КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 09 липня 2020 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року, відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бровари Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п.1, 6 ч. 2 ст. 115, ст. 257 КК України,
за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , погодженого начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_12 , застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строом до 30 липня 2020 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу. При цьому, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять відмовити у задоволенні клопотання слідчого або застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а захисник ОСОБА_7 просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 грн.

Апелянти зазначають, що оскаржувана ухвала є незаконною.
Вважають підозру, оголошену ОСОБА_8 необґрунтованою, яка не містить об`єктивних даних, а саме місця, часу, обставин, за яких відбулося створення ним банди, що ставить під сумнів не тільки її організованість, а й існування. Окрім того, не містить детального і послідовного опису загальних та спеціальних ознак (проявів) функціонування банди, як різновиду злочинного об`єднання. А відтак, об`єктивно вказує про неможливість вчинення підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих йому дій у складі неіснуючої банди, та виключає кваліфікацію його дій за ст. 257 КК України.

Окрім того, як стверджують апелянти, потерпілих у даному кримінальному провадженні не встановлено, немає жодної інформації та доказу, що 29 травня 2020 року взагалі хтось постраждав від дій підозрюваних.
Відтак, на думку захисників, за відсутності потерпілих, даних про наявність у них тілесних ушкоджень чи загрози їх життю в момент нападу на них, кваліфікація їх дій за ст. 115 КК України є передчасною та не вірною.
Апелянти наголошують на тому, що з 28 по 29 травня 2020 ОСОБА_8 знаходився в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується показами його дружини та безперервним записом із камер відеоспостереження, якими обладнаний по периметру будинок. Даний запис надано органу досудового розслідування, як доказ наявності алібі у ОСОБА_8 29 травня 2020 року, та спростовання його участі в ранкових подіях даного дня.
Захисники зазначають, що сторона обвинувачення належним чином не довела факту, що ОСОБА_8 має намір вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на учасників провадження, знищити або приховати будь-які речі та документи, які мають значення для розслідування, перешкоджати розслідуванню іншим чином, вчинити інший корисливий злочин. Також не наведено підстав про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного, ніж тримання під вартою
Окрім того, захисники звертають увагу на те, що ОСОБА_8 має родину - дружину, малолітню дитину, які перебувають на його утриманні, постійне місце проживання, роботу, серйозні ускладнення здоров`я після перенесеної тяжкої операції, проходить реабілітацію.
На думку захисника ОСОБА_7 , слідчий суддя зобов`язаний був застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід заставу, у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 грн., оскільки органом досудового розслідування не доведено існування виключних обставин, які бнадавали підстави не визначати заставу.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 01 червня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000658, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
02 червня 2020 року ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні в організації озброєної банди з метою нападу на окремих осіб, а також участі у такій банді та у вчинюваному нею нападі; закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті двом і більше особам, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
03 червня 2020 року старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_11 , за погодженням начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_12 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року вказане клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, заслухано думку сторони обвинувачення та сторони захисту, допитано підозрюваного, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п.1, 6 ч. 2 ст. 115, ст. 257 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, дані про особу підозрюваного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (п. 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04).
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегією суддів вважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п.1, 6 ч. 2 ст. 115, ст. 257 КК України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October1994, § 55).
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів підтверджують, що підозра ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п.1, 6 ч. 2 ст. 115, ст. 257 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Відтак, доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою
Посилання захисника на недопустимість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, зокрема, протоколу допиту свідків, у тому числі тих, де міститься розбіжності у прізвищі свідка, не може бути враховано, оскільки питання щодо допустимості та належності доказів є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті.
Перевіряючи доводи клопотання органу досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 ,у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також з огляду на ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_8 перебуваючи на волі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих та свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, знищити сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишать існувати та вірогідність їх настання є досить високою, які теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (п. 28 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України», заява № 37789/05).

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_8 , який має родину - дружину, малолітню дитину, які перебувають на його утриманні, постійне місце проживання, роботу, серйозні ускладнення здоров`я після перенесеної тяжкої операції, проходить реабілітацію, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо кваліфікації дій підозрюваного, оскільки зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінальних правопорушень, що вирішує суд при розгляді справи по суті.
Що стосується доводів захисника з приводу відсутності ризиків вчинення його довірителем дій, передбачених ст. 177 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 його тяжкість та покарання що йому загрожує.
Доводи апелянтів щодо призначення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки слідчим суддею відреаговано на скаргу підозрюваного щодо незаконних дій співробітників поліції та застосування фізичної сили відносно нього під час проведення обшуку та затримання, слідчим суддею зобов`язано процесуального керівника у даному кримінальному провадженні провести дослідження фактів наведених у заяві ОСОБА_8 . Як повідомив прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції, на даний час винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи.
Не підлягає задоволенню клопотання захисника ОСОБА_5 про переведення підозрюваного ОСОБА_8 з Васильківському ВП ГУ НП до Київського області ІТТ № 7 до Київському СІЗО.
Відповідно до вимог ст. 27 «Про судоустрій і статус судді» та ст. 407 КПК України, яка регулює судове провадження з перегляду судових рішень апеляційної інстанції, не передбачено повноважень суду апеляційної інстанції щодо ухвалення рішення про забезпечення переведення ув`язненого у конкретну установу попереднього ув`язнення.
Разом з тим, сторона захисту не позбавлена можливості звернутися до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, до компетенції якого віднесено дане питання.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вказаним вимогам, а тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційних скарг колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 , погодженого начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_12 , застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 30 липня 2020 року, включно,- залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - без задоволення.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про переведення підозрюваного Журавля з Васильківському ВП ГУ НП в Київській області ІТТ № 7 до Київського СІЗО, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3264/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14
Категорія ст.183 КПК Доповідач ОСОБА_13