гСправа № 187/5/20 Провадження №1-кп/0187/4/20
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000683 від 26.12.2019 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Петриківка Петриківського району, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-07.04.2005 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 187, 69, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 129, 70 КК України

до 5 років позбавлення волі, звільнений 30.12.2008 року;
-22.10.2013 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 11.02.2014 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 14.12.2015 ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області на підставі ст. 82 КК України змінено невідбутий строк 1 рік 7 місяців 27 днів позбавлення волі на обмеження волі,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ

24.12.2019, близько 21-30 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання, за адресою:
АДРЕСА_3 , під час сварки з матір`ю ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно наніс їй 1 удар кулаком правої руки в область грудної клітини та 1 удар ногою, взутою у взуття в область черева, чим завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю і не заперечував проти викладених в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що 24.12.2019 року близько 22-00 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_3 , під час сварки зі своєю матір`ю наніс їй один удар кулаком та один удар ногою. Жалкує в скоєному правопорушенні.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, цивільний позов заявляти не буде, претензій до обвинуваченого не має (а.с. 23).
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , крім його показів підтверджується належними та достовірними доказами по справі:

-витягом із ЄРДР № 0000683 від 26.12.2019 року у про те, що 24.12.2019 року близько 21-30 години ОСОБА_4 наніс удар кулаком руки ОСОБА_5 , чим завдав останній фізичного болю
(а.с. 1)
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.12.2019 року, згідно якого підтверджується звернення до поліції ОСОБА_5 з приводу нанесення їй удару її сином
(а.с. 3)
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 27.12.2019 року з фототаблицею до нього, під час якого потерпіла у присутності двох понятих розповіла та показаламеханізм та послідовність вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та нанесення останнім їй ударів в область грудної клітини та черева
(а.с. 4-6)
Заслухавши обвинуваченого, дослідивши докази кримінального провадження, суд вважає встановленим, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися у умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст.12 КК України є кримінальним проступком та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у скоєному злочині, за місцем мешкання характеризується задовільно, не працює, знаходиться на психіатричному обліку за місцем мешкання, раніше судимий за умисні злочини.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК, України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , покарання у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1