Справа № 486/2193/14-к
Провадження № 1-о/486/1/2020
30 вересня 2020 року
Я, суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 за результатами розгляду заяви захисника ОСОБА_2 про відвід колегії суддів від 30 вересня 2020 року у розгляді заяви засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами по кримінальному провадженню №486/2193/14-к висловлюю окрему думку.
Ухвалою колегії суддів Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 28 січня 2020 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами, за заявами засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами по кримінальному провадженню №486/2193/14-к у зв`язку з тим, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 вересня 2016 року визнано винним ОСОБА_4 ч.1 ст. 309 КК України, ч.2 ст. 307 КК України, який на час скоєння злочину обіймав посаду командира взводу патрульної служби Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області (Справа №486/2164/15-к.)
03 березня 2020 року, 15 травня 2020 року, 21 травня 2020 року, 24 червня 2020 року, 27 серпня 2020 року мною були викладені окремі думки з приводу ухвал Южноукраїнського міського суду Миколаївської області по вищевказаному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні 30 вересня 2020 року було прийнято процесуальне рішення, яким захиснику ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заявленого відводу колегії суддів у розгляді заяви ОСОБА_3 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами.
Захисник у справі заявив відвід колегії суддів за наявності правових підстав, із огляду на процесуальні документи. А саме зафіксовані в судовому засіданні факти та аргументи з процесуальних документів суду, які він використав.
Суд замість розгляду відводу колегії суддів по суті, почав переглядати можливості трактування викладених фактів захисником у заяві про відвід, спотворюючи їх та намагаючись довести, що зазначені факти не існували або існували в іншому контексті. Тож, своє рішення про відмову у задоволенні заяви захисника про відві колегії суддів, суд виклав саме на підставі цих спотворених фактів щодо дослідження доказів, порушивши ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Я, як член колегії судів, звертаю увагу на те, що захисник ОСОБА_2 неналежним чином здійснює захист засудженого, перетворюючи судове засідання на набір дій (клопотань та заяв), які по суті мають на меті саме затягування розгляду справи та впливають на розумні строки, але не отримання повної інформації для встановлення справедливості з точки зору верховенства права. Але колегія суду не відреагувала належним чином, не вирішила питання про належний захист та не вирішила питання про заміну підсудному захисника, який би фактично здійснював належний захист.
Таким чином, зазначені факти порушують право засудженого на справедливий суд. Є усталена практика ЄСПЛ стосовно вирішення відводу колегії суду. У разі, якщо клопотання його захисника про відвід колегії суду не було розглянено, а процесуальний документ не містить належної мотивації та аргументації, порушується автоматично його право.
З огляду на вищевикладене, вважаю своїм обов`язком звернути увагу на вказане обґрунтування моєї позиції.
У зв`язку із наведеним і висловлюю окрему думку.
Суддя Южноукраїнського
міського суду ОСОБА_1