Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/56/2020 Справа №641/895/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до ЄРДР за № 0002925 від 19.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому, внесені до ЄРДР за № 0002925 від 19.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , при цьому вказувала, що 21.01.2016 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 було направлено до Комінтернівського районного суду м. Харкова, під час судового розгляду обвинувачений викликався у судові засідання, належним чином повідомлявся про час, дату та місце їх проведення, однак неодноразово не з`являвся у судові засідання, не повідомивши суд про поважні причини своєї неявки, до обвинуваченого було застосовано привід та у зв`язку із його невиконанням 30.10.2018 ОСОБА_6 було оголошено у розшук. 21.11.2018 після встановлення місця знаходження обвинуваченого за клопотанням прокурора стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався під час судового розгляду. Зазначила, що на даний час не змінились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні запобіжного заходу, зокрема ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, віднесеного до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років; перебуваючи на свободі, під час судового розгляду ОСОБА_6 порушив покладені на нього обов`язки та перестав з`являтися у судові засідання, після чого був оголошений у розшук, що дає підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, чим перешкоджати подальшому розгляду кримінального провадження; обвинувачений раніше судимий за корисливі злочини, судимість за які не погашена, під час слухання даного кримінального провадження скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, за який був засуджений Дергачівським районним судом Харківської області, до того ж Чугуївським міським судом Харківської області 14.03.2019 ОСОБА_6 оголошено у розшук у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, тому вважала, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків впродовж судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення даного клопотання, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на те, що свідок ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні, дав покази щодо непричетності ОСОБА_6 до скоєного злочину. Також обвинувачений перебуває у ДУ «Харківській слідчий ізолятор (№27)» з 21.11.2018, його стан здоров`я з того часу значно погіршився, він потребує консультації лікарів вузької галузі, а саме дерматолога та гастроентеролога, потребує лікування, що є неможливим в умовах слідчого ізолятора. ОСОБА_6 має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , має можливість проживання в цьому жилому приміщенні, а тому доцільно обвинуваченому змінити запобіжний захід з тримання його під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вказане житлове приміщення належить матері обвинуваченого і вона не заперечує проти перебування її єдиного сина в домоволодінні.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
До обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено розмір застави в сумі 55230,00 грн., у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, який в подальшому неодноразово продовжувався. Ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 припиняє свою дію 02 серпня 2020 року.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення-злочину, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки ОСОБА_6 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Прокурор при розгляді клопотання має довести про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується вищевказаними доказами, які зібрані під час досудового розслідування, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , однак вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, оскільки застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є більш доцільним, саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищенаведеного, клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обґрунтовано та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 197, 199, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на цілодобовий домашній арешт за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-прибувати до суду за першою вимогою;
-не залишати місце постійного мешкання;
-не відвідувати кафе, бари, ресторани;
-здати для зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон при його наявності.
Ухвалу передати для виконання до Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області.
Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .
Строк дії ухвали 2 місяці з моменту її проголошення до 15 вересня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1