ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 647/2261/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/936/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000088 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 липня 2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більшовик, Голопристанського району, Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 липня 2020 року продовжено відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.09.2020 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить розібратися та винести справедливе рішення відносно нього.

Стверджує, що всупереч ст. 183 КПК України прокурором не було доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України і не було надано жодного доказу на підтвердження обставин на які він посилався у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу.

Посилається на те, що будучи в умовах не пов`язаних з позбавленням волі, зможе довести свою невинуватість .

На спростування наявності ризику впливати на свідків та потерпілого, зазначає, що ніякого тиску з його сторони на вказаних осіб не здійснювалося, такі відомості не фіксувалися.

Не погоджується із твердженням прокурора щодо наявності ризику вчинення інших кримінальних правопорушень та вказує, що суд не вправі приймати до уваги відомості про наявність в суді інших кримінальних проваджень щодо нього , оскільки відомості, які стосуються судимостей обвинуваченого, вчинення ним інших кримінальних правопорушень, що не є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, є недопустимими доказами і не можуть прийматися до уваги на підтвердження винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення розгляду даного кримінального провадження.

На думку обвинуваченого справа є сфабрикованою, його провина у злочині не доведена.

Звертає увагу на те, що має постійне місце проживання, є молодою людиною, та не буде переховуватися від суду або погрожувати потерпілому чи свідкам.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши виділені матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.
Із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції, вбачається, що у провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР за №0000088.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28.10.2018 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжувався строк тримання ОСОБА_7 під вартою.

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 липня 2020 року, що є предметом розгляду в апеляційному порядку, продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2020 року включно.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України до закінчення строку дії попередньої ухвали, суд зобов`язаний вирішити питання про доцільність подальшого тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд виходив із того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху у вчиненні замаху на вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, за який передбачено безальтернативну міру покарання від 8 до 12 років позбавлення волі, а також у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Також суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що ОСОБА_7 оголошувався у розшук, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, обвинувачений офіційно не працевлаштований, та прийшов до висновку про продовження існування ризиків - переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання ( продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як видно із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні сукупності злочинів, а саме замаху на вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а також у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України .

Характер інкримінованих кримінальних правопорушень, пов`язаних із нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб вказують на підвищену суспільну небезпеку скоєного.

Відомості щодо наявності інших кримінальних проваджень впливають на репутацію обвинуваченого і його характеристику в цілому, а тому можуть бути оцінені судом при перевірці існування ризиків.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, що свідчить про продовження існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, ОСОБА_7 ухилився від суду, у звязку з чим ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.09.2018 року був оголошений у розшук та зі спливом певного проміжку часу, був затриманий працівниками поліції.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також недоведеність наявності у нього міцних соціальних зв`язків, з урахуванням неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування кримінального провадження, яка була спрямована на ухилення від суду у зв`язку з чим він оголошувався у розшук, свідчить про правильність висновків суду про продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризику переховуватися від суду.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України»).

Відомості, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема його соціальні зв`язки, наявність місця проживання були враховані як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку його дії.

Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянтом не надано.

З огляду на те, що розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції ще не закінчився, не всі докази досліджені, що робить вірогідним існування ризику здійснення незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Твердження обвинуваченого про недоведеність прокурором заявлених у клопотанні про продовження строку тримання під вартою ризиків, слід визнати безпідставними.

Посилання обвинуваченого на те, що кримінальне провадження відносно нього сфабриковане, його провина у інкримінованому злочині не доведена є неприйнятними, оскільки при вирішені питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду, не може бути надана наперед оцінка доказам з точки зору допустимості та достатності для доведення винуватості обвинуваченого у вчинені інкримінованих злочинів.

Питання доведення винуватості особи вирішуються судом за результатами судового розгляду .

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтованість висновку суду про доцільність продовження тримання його під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, як про те зазначає апелянт, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4