Справа № 739/361/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/510/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.019.270.190.000.008, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Семенівського району Чернігівської області, не маючого постійного місця проживання, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, покарання ОСОБА_7 призначено у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці 2 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено тримання під вартою до набрання вироком чинності.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк перебування під вартою і початок строку відбування покарання постановлено обчислювати з дня затримання - з 16 год. 45 хв. 07 лютого 2019 року.

Арешт, що був накладений на майно ухвалами Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08.01.2019 року та 09.01.2019 року скасовано.

Судові витати у розмірі 1144 грн. за проведення судово-товарознавчих експертиз стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційних скаргах, які за своїм змістом дублюють одна одну, обвинувачений та його захисник просять вирок місцевого суду скасувати, справу закрити. Також захисник просить під час розгляду кримінального провадження повторно дослідити докази:

- Витяги з ЄРДР № 12.019.270.190.000.008 від 05.01.2019 року (а.п. 106, 107);

- Постанову про об`єднання кримінальних проваджень від 11.01.2019 року (а.п. 108, 109);

- Протоколи прийняття заяв про вчинення кримінальних правопорушень від 05.01.2019 року та від 08.01.2019 року (а.п. 115, 117);

- Протокол огляду місця події від 05.01.2019 року (а.п. 121 - 123);

- Протокол огляду місця події від 08.01.2019 року (а.п. 124-126);

- Протокол проведення слідчих експериментів з відеозаписом та фото таблицями від 16.01.2019 року (а.п. 57-61);

- Ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області про призначення судових товарознавчих експертиз (а.п. 135, 136, 137, 149);

- висновки судово товарознавчих експертиз від 11.01.2019 року (а.п. 138 - 141, 152 - 154);

- Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 18.01.2019 року про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) слідчих дій (а.п. 161-162);

- Протоколи результатів аудіо- та відеоконтролю місця (за особою) від 29.01.2019 року та 12.02.2019 року (а.п. 165 - 168);

- явку з повинною від 26.01.2019 року (а.п. 169);

- покази свідка ОСОБА_11 (шляхом відтворення технічного аудіозапису). Разом з тим, в доповненнях, наданих захисником, останній просить під час перевірки вироку визнати недопустимими докази:

- протокол огляду у ОСОБА_12 від 06.01.2019 (а.п. 128), в процесі якого ОСОБА_12 видав шліфувальну машинку;

- протокол огляду від 08.01.2019 (а.п. 143-144), в процесі якого ОСОБА_12 видав органам досудового слідства перфоратор;

- постанови про визнання перфоратора та шліфувальної машинки речовими доказами та про їх огляд (а.п. 131, 143, 146, 156-158). Вважає, що в даному кримінальному провадженні суд не виконав покладеного на нього обов`язку оцінки доказів у відповідності до ст. 94 КПК України щодо їх допустимості, достовірності та достатності, внаслідок чого ухвалив обвинувальний вирок без достатніх на це підстав, формально пославшись на недопустимі та недостовірні докази. В судовому засіданні, реагуючи на заяви обвинуваченого про його незаконне затримання (затримання без оформлення відповідно до вимог КПК) та катування під час незаконного затримання, прокурор, який підтримував державне обвинувачення, підтвердив факт прийняття ним від обвинуваченого відповідної заяви, визнав, що у обвинуваченого малися видимі сліди побиття (синець під оком) та підтвердив факт підвезення ним обвинуваченого до лікарні з метою зняття побоїв. Зазначив, що прийняту від обвинуваченого заяву про незаконне затримання та застосування катування під час незаконного затримання працівниками поліції він спрямував до Державного бюро розслідувань, результати її розгляду йому невідомі. Зазначив, що на прохання обвинуваченого він підвіз його до лікарні з метою зняття побоїв, однак обвинувачений огляду у лікаря так і не пройшов, з якої причини - йому невідомо.

На апеляційну скаргу захисника від прокурора надійшло заперечення, в якому він просить залишити її без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2020 року без змін.

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , в період часу з 24 по 25 грудня 2018 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , з підсобного приміщення таємно викрав належну ОСОБА_13 болгарку марки Маkitа 9555 NB з ключем для затискання, вартість якої складає 450 грн., чим завдав останньому матеріального збитку на вказану суму.

Крім того, в період часу з 25 по 31 грудня 2018 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, повторно, за допомогою металевого прута, зламав металеву частину запірного пристрою вхідних дверей та проник до квартири АДРЕСА_1 , де з підсобного приміщення таємно викрав належний ОСОБА_13 перфоратор марки «ЕUROTEС» RH208, вартість якого складає 656 грн., чим завдав останньому матеріального збитку на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає їх необгрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за результатами судового розгляду суд вірно визнав усі докази, надані стороною обвинувачення, як такі, що є належними та допустимими. За результатами їх комплексного аналізу прийшов до правильного висновку щодо доведення вини ОСОБА_7 у вчинених кримінальних правопорушеннях поза розумним сумнівом.

Зокрема, посилання захисника на не спростування стороною обвинувачення можливості вчинення крадіжки всього електроінструменту одночасно спростовується показами потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , результатами слідчого експерименту з ОСОБА_7 ..

Стосовно можливого незаконного затримання, фізичного та психологічного впливу на ОСОБА_7 працівниками поліції для схиляння його до дачі неправдивих показів, визнання окремих доказів недопустимими необхідно зазначити наступне.

16 січня 2019 року будь-які слідчі дії з ОСОБА_7 не проводилися, оскільки підозру у вчинених кримінальних правопорушеннях йому оголошено лише 31 січня 2019 року. Слідчі експерименти 16 січня 2019 року проведено зі свідком ОСОБА_11 .. При цьому, будь-яких даних, що давали б підстави для визнання цих слідчих дій недопустимими, захисником в апеляційній скарзі не наведено.

У свою чергу сам обвинувачений на запитання прокурора під час судового розгляду повідомив, що в день, коли за його участі проведено НСРД та він написав явку з повинною (26.01.2019), він поїхав до відділу поліції добровільно на запрошення працівників поліції . Будь-який тиск на нього тоді не чинився. Вказане підтверджується й відеозаписом НСРД аудіо-відеоконтроль особи, на якому чітко видно, що про обставини вчинених кримінальних правопорушень обвинувачений розповідає цивільній особі у присутності ОСОБА_11 під час звичайного спілкування на різноманітні теми.

Щодо визначення вартості викраденого майна, необхідно зазначити, що відповідні висновки експертами надано на виконання ухвал слідчого судді згідно відповідних вихідних даних. Тобто, дотримання законності при призначенні експертиз було забезпечено здійсненням судового контролю. У свою чергу експерт, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, з будь-якими клопотаннями до слідчого щодо надання додаткових даних чи безпосередньо викраденого майна не звертався. Відтак вихідних даних для надання законного та обґрунтованого висновку йому було достатньо. Будь-якому сумніву на стадії судового розгляду судово-товарознавчі експертизи захистом не піддавалися. Питання допиту експерта у суді не ініціювалося.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд також в повній мірі врахував: ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винуватого, який неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, вчинив нові кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відношення останнього до вчиненого, яке декілька разів змінювалось під час досудового розслідування та розгляду справи судом. Те, що ОСОБА_7 вчинив злочини, які відноситься до категорій середньої тяжкості та тяжких злочинів, характеризується негативно, на обліку в наркологічному кабінеті, а також на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті не знаходиться.

За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим, даним, що характеризують його особу і є достатнім та справедливим, тому підстав для скасування вироку місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4