провадження №1-в/643/420/20
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2020 року м.Харків

Суддя Московського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області ОСОБА_2 про передачу матеріалів до суду,

В С Т А Н О В И В:

У вказаному клопотанні представник установи виконання покарань просить суд відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.537 КПК України вирішити питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України стосовно засудженого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Таким чином, вказана правова норма передбачає два самостійних види звернення вказаних осіб до суду клопотання та подання.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Аналіз правових норм КПК України, які передбачають права сторони та інші учасники кримінального провадження (ст.ст.36, 39, 40, 42, тощо) надає суду змогу зробити висновок, що саме сторони та інші учасники кримінального провадження мають право заявляти певні клопотання.

В свою чергу, аналіз правових норм, які регулюють питання діяльності органів або установ виконання покарань (Кримінально-виконавчий кодекс України, Закон України «Про пробацію»), надає суду змогу зробити висновок, що органи або установи виконання покарань мають право заявляти певні подання.
За таких обставин вказане клопотання установи виконання покарань не підлягає розгляду судом, а підлягає розгляду саме подання.

Разом з тим, КПК України не регулює питання, яким чином слід діяти суду в разі встановлення того факту, що клопотання не підлягає розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, суд керується такою засадою кримінального провадження, як диспозитивність, та враховує вимоги ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тому суд вважає, що клопотання слід залишити без розгляду, роз`яснивши його автору право звернутися до суду з відповідним поданням.

На підставі викладеного, керуючись ч.6 ст.9, 369 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області ОСОБА_2 про передачу матеріалів до суду залишити без розгляду.

Ухвала не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя

10.07.2020