УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001544 від 31.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси поштовим зв`язком надійшли матеріали клопотання сторони обвинувачення про арешт майна.

Згідно поданого клопотання, 31.05.2020 до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП « ОСОБА_6 », на посаді авто мийника, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що в період часу з 22:00 год. 30.05.2020 по 12:30 год. 31.05.2020, невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Audi A6», в кузові білого кольору, 2016 р.в., номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Сума матеріального збитку встановлюється. (ЖЄО № 14859 від 31.05.2020 року).

За даним фактом СВ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке зареєстровано 31.05.2020 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001544.

В ході проведення слідчих (розшукових) дій слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, 05.09.2020 було проведено санкціонований обшук в автомобілі марки «Audi A7», в кузові сірого кольору, номер кузову НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено: державні номерні знаки НОМЕР_4 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_5 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_6 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_7 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_8 , в кількості однієї одиниці; державні номерні знаки НОМЕР_9 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_10 , в кількості 4 одиниць.

З метою забезпечення збереження вилученого майна, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання за її відсутності.

Особа, у володінні якої було вилучено зазначене у клопотанні майно в судове засідання не з`явилася, обов`язок повідомлення такої особи про дату та час судового засідання покладався на сторону обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001544 від 31.05.2020 здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Слідчий суддя враховує, що в ході проведення обшуку стороною обвинувачення було вилучено майно, яке може містити відомості на підтвердження факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК, в зв`язку з чим таке майно потребує подальшого дослідження, в тому числі за участю спеціаліста, а відтак, потребує забезпечення збереження.
За таких обставин, підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлені під час вищевказаного обшуку предмети є речовими доказами в рамках даного кримінального провадження, в свою чергу метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також проведення відповідних процесуальних дій.

Оскільки слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності відповідних осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, на думку слідчого судді, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Таким чином, враховуючи суспільний інтерес, який існує в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування в рамках такого кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, якого буде завдано в результаті дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, при цьому завдання кримінального провадження, які відповідають завданню дії арешту майна, свідчать про можливість досягнення мети застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, подане стороною обвинувачення клопотання відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки останнє містить підставу і мету, та, відповідно, обґрунтування необхідності арешту майна.
З огляду на викладене, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001544 від 31.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку 05.09.2020 в автомобілі марки «Audi A7», в кузові сірого кольору, номер кузову НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено: державні номерні знаки НОМЕР_4 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_5 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_6 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_7 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_8 , в кількості однієї одиниці; державні номерні знаки НОМЕР_9 , в кількості 2 одиниць; державні номерні знаки НОМЕР_10 , в кількості 4 одиниць, що передбачає собою заборону відчуження такого майна.

Ухвала підлягає виконанню слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1