ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №658/342/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/484/20 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

скаржника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 серпня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову т.в.о. начальника СВ Каховського ВП ГУНП України в Херсонській області ОСОБА_8 від 30 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001236 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що закриття вищевказаного кримінального провадження відбулося після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження і на підставі оцінки слідчим у сукупності всіх доказів, що наявні в матеріалах провадження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неповноту досудового розслідування та судового розгляду просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Так, апелянт вказує на те, що слідчим досудове розслідування проведено упереджено та неповно, оскільки не в повній мірі були виконані всі вказівки зазначені в ухвалах слідчих суддів від 24.10.2018 року, 10.10.2019 року та 21.11.2019 року.

Як зазначає апелянт, не праведно одночасного допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не призначено повторної судово медичної експертизи, не проведено одночасного допиту між ним та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , натомість слідчим зазначено про неможливість виклику вказаних осіб, однак, на думку апелянта, до останніх не було застосовано привід.
Вказує, що в ухвалі слідчого судді не аргументовано висновок про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_12 та наявністю складу злочинів викладених в його скарзі.
Також апелянт зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції стороною обвинувачення не було наведено жодної аргументації з приводу оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, а відтак порушено принцип змагальності сторін.
Крім того, наголошує, що посада т.в.о. заступника начальника не передбачена чинним КПК України, а відтак досудове розслідування здійснювала не уповноважена особа.
Незважаючи на такі недоліки досудового розслідування, слідчий прийшов до передчасного висновку щодо закриття кримінального провадження, а слідчий суддя не з`ясувавши їх в повній мірі, погодився з позицією слідчого.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_7 , на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами: 1 - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2 - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, вищевказані вимоги КПК України при прийнятті ним рішення, в повній мірі не виконані, оскільки в ній відсутній аналіз зібраних по провадженню доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 30 вересня 2012 року на березі річки Дніпро в період часу з 5 години ранку до 6 години ранку відбулась подія за результатами якої зареєстровано декілька кримінальних проваджень, а саме: кримінальне провадження в якому обвинувачувався ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 249 КК України, незаконне зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду; кримінальне провадження № 0000003 в якому обвинувачується ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України, перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, які завдали істотної шкоди охоронюваним законом інтересам окремих громадян (потерпілим у справі є ОСОБА_12 );
В тому числі кримінальне провадження № 0001236, за яким слідчим відділом Каховського ВП ГУНП в Херсонській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України за заявою ОСОБА_7 , в які зазначено про перешкоджання ОСОБА_12 виконанню ОСОБА_7 своїх службових обов`язків, чинення опору працівнику правоохоронного органу та нанесення йому легких тілесних ушкоджень (нанесення удару по нозі).
ОСОБА_12 виправдано за ч. 1 ст. 249 КК України вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 14 червня 2013 року.
Кримінальне провадження № 0000003 в якому обвинувачується ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України, перебуває на розгляді в суді першої інстанції Білозерський районний суд Херсонської області, здійснюється судовий розгляд.
В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001236, встановлювався, на підставі звернення ОСОБА_7 , факт умисного нанесення ОСОБА_12 , в ході виконання ОСОБА_7 службових обов`язків, легких тілесних ушкоджень.
Слідством з урахуванням наявності суперечливих показань свідків, не встановлено причинно наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_12 та отриманими ОСОБА_7 , як посадовою особою, тілесних ушкоджень.
Так, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не підтвердили наявність скарг зі сторони ОСОБА_7 станом на ранок 30 вересня 2012 року, пов`язаних із опором ОСОБА_12 працівнику міліції ОСОБА_7 , а лише зазначили про скарги ОСОБА_12 щодо стану здоров`я та виклик у зв`язку з цим швидкої допомоги.
З матеріалів провадження вбачається, що причетність ОСОБА_12 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України базується виключно на показах потерпілого ОСОБА_7 , показах свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновком судово медичної експертизи №1328 від 20.10.20 року.

Так, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 зазначили, що 30.09.2012 року під час проведення слідчих дій, складанні процесуальних документів вказаних очевидців подій взагалі не бачили.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на одночасному допиті яких наполягає ОСОБА_7 , неодноразово допитувались під час досудового розслідування, та під час слідчого експерименту проведеного 11 листопада 2018 року надали свідчення в яких не зазначили про опір ОСОБА_12 , який полягав в ударі ногою ОСОБА_7 , а тому апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про відсутність підстав для одночасного допиту вказаних свідків.
Крім того, посилання ОСОБА_7 на ігнорування вказівок щодо одночасного допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки слідчим було належним чином повідомлено зазначених свідків, однак на проведення зазначеного допиту з`явились лише ОСОБА_12 та ОСОБА_18 інші свідки про причини своєї неявки не повідомили. З метою проведення одночасного допиту, повторно, вказані особи були повторно повідомлені, однак жодна з осіб не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, що в повній мірі підтверджується матеріалами провадження.
Безпідставними є і посилання апелянта на необхідність проведення повторної судово медичної експертизи, оскільки відомості щодо по суті не доповнить досудове розслідування та не вплине на правильність прийнятого слідчим рішення.
Колегія суддів також не може погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що КПК України не передбачена така посадова особа як «т.в.о. заступника начальника», оскільки слідчий, який приймав відповідне процесуальне рішення, відповідно до матеріалів провадження включений до групи слідчих.
З огляду на викладене, дослідивши всі матеріали провадження, в тому числі неодноразові допити свідків у справі, проаналізувавши їх в сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до переконання про обґрунтованість висновку слідчого про відсутність причетності ОСОБА_12 до виникнення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді садна на нозі та чинення опору ОСОБА_12 в розумінні ч. 2 ст. 342 КК України, з чим погоджується у колегія суддів.
Крім того, посилання скаржника на порушення принципу змагальності під час судового розгляду спростовується матеріалами провадження, оскільки позиція прокурора була висловлена в судовому засіданні та відображена, як в журналі судового засідання так і в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.
Отже, на думку колегії суддів, слідчим об`єктивно, повно, всебічно були з`ясовані всі обставини провадження та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 404,405,407 колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову т.в.о. начальника СВ Каховського ВП ГУНП України в Херсонській області ОСОБА_8 від 30 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Судді: