Справа № 382/977/20
Номер провадження 1-кп/373/175/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Переяслав кримінальне провадження, ЄРДР № 0000217 від 13.06.2020, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Яготин Київської області, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, непрацюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Яготинського районного суду Київської області від 19.03.2015 за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі; вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.06.2020 за ст. 395 КК України до чотирьох місяців арешту,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він маючи не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, в тому числі за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.
13 червня 2020 року близько 03 години 20 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи на залізничній станції «Яготин» по вулиці Вокзальна, 13 в місті Яготині Київської області, підійшов до ОСОБА_6 , котрий сидів на лавочці перону біля першої колії, та під час розмови з ним, вирішив повторно вчинити відкрите викрадення чужого майна з застосуванням насильства до потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом та метою власного збагачення, ОСОБА_4 застосував фізичне насильство до ОСОБА_6 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме: пирснув в обличчя потерпілого невстановленою речовиною та наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, від чого потерпілий упав з перону на землю. Після цього ОСОБА_4 перевірив вміст кишень ОСОБА_6 та заволодів майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia» модель «Lumia 510» вартістю 642,33 гривень, грошима в сумі 200 гривень, банківською картою ПрАТ «Приватбанк», а також рюкзаком чорного кольору, вартістю 410,40 гривень, в якому знаходились мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 4», вартістю 1125,30 гривень та зарядний пристрій для телефонів марки «Samsung», вартістю 78,33 гривень.
Після вчиненого ОСОБА_4 з місця події зник і розпорядився майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму вартості викраденого майна, що складає 2456 гривень 36 копійок.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, що відповідно до санкції кримінального закону та положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

В підготовчому судовому засіданні до початку вирішення питань, пов`язаних з судовим розглядом прокурор надав суду угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 11 серпня 2020 року в м. Яготин в присутності захисника ОСОБА_5 та за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 .

Прокурор та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене ними покарання з врахуванням невідбутого покарання за попереднім вироком суду від 10.06.2020.

Потерпілий не заперечував проти затвердження угоди та підтвердив добровільність своєї згоди на її укладення. Висловив думку, що більш суворого покарання ніж передбачене угодою для ОСОБА_4 він не бажає, матеріальних претензій до нього не висуває, оскільки викрадене майно, як йому відомо від органу досудового розслідування, відшукане.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом роз`яснено характер та суть обвинувачення, вид та міру покарання за угодою та спосіб визначення остаточного покарання з врахуванням невідбутого покарання за попереднім вироком.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє характер та суть обвинувачення, а також розуміє свої права на судовий розгляд кримінального провадження, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України та не бажає скористатися ними.

Обвинувачений також повідомив, що вищевказана угода про визнання винуватості запропонована прокурором та укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Він повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та обставини, викладені в обвинувальному акті, що підтвердив своїм підписом в угоді та безпосередньо в судовому засіданні. При цьому просив суд призначити йому покарання в межах того, яке визначене в угоді, зобов`язався невідкладно відшкодувати державі витрати на залучення експерта.

Наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України прокурору, обвинуваченому та потерпілому судом роз`яснені та їм зрозумілі.

За змістом угоди сторони погодили вид та міру покарання в межах санкції злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України чотири роки два місяці позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України з урапхуванням правил п. 1 ч.1 ст. 72 КК України шляхом приєднання невідбутого покарання у виді чотирьох місяців арешту, призначеного вироком Яготинського суду Київської області від 10.06.2020 за ст. 395 КК України, остаточне покарання обвинуваченому сторони визначили чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд також виходить з наступного.

За правилами ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

В суді не встановлено підстав для повернення обвинувального акту прокурору чи для відмови в затвердженні угоди.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Подана суду на затвердження угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим за своїм змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України, викладені в ній обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, формулювання обвинувачення є такими як і в пред`явленому прокурором обвинуваченні; кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди, в тому числі в частині покарання, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи, інтереси сторін чи інших осіб; узгоджене сторонами покарання може бути реально відбуте (виконане) обвинуваченим, виключень для його застосування немає; підстав вважати, що укладання угоди не було добровільним також немає.

Враховуючи зміст угоди та безумовне визнання своєї вини обвинуваченим, у суду немає сумнівів в тому, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України

Враховуючи щире каяття обвинуваченого та його співпрацю зі слідством під час досудового розслідування, що відповідно до ст. 66 КК України є пом`якшуючими покарання обставинами, негативну характеристику обвинуваченого з місця проживання, наявність в нього судимостей, суд вважає визначене в угоді покарання необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання винного. Підстав для його посилення чи пом`якшення у суду немає.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 13-1/1229 від 18.06.2020 складають 817,25 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави на підставі ч.2 ст. 124 КПК України.

Арешт на майно потерпілого, яке визнане речовими доказами, накладений ухвалою слідчого судді від 17.06.2020 підлягає скасуванню згідно з ч.4 ст. 174 КПК України.

Питання речових доказів, які знаходяться в кімнаті зберігання при Яготинському ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України наступним чином: речі потерпілого, відшукані та вилучені 13.06.2020 під час невідкладного обшуку житла за місцем тимчасового проживання обвинуваченого, підлягають поверненню потерпілому як власнику майна; газовий балончик «Терен 4», відшуканий потерпілим на місці події та переданий слідчому, підлягає знищенню після набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 374, 468-470, 472- 475 КПК, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні, ЄРДР № 0000271, укладену 11.06.2020 в м. Яготин між прокурором Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки два місяці.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України врахувати вирок Яготинського районного суду Київської області від 10.06.2020, яким ОСОБА_4 засуджений за ст. 395 КК України до чотирьох місяців арешту, та повністю приєднати до призначеного судом покарання за цим вироком невідбуте покарання за попереднім вироком, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків - чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11.08.2020, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з моменту його затримання 13.06.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта Київського НДЕКЦ МВС України в розмірі 817 гривень 25 копійок .

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду Київської області від 17.06.2020 та повернути потерпілому предмети, визнані речовими доказами, які зберігаються в кімнаті речових доказів при Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» модель «Lumia 510», гроші в сумі 2,50 грн, банківську картку ПрАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , рюкзак чорного кольору, мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 4», зарядний пристрій для телефонів марки «Samsung.
Речовий доказ - газовий балончик «Терен 4», який зберігається при Яготинському ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, обвинуваченим та його захисником, потерпілим та прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3, 4 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1