Справа № 162/601/20
Провадження № 1-кс/162/268/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2020 року смт Любешів.

Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

начальника слідчого відділення поліції ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000178 від 16 липня 2020 року за частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, студента Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки, інваліда третьої групи, неодруженого, несудимого,
встановив:

До Любешівського районного суду Волинської області 21 серпня 2020 року надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на шісдесят днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що 16 липня 2020 року, приблизно о 03 годині, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 шляхом пошкодження вікна проникли до житлового будинку АДРЕСА_1 , із застосуванням фізичного насильства та погрозою застосування предмета, ззовні схожого на пістолет, відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі чотири тисячі гривень, мобільним телефоном та ювелірними виробами, чим спричинили майнову шкоду потерпілим.
Обґрунтовуючи клопотання, старший слідчий слідчого відділення Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області поліції ОСОБА_7 вказує на наявність таких ризиків. Про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду вказує наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого частиною третьою статті 187 КК, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років із конфіскацією майна. Наявність ризику знищення, приховування спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підтверджується тим, що не встановлено місцезнаходження викрадених у потерпілих виробів із золота. Про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що ОСОБА_5 має зв`язки із раніше судимим особами, піддається їх негативному впливу, не має постійного джерела доходів тощо. З огляду на викладене, слідчий поліції вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти наведеним вище ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Начальник слідчого відділення Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав з наведених вище мотивів. Крім того, ОСОБА_4 звернув увагу, що злочин ОСОБА_8 та ОСОБА_5 готувався заздалегідь, у ході досудового розслідування перевіряється причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення інших осіб. На запитання слідчого судді ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 самі зізналися поліції у вчиненні розбійного нападу та виявили ініціативу розповісти про обставини вчинення злочину. З цього часу підозрюваний виконує процесуальні обов`язки.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, вважає доведеним наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Крім цього, прокурор звернув увагу, що ОСОБА_5 разом з іншим підозрюваним з метою приховування злочину спалили свій одяг, в якому вони були одягнені під час розбійного нападу, викинули у річку належний потерпілому ОСОБА_10 телефон тощо.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Вважає, що достатнім буде застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів. Підозрюваний проживає у благополучній сім`ї разом з батьками та братом, навчається у вищому навчальному закладі, є інвалідом. Тяжкість злочину не є достатньою підставою для тримання підозрюваного під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що є інвалідом третьої групи з дитинства, у зв`язку із захворюванням він відчуває постійний дискомфорт у кишково-шлунковому тракті, вживає ліки, періодично оглядається лікарями. На запитання слідчого судді ОСОБА_11 повідомив, що має намір відшкодувати потерпілим завдані злочином збитки.
Вирішуючи це клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Мета і підстави обрання запобіжного заходу визначені статтею 177 КПК. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до статті 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
У відповідності з частинами першою-п`ятою статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Відповідно до частини першої, пункту 5 частини другої, пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Згідно з частинами першою, другою статті 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченомузалишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів слідує наступне.
В Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000178 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною третьою статті 187 КК, про те, що ОСОБА_5 16 липня 2020 року, приблизно о 03 годині, разом з ОСОБА_8 шляхом пошкодження вікна проникли до житлового будинку АДРЕСА_1 , із застосуванням фізичного насильства та погрозою застосування предмета, ззовні схожого на пістолет, відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відкрито заволоділи грошовими коштами, мобільним телефоном та ювелірними виробами, чим спричинили майнову шкоду потерпілим.
З протоколів допиту підозрюваних вбачається, що вони готувались до розбійного нападу заздалегідь. Підозрювані також вказали на причетність до злочину і інших осіб.
Досліджені у ході судового розгляду матеріали вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого частиною третьою статті 187 КК. В той же час не констатую доведеності винуватості підозрюваного.
Злочин, передбачений частиною третьою статті 187 КК, відповідно до статті 12 КК віднесено до особливо тяжких, за який передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Між тим, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 позитивно характеризується по місцю проживання, проживає у будинку по АДРЕСА_1 у повній сім`ї разом з батьками та братом, попередньо не притягався до кримінальної відповідальності, є студентом.
ОСОБА_11 фактично сам зізнався поліції у скоєнні злочину.
Слідчим поліції при підготовці клопотання не з`ясовано про інвалідність підозрюваного та чи може він без шкоди для здоров`я перебувати в умовах ізолятора тимчасового тримання. Між тим, з наданих стороною захисту медичних документів слідує, що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи з дитинства, має вроджену аномалію кишково-шлункового тракту.
Також необхідно взяти до уваги, що на момент розгляду клопотання обставини вчинення злочину зафіксовано відповідними доказами.
Інший підозрюваний у розбійному нападі перебуває під вартою у рамках іншого кримінального провадження.
Об`єктивних доказів того, що підозрюваний ОСОБА_5 , не перебуваючи під вартою, не виконуватиме процесуальні обов`язки, негативно впливатиме на хід досудового розслідування, у ході розгляду клопотання не здобуто.
Таким чином, для забезпечення справедливого балансу між дотриманням прав підозрюваного та можливістю ефективної реалізації завдань кримінального провадження слідчий суддя вважає за доцільне відмовити у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт.

Строк домашнього арешту необхідно визначити у межах строку досудового розслідування.

Керуючись статтями 176, 178, 182-184, 193, 194, 196, 197 КПК,
постановив:
У задоволенні клопотання старшого слідчого Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

У кримінальному провадженні № 0000178 за частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України підозрюваному ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 18 жовтня 2020 року включно із забороною цілодобово залишати житло по АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

1) за вимогою прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

3) утримуватися від спілкування за межами вчинення процесуальних (слідчих) дій у рамках цього кримінального провадження з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу передати на виконання Любешівському відділенню поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1