Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5774/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2020 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000945 від 16.03.2020р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
УС Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовується тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 22.05.2019, у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_8 , будучи обізнаними про те, що колишній власник зазначеної квартири ОСОБА_9 є померлою у відповідності з актовим записом про смерть №32 від 11.01.2002, та квартира на підставі ст. 555, 549 Цивільного кодексу УРСР (чинного на момент набуття права) належить державі в особі Державного управління справами, отримали у невстановлених досудовим розслідуванням осіб документи про право власності на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , а саме, свідоцтво про право власності на житло від 04.06.1993, виданого Бюро по приватизації виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління Господарського управління Кабінету Міністрів України, та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.1994, виданого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_8 залучив до його з ОСОБА_4 протиправних дій брата своєї дружини ОСОБА_10 , якому не було відомо про злочинний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . З цією метою, ОСОБА_8 22.05.2019 за посередництва невстановленої особи, яка у м. Львів зустрілась з ОСОБА_10 та отримала у останнього його документи паспорт громадянина України ОСОБА_10 та картку фізичної особи платника податків ОСОБА_10 , які ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 для використання у їх спільних протиправних діях.
Отже, ОСОБА_4 , діючи на виконання спільного з ОСОБА_8 злочинного умислу, отримавши у останнього документи ОСОБА_10 , залучив до своїх протиправних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , який сприяючи ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у їх злочинних діях, будучи обізнаним з метою останніх щодо заволодіння чужим майном, погодився здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного об`єкту нерухомого майна та внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
З цією метою ОСОБА_4 , 24.05.2019 близько 13 год. прибув до нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , де надав останньому документи для складення та нотаріального посвідчення ОСОБА_11 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , а саме Свідоцтво про право власності на житло від 04.06.1993, виданого Бюро по приватизації виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління Господарського управління Кабінету Міністрів України, та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.1994, виданого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою, а також паспорт громадянина України ОСОБА_10 та картку фізичної особи платника податків ОСОБА_10 .
ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з метою сприяння ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у протиправному заволодінні ними чужим майном, за відсутності ОСОБА_10 , який виступав покупцем за договором, та у присутності невстановленої особи, яка використовувала паспорт громадянина України ОСОБА_9 , склав та посвідчив договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також як державний реєстратор вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про власника цієї квартири ОСОБА_10 .
Отже, в результаті цих протиправних дій ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , шляхом обману, а саме з використанням документів, які не були чинними станом на 24.05.2019, заволодів майном держави вартістю 2 520 тис. грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить особливо великі розміри.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах.
Також, слідством встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , повторно, протиправно заволодівши чужим майном квартирою АДРЕСА_2 , керуючись метою незаконного збагачення, вчинив незакінчений замах на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом продажу третім особам вказаної квартири при наступних обставинах.
На підставі наданих ОСОБА_12 та ОСОБА_8 документів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , який сприяючи ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у їх злочинних діях, будучи обізнаним з метою останніх щодо заволодіння чужим майном, 24.05.2019 посвідчено договір купівлі-продажу, сторонами якого є ОСОБА_9 як продавець та ОСОБА_10 як покупець, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 , та у цей же день, 24.05.2019, о 15.15 год. ОСОБА_11 як державним реєстратором внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_10 на зазначену квартиру.
При цьому, ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_8 , будучи обізнаним про те, що приміщення вказаної квартири на підставі договору оренди, укладеного з Державним підприємством «Укржитлосервіс» Державного управління справами, тобто на законних підставах, займає громадська організація «Спілка жінок України», вирішив використати цю ситуацію у власних корисливих інтересах.
Встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , звернувся до адвоката ОСОБА_13 , якому не було відомо про злочинні наміри останніх, з проханням представити інтереси фіктивного власника вказаної квартири ОСОБА_10 , та здійснювати спілкування з представниками громадської організації «Спілка жінок України», з метою подальшого заволодіння грошовими коштами цієї організації.
При цьому, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись метою приховання свого злочинного умислу та надання своїм протиправним діям вигляду законності, передав ОСОБА_13 договір про консультування та надання юридичної допомоги від 15.07.2019, підписаний на прохання його ОСОБА_8 . ОСОБА_10 , якому не було відомо про злочинні наміри цих осіб,
Органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 , який в свою чергу діяв на виконання попередньої змови з ОСОБА_8 , 25.07.2019 ОСОБА_13 під час зустрічі з представниками Громадської організації «Спілка жінок України» ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яка мала місце у приміщення квартири АДРЕСА_2 , передав вимогу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про необхідність звільнення приміщення квартири АДРЕСА_2 або придбання права власності на це нерухоме майно у ОСОБА_10 .
У подальшому, 01.10.2019 близько 12 год. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 на виконання їх злочинного умислу, попередньо домовившись про зустріч, прибув до квартири АДРЕСА_2 , де в ході зустрічі з представниками Громадської організації «Спілка жінок України» ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вводячи останніх в оману щодо законності придбання ОСОБА_10 права власності на це нерухоме майно, повідомив, що вони з ОСОБА_10 передадуть право власності на квартиру Громадській організації «Спілка жінок України» при умові сплати їм грошових коштів в сумі 130 тис. доларів США шляхом укладення договору купівлі-продажу цієї квартири, якою протиправно заволодів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .
