ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/528/20 Справа № 699/144/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28.04.2020 року, яким

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, який рахується з часу проголошення вироку.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набрання вироком законної сили обрано стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 в ніч з 19.12.2018 на 20.12.2018, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою здійснення таємного викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, шляхом відкриття вхідних дверей, які були не зачинені, проник до приміщення житлового будинку, що знаходиться на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , де вчинив крадіжку бензопили «Stihl MS 170», вартість якої згідно висновку експерта № 8/47 від 22.01.2019 становить 2450 гривень 00 копійок. Після чого місце вчинення злочину покинув, завдавши потерпілому ОСОБА_10 , збитків на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком районного суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати, закрити кримінальне провадження через відсутність достатніх доказів доведення винуватості ОСОБА_11 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Просить дослідити всі письмові докази, які знаходяться у справі, аудиозапис судового засідання від 26 лютого 2020 року в частині ухвалення рішення про визнання явки потерпілого ОСОБА_10 обов`язковою. Жоден із доказів на який вказує суд першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 як окремо так і у сукупності, об`єктивно не підтверджують обставини версії обвинувачення щодо проникнення ОСОБА_8 до приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 .

З протоколу огляду місця події від 08 січня 2019 року слідує, що слідів проникнення та перебування ОСОБА_8 20 грудня 2018 року в домоволодінні АДРЕСА_3 не виявлено і нічого не вилучено. За таких обставин, даних доказ, на який послався суд, не має доказового значення винуватості ОСОБА_8 , оскільки не відповідає вимогам належності (ст. 85 КПК).

Крім того огляд місця події 08 січня 2019 року проведено на підставі «добровільної згоди», кого саме не вказано та без участі потерпілого ОСОБА_10 . У такому випадку слідчий, згідно з положеннями 233 КПК України зобов`язаний, після проведення огляду житла чи іншого володіння особи, звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про узаконення даної слідчої дії.

Таких вимог слідчим не дотримано, а тому протокол огляду місця події від 08 січня 2019 року як доказ, на який послався суд, - є недопустимим (ст. 86 КПК)

Суд не оглянув об`єкт злочинного посягання - бензопилу «Stihl MS 170», яку потерпілий ОСОБА_10 надав 09 січня 2019 року безпосередньо слідчому, як речовий доказ. У той же час, наявність у матеріалах кримінального провадження даних про невідкриття цього доказу стороні захисту та ненадання його стороною обвинувачення для безпосереднього дослідження його в суді суперечить вимогам ст. 23, ч. 12 ст. 290, ст. 357 КПК України та тягне за собою скасування оскаржуваного вироку.

Крім того судом допущено невідповідність висновків, викладених у вироку, доказам, які досліджені під час судового розгляду.

Так, суд критично оцінив позицію захисту щодо недоведеність причетності ОСОБА_8 до вчинення крадіжки та можливість вчинення такої крадіжки іншою особою- ОСОБА_12 . При цьому суд звернув увагу, що показання ОСОБА_12 обвинувачений не заперечив. В той же час, як вказано у вироку, так і фактично в суді, обвинувачений ОСОБА_8 від дачі показань та відповідей на запитання та від судових дебатів відмовився, а тому будь-які заперечення з його сторони не могли надходити.

Крім того, судом допущена неповнота судового розгляду.

Так, 26 лютого 2020 року суд ухвалив визнати явку потерпілого ОСОБА_10 обов`язковою, для повторного допиту. Проте в наступне судове засідання - 28 квітня 2020 року потерпілий ОСОБА_10 не з`явився, а тому залишилися недослідженими обставини, які могли бути встановлені в додаткових його показаннях, що могло істотно вплинути на правильне вирішення справи.

В ході судового розгляду, судом порушені норми процесуального права в частині дотримання процесуальних строків.

Ухвалою суду щодо строків судового розгляду від 27 грудня 2019 року встановлено прокурору граничний строк представити суду докази у справі не пізніше 26 лютого 2020 року.

