Дата документу 05.10.2020 Справа № 335/4016/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1275/20
Єдиний унікальний № 335/4016/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 190 ч.4, ст.. 27 ч.4, ст.. 15 ч.2 ст. 369 ч.3
КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000469 відносно

ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27,ч.2 ст.15,ч.3 ст.369,ч.4 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції вважає. Його незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України. Зауважує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України містять виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Звертає увагу, що питання правильності викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, їх конкретності, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності вини в інкримінованих злочинах на стадії підготовчого судового засідання, відповідно до положень ст.ст. 314, 315 КПК України, не вирішується. Натомість суд фактично розглянув ті обставини (подія кримінального правопорушення, його кваліфікація і склад), які мають бути досліджені під час судового розгляду обвинувального акту по суті й не можуть досліджуватись на стадії підготовчого судового засідання.

Просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2017 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України, скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника та обвинуваченого, які просили судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно зі змістом судового рішення, 13 травня 2020 року в провадження колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, згідно з протоколом автоматичного розподілу від 13.05.2020 року, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000469 від 31.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст.27,ч.2 ст.15 ч.3 ст.369,ч.4 ст.190 КК України.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 31.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27,ч.2 ст.15,ч.3 ст.369,ч.4 ст.190 КК України повернуто прокурору.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Положення ч. 4 ст. 110 КПК України визначають, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

В свою чергу, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України регламентує, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, до яких віднесені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; та інші обставини, - покладається на слідчого, прокурора.

Аналіз змісту указаних вимог закону у сукупності свідчить про те, що формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, яке за визначенням у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.

Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті "а" пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.

З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" зазначив, що "…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту."

При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав "…межі гарантій, передбачених підпунктом "а" пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження." (рішення: від 9 березня 2011 року у справі "Жупнік проти України", від 25 березня 1999 року у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції").

З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засади змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта.

Як вбачається у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 31.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27,ч. 2 ст. 15,ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 190 КК України, при його складенні орган досудового розслідування положень закону, про які зазначено вище, не дотримався, у зв`язку із чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта внаслідок його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що у цьому обвинувальному акті зокрема сформульоване обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, про те відомостей, про:

-мотив та мету вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України;

- форму попередньої змови;

-зміст зловживання довірою між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 ;
-конкретні активні дії, які були вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 , як підбурювачем, в якій формі, відносно кого та на кого вони вплинули;
-посадових осіб, яким повинні були передані кошти;
-нормативні акти, відповідно до яких дані посадові особи займають відповідальне становище, обвинувальний акт не містить (а.с. 1-16).

Доводи прокурора про те, що питання правильності викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, їх конкретності, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності вини в інкримінованих злочинах на стадії підготовчого судового засідання, відповідно до положень ст.ст. 314, 315 КПК України, не вирішується, є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні яких кримінальних правопорушень його обвинувачують, в іншому випадку це свідчить про порушення права обвинуваченого на захист.

За таких обставин колегія суддів, не розглядає інші доводи апелянта про повернення обвинувального акту прокуророві і вважає, що районний суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 31.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 190 КК України повернуто прокурору, без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: