Справа № 128/3585/20
Провадження №11-кп/801/242/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000131 від 17.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 301 КК України,

за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника : ОСОБА_6
обвинуваченої: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли виділені матеріали кримінального провадження № 0000131 від 17.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 301 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2020 року клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої задоволено.
Продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_10 на 60 днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1», а саме по 26.02.2021, включно.
У задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відносно обвинуваченої ОСОБА_10 відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2020 року, подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Вінницького районного суду від 29.12.2020 року та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що обвинувачена ОСОБА_7 жодним чином не перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні, вину визнає повністю, щиро розкаюється, сприяє слідству.
Захисник зазначає, що обвинувачена працювала як фізична особа підприємець, сплачувала податки, має міцні соціальні зв`язки, має батька та двох братів, які були на її утриманні, позитивно характеризується за місцем проживання, за час проживання проявила себе тільки з позитивної сторони, раніше не судима.
Стаття, за якою обвинувачується ОСОБА_7 викликає великий резонанс у суспільстві та осіб яких тримають під вартою, тому неодноразово з боку інших підозрюваних, обвинувачених вона була побита, залякана, що загрожує її здоров`ю, оскільки ОСОБА_7 схильна до психічних розладів.
Обвинувачена має у власності нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , але за цією адресою проживає її брат який є потерпілим по справі, тому батько обвинуваченої ОСОБА_11 винайняв для ОСОБА_7 будинок у АДРЕСА_2 , не має будь якого наміру переховуватися від суду, позбавлена можливості знищити, сховати або спотворювати будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так які всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені, ОСОБА_7 не має потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, так як вину визнає в повній мірі, не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки всі свідки були допитані в ході досудового слідства позитивно відзиваються і ніяким чином її не звинувачують.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, характеризуючі дані особи обвинуваченої немає підстав в даний час стверджувати про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу- тримання під вартою.
Доказів, який підтверджуватиме наміри ОСОБА_7 переховуватися від слідства , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення в клопотанні обгрунтовано на припущеннях.
Відтак доводи зазначені в ухвалі суду є безпідставні, невмотивовані та необгрунтовані, оскільки прокурором не було доведено жодного доказу, який передбачає ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, перебуваючи на волі обвинувачена може незаконно впливати на потерпілого, свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , яка просила скасувати ухвалу Вінницького районного суду від 29.12.2020 року та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний заходу у вигляді домашнього арешту, обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 301 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000131 від 17.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 301 КК України перебуває на розгляді у суді першої інстанції з 23.12.2020 року.
Приймаючи рішення, щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції зазначив, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, не заслухані пояснення малолітнього потерпілого, свідків, обвинуваченої, не досліджені письмові та речові докази, існує ризик того, що обвинувачена може незаконно впливати на малолітнього потерпілого, який проживав разом з обвинуваченою, оскільки вона є його опікуном та рідною сестрою, крім того, обвинуваченій ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до класифікації особливо тяжких злочинів та категорії кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, тому існує ризик того, що обвинувачена може переховуватися від суду, та дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої не зможе запобігти встановленим судом ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції вважає, що сукупність встановлених обставин вказує на наявність підстав для зміни запобіжного заходу, скасування ухвали та постановлення нової.
Суд не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України та не врахував положення Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, продовживши обвинуваченій ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не врахував всі обставини, які відповідно ст. 178 КПК України мають значення при продовженні запобіжного заходу.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003, №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Беручи до уваги вимоги положень ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судима, позитивно характеризується, як зазначила обвинувачена вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, щиро розкаюється, її батько ОСОБА_11 виняйняв для неї житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору оренди житлового приміщення від 27.10.2020 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , що забезпечить неможливість спілкування ОСОБА_7 з потерпілим.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо неможливості утримувати ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі, оскільки обвинувачена з боку інших підозрюваних, обвинувачених була побита, обпльована, залякана, що загрожує її здоров`ю, підтверджується копією листа начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» ОСОБА_13 від 15.09.2020 року №3/8885, згідно якого оперативним відділом ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» були вжиті заходи з метою забезпечення належних умов для увязненої ОСОБА_7 , яка утримується у державній установі «Вінницька установа виконання покарань № 1» та з метою недопущення фізичного насилля ув`язнена ОСОБА_14 була переведена до іншого камерного приміщення.
При цьому прокурором у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу не викладено обставин, які свідчать про те, що ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на неї обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Клопотання прокурора задоволити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 до 26.02.2021 року включно.

Відповідно ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 обовязки: з`являтися за викликом до суду; повідомляти про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками; не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право для виїзду з України.

Доставити ОСОБА_7 з ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» за адресою: Калинівський район, Вінницька область, с.Черепашинці, вул. Прибережна, 3 де звільнити з-під варти.

Виконання покласти на органи Національної поліції, Вінницьку установу виконання покарань №1.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4