Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/538/20
Провадження № 1-кп/670/14/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 18.08.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Петрашівка, Віньковецького району, Хмельницької області, із середньою освітою, не працюючого, утриманців не має, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, судимого Віньковецьким районним судом 03.06.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень, штраф сплачений 25.09.2020 року; Віньковецьким районним судом 14.12.2020 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 17 серпня 2020 року близько 18.30 год., перебуваючи на сільському ставку в с. Ломачинці Віньковецького району, Хмельницької області, під час конфлікту із малолітнім ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, наніс один удар кулаком правої руки в область голови та один удар в область грудної клітини ОСОБА_6 , в результаті чого умисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді двох глибоких саден шкіри правої вушної раковини, підшкірного крововиливу і забою м`яких тканин правої завушної ділянки голови, підшкірного крововиливу зовнішньої частини правої підключичної ділянки грудної клітини, які в сукупності, по своєму характеру, згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми неправомірними діями, які виразились в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та розкаявся.

Показав, що 17.08.2020 року близько 18 год. прийшов на сільський ставок у с. Ломачинці, і побачивши братів Ющишених - Стаса та Богдана, які ловили рибу, запитав, чи вони здавали гроші на зариблення ставка. Коли ОСОБА_8 відповів, що ні, ОСОБА_9 наказав їм забиратися і почав змотувати їхні вудочки. Оскільки ОСОБА_8 намагався завадити йому у цьому, то обвинувачений вдарив його правим кулаком один раз у вухо та один раз в область грудної клітини, після чого пішов додому.

Враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом дізнання кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини справи, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора,обвинуваченого,захисника, законного представника неповнолітнього потерпілого, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши характеризуючі дані, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразилось у нанесенні легких тілесних ушкоджень,мало місце і органом дізнання правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Оскільки ОСОБА_9 винний у скоєнні цього кримінального правопорушення, то підлягає покаранню.

Призначаючи покарання, відповідно зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Обвинувачений у скоєному розкаявся, визнав свою вину, готовий нести покарання, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, давши послідовні покази органу дізнання та суду щодо обставин скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно з довідкою КНП «Віньковецька ЦРЛ», ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, водночас перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «ППРВВА».

Крім того за місцем проживання на території Говорівської сільської ради ОСОБА_4 характеризується негативно, як конфліктна особа, що зловживає алкогольними напоями та схильна до крадіжок.

Тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, тобто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено санкцією статті, за якою він засуджується, оскільки попереднім вироком суду від 14.12.2020 року ОСОБА_4 вже призначено покарання у виді громадських робіт на максимальний строк 240 годин, а з врахуванням того, що обвинувачений не працює, йому неможливо також призначити покарання у виді виправних робіт.

На думку суду таке призначене покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення у вказаному конкретному випадку та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України, згідно з якою основне покарання у виді штрафу при призначенні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно, призначене покарання за даним вироком у виді штрафу підлягає виконанню самостійно від вироку Віньковецького районного суду від 14.12.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Речових доказів,процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок суду може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1