Справа №639/4123/19
Провадження №1-кп/639/426/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001157 від 03.06.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташкент, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 30.05.2020 року приблизно о 18 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_2 , де став ініціатором конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Саме в той час ОСОБА_3 вирішив спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження будь-якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, спочатку вирішив використати в якості знаряддя злочину скляну трьохлітрову банку, що стояла на тумбі, розташованій в коридорі вказаної квартири, яку взяв у праву руку. Надалі ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність свого наміру, бажаючи довести злочинний задум до кінця, підійшов до ОСОБА_5 , яка перебувала у положенні стоячи до нього спиною, та, діючи умисно, проявляючи надмірну агресію, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка похилого віку, використовуючи в якості знаряддя злочину пусту трьохлітрову скляну банку, із застосуванням фізичної сили, наніс нею прицільно один удар в ділянку потилиці потерпілої, а потім кулаком правої руки наніс удар в ділянку її грудей, завдавши фізичного болю. Від отриманого удару ОСОБА_5 упала на підлогу, вдарившись при цьому потилицею.
Надалі ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним злочинним умислом, схопив руками за передпліччя лівої руки потерпілу, яка перебувала у положенні лежачи на підлозі та не могла чинити будь-яких активних дій щодо свого захисту. Потім ОСОБА_3 , використовуючи свою фізичну перевагу, силою вивернув передпліччя назовні та почав тягнути свою матір за ліву руку у бік кухні. При цьому, ОСОБА_3 завів ліву руку ОСОБА_5 за спину, підіймаючи її догори, тим самим завдаючи фізичного болю.
В подальшому, відпустивши ліву руку потерпілої, ОСОБА_3 , схопив руками за шию та почав силою здавлювати її пальцями рук, а потім силою підійняв потерпілу з підлоги у положення сидячи на сідницях та завдав один удар кулаком правої руки в ділянку рукояті грудини. Від вказаного удару ОСОБА_5 упала, вдарившись потилицею об підлогу.
Лише після цього ОСОБА_3 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, задовольнившись результатами вчиненого ним насильства у відношенні своєї матері, припинив подальше побиття ОСОБА_5 .
В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 спричинив потерпілій, особі похилого віку, ОСОБА_5 , наступні тілесні ушкодження: закриту тупу травму лівого плеча у вигляді перелому плечевої кістки із зміщенням та відривом великого бугорка голівки плечевої кістки, що не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, розлиту синець - гематому на тулубі та забиту рану на голові, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 дня), що підтверджено висновками судово-медичних експертиз №09-1886/2020 від 19.06.2020 та № 09-2000/2020 від 19.06.2020.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та не оспорює правову кваліфікацію.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 30.05.2020 року приблизно о 18 годині він повернувся додому в стані сп`яніння, оскільки перед цим вживав алкогольні напої (випив 0,5 літри горілки). За місцем проживання у нього виник конфлікт із матір`ю, під час якого він, діючи зі злістю, підійшов до матері ззаду та наніс їй один удар скляною банкою по голові, від чого у матері була розбита голова. Потім він почав штовхати матір та наніс їй один удар кулаком в ділянку грудей, від якого вона впала на підлогу. Після цього він схватив матір за ліву руку та відтягнув її до кухні, де схватив матір руками за шию та спричинив ще один удар рукою в ділянку грудей. Після цього припинив побиття потерпілої, а вона викликала працівників поліції.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_5 , яка є його матір`ю, щиро розкаявся та просить його суворо не карати.
Пред`явлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_3 визнає у повному обсязі.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 надала аналогічні показання по обставинам кримінального правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання потерпіла просить звільнити його від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, за погодженням із учасниками судового провадження, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та допитом потерпілої ОСОБА_5 , а також дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, розлучений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, неофіційно працевлаштований вантажником-пакувальником в кондитерському цеху.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставинами, які відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є вчинення злочину у відношенні особи похилого віку та вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючої та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного та його відношення до скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за ч. 1 ст. 122 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
При прийнятті рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, вину у вчиненні злочину визнав повністю та у вчиненому щиро розкаюється, попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_5 , вона просить його суворо не карати та звільнити від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк.
Таким чином, на підставі ст. 75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на них обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та у суду немає підстав для його обрання.
При вирішенні заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди на суму 7200 грн. та моральної шкоди на суму 15000 грн., суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд враховує, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження: закриту тупу травму лівого плеча у вигляді перелому плечевої кістки із зміщенням та відривом великого бугорка голівки плечевої кістки, що не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, розлиту синець - гематому на тулубі та забиту рану на голові, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 дня).

Спричинені потерпілій тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я та призвели до вимушених змін у її життєвих стосунках.

За час лікування потерпілою було витрачено: на медичні обстеження та придбання ліків і лікарських засобів приблизно 6500 грн; витрати таксі на поїздки до лікарень близько 700 грн.
Пред`явлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов у повному обсязі визнається обвинуваченим ОСОБА_3 ,що останній підтвердив під час судового розгляду кримінального провадження.

Окрім матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 завдано і моральну шкоду, оскільки вона зазнала сильного фізичного болю та душевних страждань, було порушено нормальний спосіб її життя та вона вимушена була докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я.
На теперішній час лікування потерпілої ОСОБА_5 ще не завершилося і вона буде змушена відвідувати лікарів травматолога, хірурга, невропатолога та кардіолога для відновлення стану здоров`я.
Враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої ОСОБА_5 , приймаючи до уваги вимушені зміни в її життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій спричинена моральна шкода, розмір якої обґрунтовано оцінено потерпілою на суму 15000 грн.
Таким чином, заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні не має.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинену матеріальну шкоду у розмірі 7200 грн. (сім тисяч двісті гривень 00 копійок) та моральну шкоду у розмірі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1