Провадження № 1-кс/127/7408/20
У Х В А Л А
Іменем України
04 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе, Пінського району Брестської області, Республіка Білорусь, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 04.08.2020 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що Лівобережним відділенням поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001398 від 02.08.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені судимості, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 07.03.2017, перебуваючи 02.08.2020 близько 12:00 год. спільно із ОСОБА_7 на зупинці громадського транспорту по площі Привокзальна 1, в м. Вінниці помітили раніше невідомого їм ОСОБА_8 , який в цей час сидів на лавці.

В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , вступивши у попередню змову між собою, діючи з корисливих спонукань, умисно, повторно, нанесли ОСОБА_8 кілька ударів в ділянку обличчя, таким чином тимчасово обмеживши волю потерпілого та позбавивши останнього можливості чинити опір, тобто застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я. Від даних ударів ОСОБА_8 впав на лавку. Коли він намагався піднятись та відновити дихання, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знову нанесли ОСОБА_8 удари в ділянку голови, після чого ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та забрав у нього телефон марки «Леново» вартістю близько 500 грн., який знаходився у кишені кофти, після чого помістив його до своєї кишені, в цей час ОСОБА_7 із лівої руки ОСОБА_8 зняв ланцюжок із білого металу вартістю близько 500 грн. та помістив його до своєї кишені. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 із місця вчинення злочину зникли у невідомому напрямку.

Таким чином внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальної шкоди на суму близько 1000 гривень.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Високе, Пінського району, Брестської області Республіки Білорусь громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 08.10.1987 Стахановським міським судом Луганської області за ст. 206 ч. 2 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 29.10.1990 Алчевським міським судом Луганської області за ст. ст. 183-3 ч. 2, 43 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 22.02.1994 по закінченню терміну відбування покарання; 21.09.1995 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 140 ч. 1 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. Звільнився 10.05.1996 по закінченню терміну відбування покарання; 07.06.1997 Стахановським міським судом Луганської області за ст. ст. 206 ч. 2, 196-1 ч. 2, 42 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнився 12.04.2000 по закінченню терміну відбування покарання; 29.12.2002 Стахановським міським судом Луганської області за ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Звільнився 22.01.2009 по закінченню терміну відбування покарання; 04.02.2011 Стахановським міським судом Луганської області за ст. ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2, 395, 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнився 05.07.2012 по закінченню терміну відбування покарання; 07.03.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 23.01.2017 по 11.09.2017.

На думку слідчого, вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- протоколом прийняття заяви;

- протоколом допиту потерпілого;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;

- протоколом слідчого експеременту;

- протоколом затримання.

ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Встановлені досудовим розслідуванням обставини вказують на наявність таких передбачених ст. 177 КПК України ризиків:

- переховування від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання, яке йому загрожує може переховуватись як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи у суді;

- незаконного впливу на потерпілого та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчиняти тиск на потерпілого та свідків з метою зміни його показів під час досудового слідства;

- можливість вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих та інших злочинів, характер та періодичність вчинення кримінальних правопорушень проти власності та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що дані злочини є одним із джерел його доходу, тому перебуваючи на волі він може вчинити інший злочин. Крім того останній на даний час ніде не працює, вагомих соціально стримуючих факторів немає, будь-яке джерело доходів відсутнє;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Запобігти переліченим ризикам шляхом застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж взяття під варту не представляється можливим.

Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.

Крім того, як зазначає слідчий, так як ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, в разі винесення ухвали про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід не визначати йому розмір застави.

На підставі викладеного слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечували, просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на наявність у ОСОБА_4 такого соціально-стримуючого фактору як постійне місце проживання на території Вінницької області, оскільки місце реєстрації останнього змінене у зв`язку із тим, що він є тимчасово переміщеною особою з Луганської області.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001398, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001398 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені судимості, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 07.03.2017, перебуваючи 02.08.2020 близько 12:00 год. спільно із ОСОБА_7 на зупинці громадського транспорту по площі Привокзальна 1, в м. Вінниці помітили раніше невідомого їм ОСОБА_8 , який в цей час сидів на лавці.

В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , вступивши у попередню змову між собою, діючи з корисливих спонукань, умисно, повторно, нанесли ОСОБА_8 кілька ударів в ділянку обличчя, таким чином тимчасово обмеживши волю потерпілого та позбавивши останнього можливості чинити опір, тобто застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я. Від даних ударів ОСОБА_8 впав на лавку. Коли він намагався піднятись та відновити дихання, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знову нанесли ОСОБА_8 удари в ділянку голови, після чого ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та забрав у нього телефон марки «Леново» вартістю близько 500 грн., який знаходився у кишені кофти, після чого помістив його до своєї кишені, в цей час ОСОБА_7 із лівої руки ОСОБА_8 зняв ланцюжок із білого металу вартістю близько 500 грн. та помістив його до своєї кишені. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 із місця вчинення злочину зникли у невідомому напрямку.

Таким чином внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальної шкоди на суму близько 1000 гривень.

02.08.2020 о 13:40 год. ОСОБА_4 був затриманий, у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
03.08.2020 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001398; протоколу прийняття заяви від 02.08.2020; протоколу допиту потерпілого від 02.08.2020; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2020; протоколу проведення слідчого експерименту від 02.08.2020; протоколів допиту свідків; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.08.2020; повідомлення про підозру від 03.08.2020; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована.
У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 ,однак тимчасово проживає на території Вінницької області, не працює, раніше неодноразово судимий.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
При цьому, наявність постійного місця проживання підозрюваного не спростовує наявності вищевказаних ризиків.
Крім того, посилання підозрюваного та його захисника у судовому засіданні на ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_4 є тимчасово переміщеною особою та його зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , судом до уваги не приймаються, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаної інформації матеріали справи не містять.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Таким чином, оскільки вищевказаний злочин вчинено підозрюваним із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному розмір застави.
На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 13:40 год. 30 вересня 2020 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 30 вересня 2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя