ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3580/20 Справа № 210/3636/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержиського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержиського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення. Крім того, ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкі злочини, вчинені проти життя та здоров`я, раніше не судимий, до праці не залучався, йому перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, який становить з 22.05.2015 року по 29.03.2018 року, тобто трохи більше трьох років, а також судом враховано, що кінець строку відбування покарання припадає на 15.01.2023 року. Тому суд прийшов до висновку, що така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він має заохочення в 2019 році, з 2015 року по 2020 рік стягнень не має, має позитивну характеристику з місця роботи, за час відбування покарання конфліктів не має.
Крім того, засуджений зазначає, що його батько помер, а мати хворіє на рак, і потребує його допомоги.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений та його захисник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги засудженого, просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.11.2017 року за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VІІІ в строк покарання, призначеного ОСОБА_7 , строк попереднього ув`язнення з 22.02.2015 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29.03.2018 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.11.2017 року залишено без змін.
29.05.2019 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2019 року зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили 29.03.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановою від 07.11.2019 року Верховного Суду вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.11.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29.03.2018 року залишено без змін.
Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 07.07.2020 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.
Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_7 має заохочення в 2019 року та має три стягнення в 2015 року, які на даний час є погашеними. З довідки про доходи встановлено, що засуджений ОСОБА_7 за період з січня 2020 року по червень 2020 року до праці не залучався.
Крім того, наявність у ОСОБА_7 лише 1 заохочення за весь період відбування покарання, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я.
При цьому, кінець строку припадає на 15.01.2023 року, а на даний час процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження являються безпідставними, оскільки судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Посилання ОСОБА_7 на те, що його батько помер, а мати хворіє на рак, і потребує його допомоги, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержиського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4