Проте, за межами цього строку, який встановлений судом, прокурором лише 28 квітня 2020 року забезпечена присутність свідка обвинувачення - ОСОБА_13 . Допит свідка обвинувачення - ОСОБА_13 було проведено в суді без вирішення клопотання про поновлення встановленого судом строку, а тому показання цього свідка, як доказ є недопустимим, а тому не має доказового значення.

Виходячи з положень КПК та з урахуванням обставин справи, усі докази здобуті в даному кримінальному провадженні не породжують ніяких наслідків та є недопустимими.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. Дослідити всі матеріали кримінального провадження та повторно допитати свідка ОСОБА_12 . При цьому зазначає, що судова помилка полягає в невідповідності висновку суду щодо його причетності до вказаної крадіжки фактичним обставинам справи, оскільки дійсно крадіжку вчинила інша особа, а саме ОСОБА_12 .

Судом залишено поза увагою, що прокурором не надано жодного доказу, який об`єктивно міг підтверджувати те, що я проник в будинок потерпілого ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , чи взагалі брав у руки бензопилу «STIHL MS 170», (слідипальців рук, низу взуття, мікрочастинки і такеінше). Судом не встановлено мети а прокурором не надано жодного доказу на підтвердження мети вчинення мною кримінального правопорушення. Судом не встановлені і мотиви скоєння мною крадіжки версією органу досудового розслідування.

Суд не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_12 проник в будинок потерпілого ОСОБА_10 і ця обставина могла суттєво вплинути на висновки суду. Суд не дав належну оцінку тим фактам, що саме я змусив таксиста ОСОБА_13 повернути бензопилу потерпілому ОСОБА_10 та те, що я об`єктивно не мав можливості розпорядитися цією бензопилою на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційнх скарг, перевіривши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_7 не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України вірно таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно, яким суд дав належну оцінку.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого та його захисника про те, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, жоден доказ на який послався в своєму рішенні суд першої інстанції не підтверджує обставин версії обвинувачення щодо проникнення ОСОБА_11 до приміщення житлового будинку та вчинення крадіжки саме ОСОБА_11 , а не іншою особою - не грунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються доказами наявними в матеріалах провадження.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до норми ч.3 ст.404 КПК України, обов`язок апеляційної інстанції полягає в безпосередньому дослідженні доказів лише у перелічених в законі випадках, а саме: 1) при наявності клопотання учасників кримінального провадження про повторне дослідження обставин, 2) якщо ці обставини досліджені судом першої інстанції не повністю, або з порушенням.

Враховуючи вищевикладене та встановивши, що вказані докази, а саме допит потерпілого ОСОБА_10 та дослідження протоколу про надання доступу до матеріалів справи від 30.01.2019 року судом першої інстанції проведений всебічно та повно, з дотриманням процедури норм КПК України. Обвинувачений та його захисник не навели переконливих доводів щодо необхідності повторного дослідження даного протоколу та допиту потерпілого, а клопотання зводиться лише щодо незгоди з оцінкою досліджених доказів, то в такому разі суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, про що винесена ухвала без видалення до нарадчої кімнати.

Твердження захисника про те, що усі докази здобуті в даному кримінальному провадженні є недопустимими, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, районний суд обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що в ніч з 19.12.2018 на 20.12.2018 перебував у вечірній час вдома. В цей час він почув голоси сторонніх осіб. Серед цих голосів він впізнав ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Поки він вийшов на подвір`я, чоловіки поїхали на таксі в невідомому напрямку. Вранці він виявив відсутність бензопили та зателефонував в поліцію, повідомив про крадіжку. Згодом йому зателефонував ОСОБА_16 і повідомив, що привезуть бензопилу.

Згідно показів свідка ОСОБА_12 , який показав, що обвинуваченого знає тривалий час. В ніч з 19.12.2018 на 20.12.2018 він з товаришем був в барі в с. Набутів Корсунь-Шевченківського району. Там був присутній ОСОБА_17 . Згодом вони поїхали в м. Корсунь-Шевченківський разом з ОСОБА_8 . По дорозі вони заїхали на подвір`я потерпілого. Там вони стали шукати господаря, але останній не вийшов на подвір`я. Після цього він сів в автомобіль, а ОСОБА_8 залишився на подвір`ї у потерпілого. Згодом ОСОБА_8 прийшов до автомобіля і приніс з собою бензопилу. Що це за пилка він не знав. Вранці йому зателефонував потерпілий і сказав, що в нього викрали бензопилу. Після цього він зателефонував до ОСОБА_8 і сказав, що пилку необхідно повернути власнику. ОСОБА_8 пообіцяв її повернути. Будь-яких домовленостей з ОСОБА_8 щоб викрасти пилку в нього до входу на подвір`я не було;

Показами свідка свідка ОСОБА_13 про те, що в грудні 2018 року він працював таксистом в м. Корсуні - Шевченківському. В ніч з 19 на 20 грудня 2018 року він обслуговував виклик в с.Набутів, де до нього в автомобіль сіли чотири чоловіки, серед яких були ОСОБА_17 обвинувачений, його брат ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та чоловік старшого віку ( ОСОБА_12 ). останніх він відвіз в м.Корсунь-Шевченківський. Через деякий час його знову викликав ОСОБА_17 , якого разом із ОСОБА_12 він віз з м.Корсуня-Шевченківського в напрямку с.Деренковець. Рухаючись через с.Гарбузин, на вимогу ОСОБА_8 він зупинився біля подвір`я потерпілого ОСОБА_10 . Далі ОСОБА_8 і ОСОБА_12 пішли на подвір`я останнього, а через 5-7 хвилин вийшли до автомобіля. При цьому ОСОБА_8 попросив його відкрити багажник автомобіля, куди поклав бензопилу «Штіль», яку виніс з подвір`я. Після цього вони поїхали в напрямку с.Деренковець. На наступний день йому зателефонував обвинувачений і сказав, що пилку потрібно відвезти потерпілому ОСОБА_10 .

Згідно показів свідка ОСОБА_20 , який показав, що обвинуваченого знає з дитинства. Ввечері 19.12.2018 він з ОСОБА_8 та іншими особами відпочивали в барі. Згодом вони поїхали в м. Корсунь-Шевченківський. Разом з ними поїхав ОСОБА_16 . Коли заїхали в с. Гарбузин Корсунь-Шевченківського району ОСОБА_16 показав на подвір`я потерпілого ОСОБА_10 і пояснив, що останній тривалий час ремонтує його автомобіль. Після цього вони зупинилися. Далі він чув гуркіт хвіртки. Хто що робив він не бачив, хто приніс пилку не бачив. ОСОБА_12 був в дворі потерпілого 5-7 хвилин. В місто Корсунь-Шевченківський їхали на автомобілі Мелешка Василя.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується:

- даними витягу з кримінального провадження № 0000018, згідно якого 08.01.2019 року до ЄРДР внесено відомості про те, що 08.01.2019 до чергової частини Корсунь-Шевченківського ВП надійшов рапорт оперуповноваженого Корсунь-Шевченківського ВП про те, що останнім в ході розгляду матеріалів ЖЄО № 4119 від 20.12.2018 в діях ОСОБА_8 виявлені ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення бензопили «Штіль», що належить ОСОБА_10 , з приміщення будинку за адресою проживання останнього (а.п.57 том 1);

- даними заяви ОСОБА_10 про дозвіл на проведення огляду будинковолодіння, за адресою АДРЕСА_2 (а.п.59 том 1);

- даними протоколу огляду місця події від 08.01.2019 року та фототаблиці до нього, що проведене на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 (а.п. 60-65 том 1);

- даними заяви ОСОБА_10 про приєднання до кримінального провадження бензопили «Штіль» в якості речового доказу (а.п. 66 том 1);

- даними протоколу огляду предметів від 09.01.2019 року та фототаблиці до нього, згідно якого предметом огляду є бензопила «Stihl MS 170» біло-оранжево-чорного кольору, без видимих пошкоджень з чохлом оранжевого кольору та ріжучим ланцюгом. Бензопила знаходиться в технічно справному та комплектному стані. По закінченню огляду бензопилу опечатано, поміщено до кімнати зберігання речових доказів Корсунь-Шевченківського ВП (а.п. 67-69 том 1);

- даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/47 від 22.01.2019 про те, що ринкова вартість бензопили «Stihl MS 170» на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 20.12.2018, за умови, що вона перебувала в технічно-справному та комплектному стані, могла становити 2450,00 грн. (а.п. 75-79 том 1);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.01.2019 з фото таблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , у присутності двох понятих, згідно якого свідок ОСОБА_12 детально розказав та показав про обставини крадіжки ОСОБА_8 бензопили з будинковолодіння ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , що мало місце в ніч з 19 на 20 грудня 2018 року (а.п. 80-87 том 1);

Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору їх належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки з проникненням у житло на підставі належних та допустимих доказів.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та вмотивованими з достатніми аргументами й підставами для прийняття такого рішення.

Доводи захисника про відсутність доказів обвинувачення на підтвердження проникнення його підзахисного ОСОБА_11 до приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 спростовуються даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого та свідка ОСОБА_12 відповідно до якого свідок розказує та показує, що ОСОБА_11 пішов до середини домоволодіння та через 30 секунд повернувся до нього з бензопилою «Stihl MS 170».

Крім того, відповідно до даних рапорту Корсунь - Шевченківського відділу поліції 20.12.2018 року надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_10 про вчинення крадіжки з коридору будинку. Також проникнення у житло підтверджується протоколом огляду та фототаблицею до нього на якому зазначена веранда будинку ОСОБА_21 де знаходилась бензопила до моменту викрадення.

Стосовно доводів захисника та обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що останній злочину не вчиняв, а вчинив крадіжку бензопили ОСОБА_22 , і відповідно останній повинен бути обвинуваченим, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В даному випадку, обвинувачення пред`явлено ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України, тому суд проводить розгляд справи лише стосовно цієї особи.

Винуватість ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки бензопили з проникненням у житло крім іншого підтверджується показами потерпілого, свідків: ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , який показав, що ОСОБА_8 попросив його відкрити багажник автомобіля, куди поклав бензопилу «Штіль», яку виніс з подвір`я потерпілого.

Колегія суддів не ставить під сумнів правдивість показів вказаних свідків та потерпілого, які є послідовними та узгодженими між собою.

Відповідно до ч.2 ст.290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими можуть бути використані для доведення невинуватості чи меншого ступеня винуватості обвинуваченого або сприяти пом`якшенню покарання.

Захисник у своїй апеляційній скарзі наголошує про те, що районний суд не оглянув об`єкт злочинного посягання бензопилу «Stihl MS 170», який визнаний речовим доказом, тому не відкриття цього доказу стороні захисту та ненадання його стороною обвинувачення для безпосереднього дослідження в суді суперечать вимогам ст.23, ч.12 ст.290 та ст.357 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дійсно органом досудового розслідування стороні захисту не було надано для ознайомлення в порядку ст.290 КПК України речовий доказ бензопилу, однак відповідно до даних протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування ні обвинуваченим, а ні його захисником жодних заяв та зауважень не поступило ( а.к.п.88). Висновок судової експертизи, якою визначалась вартість бензопили та інші процесуальні документи щодо вказаного доказу також не заперечувались стороною захисту.

Тому місцевий суд на підставі досліджених доказів, без огляду бензопили прийняв обґрунтоване рішення по справі.

Доводи сторони захисту про те, що відкриття матеріалів досудового розслідування проводилось слідчим, який не має на це повноважень, оскільки не входить до визначеної групи прокурорів, є безпідставними.

Протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування складений та підписаний слідчим СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_24 , який входить в групу прокурорів. Підпис даного слідчого міститься й на інших процесуальних документах вказаного кримінального провадження.

Інші доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду, не дотримання процесуальних строків, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та закриття кримінального провадження через відсутність достатніх доказів доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Невизнання винуватості ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів, які в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки бензопили з проникненням у житло.

Висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає обґрунтованими та вмотивованими з достатніми аргументами й підставами для прийняття такого рішення.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Порушень матеріального та процесуального права при перевірці матеріалів кримінального провадження колегією суддів не встановлено, тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28.04.2020 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий-суддя

Судді