УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000909 внесеного до ЄРДР 23.10.2020, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Сміла, Черкаської області, українець, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000909, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , близько 01:35 год. 23 жовтня 2020 знаходився у парку «Дружби народів», що розташований по вулиці Андрія Первозванного у м. Вінниця.

Під час перебування у парку «Дружби народів» ОСОБА_4 помітив сидячих на лавці ОСОБА_7 разом з неповнолітньою ОСОБА_8 біля яких на лавці знаходились мобільні телефони та в подальшому у нього виник протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_4 маючи при собі предмет, з-зовні схожий на розкладний ніж, реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, дістав вищевказаний предмет та, демонструючи його, здійснив напад на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погрожуючи завданням тілесних ушкоджень, вимагав належні їм мобільні телефони.

Після цього ОСОБА_4 заволодів належним ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «MI 8 LITE» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 IMEI 2 : НОМЕР_2 чорного кольору з сім картою № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 вартістю 7 500 гривень та мобільним телефоном марки «HONOR» моделі «7Х», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , чорного кольору з сім картою № НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_8 , вартістю 9 022,87 гривні з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 7500 гривень та неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 9 022,87 гривні.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, що у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

23 жовтня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 24 жовтня 2020

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сміла, Черкаської області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому

повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість підозри в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

Заявами про вчинення кримінального правопорушення від 23 жовтня 2020.

Протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 23 жовтня 2020.

Постановою про визнання предметів речовими доказами від 23 жовтня 2020.

Протоколами допиту потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Протоколами впізнання особи за фотознімками від 23 жовтня 2020.

іншим матеріалами кримінального провадження.

Санкція ч. 1 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, а відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зокрема, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що ОСОБА_4 може ухилятися від явки до слідчого, прокурора, суду, усвідомлюючи той факт, що йому доведеться в подальшому відбувати покарання в місцях позбавлення волі.

Також, є ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі підозрюваного на потерпілих, зокрема на неповнолітню потерпілу ОСОБА_9 , оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 має можливість незаконного впливу на потерпілих з метою створення сприятливих для себе умов.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, веде антигромадський спосіб життя, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України. А тому, з метою попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та недопущення переховування від правоохоронних органів і суду останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та ризиків визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, не має соціальних факторів стримання як, постійне місце роботи, може схилити останнього до продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, а також враховуючи те, що останній усвідомлюючи можливість подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, а тому наявні ризики відповідно до п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт як і застава не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на потерпілих та свідків, тощо.

Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.

Згідно ч. 3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Крім того, так як ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, в разі постановлення ухвали про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід не визначати йому розмір застави.

Беручи до уваги вказані обставини, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, найтяжча міра покарання за який передбачена у виді позбавлення волі на строк до 7-ми років, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджання слідству, віку та стану здоров`я підозрюваного, керуючись ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184 КПК України, за наведених підстав слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, слідчому судді пояснила, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 не працює, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Проте, не дивлячись на вищенаведене, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів та соціальних зв`язків, а також особливу зухвалість кримінального правопорушення по якому оголошено підозру, яке вчинено із застосуванням насильства, тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України обґрунтована.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому підстав для застосування застави слідчий суддя не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 15 години 05 хвилин 21 грудня 2020 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 21 грудня 2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя