 04 вересня 2020 року.
Визначено заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 109 850 грн.
У разі внесення застави, на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, терміном до 02.11.2020 року.
У задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що вніч на 24 серпня 2020 року ОСОБА_6 , знаходячись біля буд. 30 в м. Нікополь, по вул. Світла, разом із ОСОБА_11 незаконно заволоділи належним ОСОБА_12 мопедом марки «Kanuni Revolt», чим завдали ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 5000 грн.
04 вересня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, наявність ризиків вчинення останнім дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а також обставини, визначені статтею 178 КПК України (тяжкість покарання, відсутність місця роботи, міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей, перебування в судах 5 кримінальних проваджень за вчинення аналогічних тяжких корисливих злочинів, на розгляд яких він систематично не з`являється), слідчий суддя прийшов до висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.
Захисник не погодився з даним рішенням. В апеляційній скарзі просить його скасувати та обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Крім того, просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення, мотивуючи тим, що пропущений він з поважних причин, оскільки повний текст ухвали було оголошено 09 вересня 2020 року.
Посилається на те, що прокурор та слідчий суддя перевищили ймовірність настання ризиків здійснення підозрюваним дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки матеріали справи не свідчать про це.
Вказує, що протокол допиту свідків, які періодично зустрічаються з ОСОБА_6 для вживання алкогольних напоїв та рапорт старшого оперуповноваженого ВКП Нікопольського ВП, що ОСОБА_6 має намір переховуватися від слідчого та суду, що останній декілька разів з`являвся за викликами до правоохоронних органів не є достатніми підставами, що б вважати, що той буде переховуватись від органів досудового розслідування, суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення і є лише припущенням. Зазначені слідчим ризики незаконного впливу на свідків, продовження злочинної діяльності ні слідчим, ні прокурором не доведено, оскільки відсутні звернення до правоохоронних органів та відсутні вироки суду, які набрали законної сили щодо підозрюваного.
Слідчий суддя не дав оцінки поясненням ОСОБА_6 про те, що з 2019 року працює, що є постійний дохід, має захворювання шлунку і кишківника, які потребують систематичного лікування, що не дозволяє застосувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з позбавленням волі.
Вказує, що ОСОБА_6 проживає з жінкою без реєстрації шлюбу з 2017 року, мають спільну доньку 2019 року народження, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.
Обираючи розмір застави, слідчий суддя не звернув уваги на те, що у підозрюваного немає у власності будь-якого цінного майна, внаслідок чого внесення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є завідомо неможливим.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та його захисник підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Колегія суддів враховує, що повний текст ухвали від 04 вересня 2020 року було оголошено учасникам провадження 09 вересня 2020 року, захисником на вказане судове рішення було подано апеляційну скаргу 14.09.2020 року, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.
В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002016 від 25 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
04 вересня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
В цей же день, 04.09.2020 року старший слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Оскаржуваною ухвалою, клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 02 листопада 2020 року.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 193, ст. 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може вчинити спроби ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
При цьому, слідчим суддею було взято до уваги те, що згідно з протоколів допиту, свідки у даному провадженні знайомі з підозрюваним та періодично зустрічаються для вживання алкогольних напоїв (а.с.16-18); згідно рапорту старшого оперуповановаженого ВКП Нікопольського ВП, ОСОБА_6 не з`являвся за викликом до правоохоронних органів (а.с. 25).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є необґрунтованими.
При цьому судом першої інстанції враховано вагомість доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує йому за вчинення вищевказаного злочину, а також те, що є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисних злочинів, у тому числі і до реальної міри покарання, працевлаштований, офіційно не одружений, має на утриманні малолітню дитину, його вік, наявність хронічних захворювань.
Доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції не було належним чином взято до уваги наявність у підозрюваного постійного місця роботи, жінки, з якою він проживає без реєстрації шлюбу та малолітньої доньки, а також наявності хронічних захворювань, на думку колегії суддів заслуговують на увагу, однак вони були враховані слідчим суддею в сукупності з іншими обставинами та доказами по справі, та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
При визначенні розміру застави слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, ймовірний сумарний розмір шкоди, який був завданий в результаті вчинення такого кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано визначив розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема визначив заставу у розмірі 109 850 грн.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4