КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 01 липня 2020 року, апеляційну скаргу прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , одружений, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 02 липня 2020 року, із забороною цілодобово залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням часу, необхідного для проведення слідчих дій у даному кримінальному провадженні, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, на переконання автора апеляційної скарги слідчий суддя безпідставно вказав на відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, дані про особу підозрюваного у їх сукупності та обставини кримінального провадження. Зокрема, звертає увагу на те, що згідно довідки з бази Національної поліції України, ОСОБА_6 неодноразово вчиняв конфлікти з сусідами, упродовж 2019 року двічі притягувався до відповідальності за адміністративні правопорушення,передбачені ст. 178 КУпАП та на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на його стійку тенденцію до порушення Закону перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що невиключно може призвести до вчинення нових правопорушень у разі перебування на свободі.
Вважає, що будь який інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , а тому відносно нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що є необхідним для виконання завдання кримінального судочинства, передбаченого ст. 2 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи підозрюваного, який просив розглядати провадження за відсутності його захисника та залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Переяслав-Хмельницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 01 травня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000285, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

01 травня 2020 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

04 травня 2020 року слідчий слідчого відділення Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді згаданого міськрайонного суду від 04 травня 2020 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до 02 липня 2020 року, із забороною цілодобово залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням часу, необхідного для проведення слідчих дій у даному кримінальному провадженні, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, оскільки, прокурором доведено існування лише ризику незаконного впливу на свідків і потерпілого, однак не доведено інших заявлених у клопотанні ризиків, а також недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Згаданий суд по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, як уважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки слідчим та прокурором доведено лише наявність ризику незаконного впливу на свідків і потерпілого, однак не доведено інших заявлених у клопотанні ризиків, і те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти ризикам зазначеним у клопотанні слідчого, не спростовують такий висновок слідчого судді і доводи викладенні в апеляційній скарзі прокурора, у зв`язку з чим відносно підозрюваного цілком можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню встановленому ризику.
Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається та встановлено слідчим суддею, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, сім`ю, є пенсіонером. Будь-яких негативних характеризуючих даних відносно нього не надано.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, враховуючи усі обставини провадження у їх сукупності, необхідності обмеження права ОСОБА_6 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - без змін, оскільки, як уважає колегія суддів, такий запобіжний захід у повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів судового провадженні не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 403, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, до 02 липня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/2693/2020 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1