Номер провадження: 11-кп/813/1527/20
Номер справи місцевого суду: 514/4/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Тарутинського районного суду Одеської області від 22.04.2020 року, у кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000277 від 11.12.2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Малоярославець Другий, Тарутинського району, Одеської області, громадянин України, освіта неповна середня, не одружений, офіційно не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.3 ст. 185 КК України до 3 року позбавлення волі;

- ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в повному обсязі, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 19 650 грн.

Звільнено ОСОБА_8 від оплати процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні судових експертиз.

Вирішено питання з речовими доказами у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного рішення.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 засуджений за те, що 11 листопада 2019 року, в період часу з 01:00 години по 03:00 години, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, через незамкнену металеву хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де з салону автомобіля марки ВАЗ моделі 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї зазначеного домоволодіння, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 700,00 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність обвинувачений ОСОБА_8 , 11 листопада 2019 року, в період часу з 01:00 години по 03:00 години, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, реалізуючи свій злочинний намір, через територію присадибної ділянки проник на територію подвір`ї домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де проник до салону автомобіля марки ВАЗ моделі 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, який на праві користування належить ОСОБА_10 , та за допомогою ключа, що знаходився у замку запалювання, привів у дію двигун зазначеного транспортного засобу та незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом ОСОБА_10 .

Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого та призначене покарання, а також застосування ст. 75 КК України, просить вирок суду скасувати в частині вирішення цивільного позову та матеріали кримінального провадження в цій частині направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, оскільки суд при стягнення з неповнолітнього на користь потерпілого матеріальну шкоду не дослідив, чи має неповнолітній ОСОБА_8 майно або самостійний дохід, достатній для відшкодування завданої ним шкоди.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище; як ч. 2 ст. 289 КК України, за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_12 , який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення, в зв`язку з чим суд 1-ї інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України.

Згідно положень ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його заподіяло, в повному об`ємі.
Згідно ст. 1179 ЦК України,неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Вироком суду першої інстанції був задоволений цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 та з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 було стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 19 650 грн.

При цьому, у вироку суду встановлено, що неповнолітній ОСОБА_8 ніде не працює та не має власного доходу, тобто неповнолітній обвинувачений не має можливості відшкодувати завдану ним шкоду.

Таким чином, знаходить підтвердження доводи апеляційної скарги прокурора про те, що під час постановлення вироку 22.04.2020 року суд першої інстанції не врахував положення до ч. 2 ст. 1179 ЦК України при задоволенні цивільного позову потерпілого тастягненні матеріальної шкоди саме з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , який офіційно не працює, не має власного доходу та не має майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, та не стягнув її з батьків неповнолітнього обвинуваченого.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що 19.06.2020 року ОСОБА_8 досяг 18 років, тобто він є повнолітньою особою та несе у повному обсязі відповідальність за завдану ним шкоду.

Таким чином, фактично з 19.06.2020 року обов`язки батьків щодо відшкодування шкоди, заподіяної злочинними діями неповнолітнього обвинуваченого, припинилися після досягнення особою, яка завдала шкоди.

В зв`язку з тим, що на час розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 досяг 18 років, апеляційний суд вважає недоцільним скасовувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову та направлення кримінального провадження у цій частині на новий розгляд, так як, згідно приписів ч.3 ст. 1179 ЦК України, з урахуванням досягнення ОСОБА_8 повнолітнього віку, при новому розгляді цивільного позову буде винесене аналогічне рішення про стягнення шкоди саме з повнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 .

При розгляді апеляційної скарги захисник та обвинувачений просили залишити вирок в частині вирішення цивільного позову в силі, обвинувачений пояснював, що визнає позов в повному обсязі, є працевлаштованим та після залишення вироку в силі буде відшкодовувати з заробітної плати завдану шкоду.

На підставі наведеного, з урахуванням положень ст.ст.407,409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено, а вирок суду має бути залишений без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Тарутинського районного суду Одеської області від 22.04.2020 року, яким ОСОБА_8 , засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі та підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі і відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошено 25.08.2020 року, о 16 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3