Проте, у зв`язку із припиненням його протиправних дій уповноваженими службовими особами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, тобто до заволодіння грошовими коштами, належними Громадській організації «Спілка жінок України», в сумі 130 тисяч доларів США, що згідно встановленого Національним Банком України курсу гривні до іноземних валют станом на 01.10.2019, складає 3 145 671, 62 грн., що в 600 і більше разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та становить особливо великий розмір.
Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, - незакінчений замах на шахрайство, тобто незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах.
Крім цього, слідством встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, у період часу з 30.01.2018 по 23.02.2018 використав підроблений документ при наступних обставинах.
Отже, 30.01.2018 ОСОБА_4 , діючи з метою укладення договору про надання банківських послуг та отримання банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» з прихованням своїх справжніх анкетних даних, звернувся до відділення ПАТ «КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, та надав працівнику відділення паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 03.04.2004 Перемишлянським РВ УМВС України у Львівській області, на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі зазначеного документу, що посвідчує особу, тобто офіційного документу, ОСОБА_4 , який використовував паспорт на ім`я ОСОБА_16 , оформлено видачу банківської картки.
При цьому, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 видавався 03.04.2004 громадянину України ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України використанні підробленого документу.
За сукупністю ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
27.03.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб та в особливо великих розмірах, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осію та в особливо великих розмірах, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України використанні завідомо підробленого документа.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція цієї частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.
Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слідчий і прокурор вважають наступні ризики: переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на які вказують, що останній усвідомивши невідворотність покарання, оскільки за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено позбавлення волі може зникнути від органу досудового розслідування та переховуватись, що, в свою чергу, призведе до неможливості закінчення розслідування та постановлення судового рішення в розумні строки. Крім цього, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних шляхом вмовляння, підкупу може схиляти свідків та до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.
Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду.
З урахуванням наведених підстав, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, у зв`язку з чим, слідчий звернувся з вищезазначеним клопотанням до суду.
У судовому засіданні прокурор внесене до суду клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, надав до суду характеризуючі особу матеріали, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Судом встановлено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Лист-інформування ГУБКОЗ СБУ про виявлення кримінального правопорушення протиправне заволодіння квартирою АДРЕСА_2 ; Заява громадської організації «Спілка жінок України» про протиправні дії; Договір купівлі-продажу квартири від 24.05.2019, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , предметом якого є квартира АДРЕСА_2 . Договір укладено від імені ОСОБА_9 , яка є померлою з 11.01.2002, та від імені ОСОБА_10 , будучи допитаним який пояснив, що право власності на цю квартиру не набував, а діяв на прохання свого знайомого ОСОБА_8 ; Лист Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві, відповідно до якого ОСОБА_9 є померлою згідно актового запису №32 від 11.01.2002; лист КП «Київське міське БТІ», яким надано копії документів щодо набуття права власності ОСОБА_9 на вказану квартиру; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої власником квартири АДРЕСА_2 , зазначено ОСОБА_10 ; договір найму житлового приміщення від 31.08.2007, відповідно до якого Державне підприємство «Укржитлосервіс» Державного управління справами надає в користування громадській організації «Спілка жінок України» квартиру АДРЕСА_2 ; протоколи допиту свідка Голови громадської організації «Спілка жінок України» ОСОБА_14 від 07.08.2019 та 02.10.2019, якими підтверджуються обставини, викладені у повідомленій ОСОБА_8 підозрі; протоколи допиту свідка Віце-президента громадської організації «Спілка жінок України» ОСОБА_15 від 30.09.2019 та 02.10.2019, якими підтверджуються обставини, викладені у повідомленій ОСОБА_8 підозрі; протокол допиту свідка ОСОБА_13 ; протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_13 від 01.10.2019; протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_8 від 28.08.2019; протокол огляду карти пам`яті інв. № 3473 від 30.09.2019, яка є з додатком до протоколу про результати проведення НСРД (№14/1/1-10244 від 19.11.2019) 28.01.2020; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол обшуку від 01.10.2019 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 03.10.2019; постанова про призначення портретної експертизи від 18.02.2020; висновок експерта №23-3/102 від 05.03.2020;.
При цьому, посилання слідчого на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу відносно особи виключно у вигляді тримання під вартою.
У той же час, слідчий суддя вважає недоведеним матеріалами клопотання припущення слідчого, що підозрюваний може вчинювати незаконний вплив на свідків чи інших підозрюваних у кримінальному провадженні або перешкоджати проведенню досудового розслідування, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а відтак, такі твердження є лише припущеннями.
На переконання слідчого судді, прокурором в суді не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання існуючих ризиків і існує необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Об`єктивні дані про наявність таких обставин в матеріалах клопотання відсутні.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що відсутні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому існує обставина, передбачена п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, існують підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки особи та покладення на підозрюваного певних обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчих слідчої групи слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою, прокурора та до суду, для проведення процесуальних дій. Про такий висновок слідчий суддя приходить виходячи з підозри та даних про особу ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України, слідчий суддя,-,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000945 від 16.03.2020р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити;
Обрати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
прибувати до слідчих слідчої групи слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;
не відлучатися за межі м. Бориспіль, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи/навчання;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
повністю утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими, анкетні дані яких, зазначені в поданому до суду клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками, окрім сторони захисту та обвинувачення;
Строк виконання покладених обов`язків рахувати до 26 листопада 2020 року;
Обов`язки покладаються на ОСОБА_4 на строк дії ухвали;
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 ;
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, представники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1