справа № 398/2255/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, має середню освіту, не працює, неодружений, який зареєстрований та проживає за адресою квартира АДРЕСА_1 , судимості не має,
-у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
Так, ОСОБА_8 проживав однією сім`єю зі своїми батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також братом ОСОБА_12 , та сестрою ОСОБА_13 за адресою: квартира АДРЕСА_1 .
26 квітня 2019 року, близько 19 години, ОСОБА_8 прийшов додому, де знаходилися його батьки та брат.
Через короткий проміжок часу, у двір вказаного будинку АДРЕСА_2 , до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться на першому поверсі, прийшов неповнолітній ОСОБА_14 , який перед цим завдав ОСОБА_8 побоїв.
Разом з ОСОБА_14 прийшов неповнолітній ОСОБА_15 .
На виклик ОСОБА_14 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, з вказаної квартири на поріг вийшов ОСОБА_10 .
В той час як ОСОБА_8 зі своєю мамою та братом знаходилися в квартирі, між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 на порозі квартири на грунті раптово виникнувших неприязнених відносин виникла сварка.
В ході сварки ОСОБА_10 взяв у руки сокиру, якою замахувався на ОСОБА_14 .
В свою чергу ОСОБА_14 вирвав сокиру, і сварка між ним та ОСОБА_10 переросла в обопільну бійку у дворі вказаного будинку.
З метою захисту свого батька, з квартири у двір вибіг ОСОБА_12 , та вдарив ОСОБА_14 тарілкою по голові, спричинивши йому рану в потиличній ділянці, тим самим тимчасово зупинив бійку.
Для запобігання бійки ОСОБА_15 відтягнув у сторону ОСОБА_12 від ОСОБА_14 .
В той же час, ОСОБА_8 вийшовши з квартири на вулицю, побачив, що ОСОБА_14 знову вступив у бійку з його батьком.
Діючи свідомо, ОСОБА_8 повернувся в квартиру, де зі стола у приміщенні кухні взяв до рук кухонний ніж з метою залякування ОСОБА_14 шляхом демонстрації ножа з погрозою спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому для припинення останнім бійки з його батьком.
При цьому, вибігши з квартири у двір з ножем у правій руці, переконавшись, що обопільна бійка продовжується, обравши сприятливий момент, ОСОБА_8 , підійшов зі спини до ОСОБА_14 , та штовхнув його в плече, намагаючись привернути до себе увагу, та демонструючи в своїй руці ніж.
Проте, ОСОБА_14 , обернувшись, вдарив ОСОБА_8 кулаком в обличчя, та продовжив бійку з його батьком.
Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з метою залякування потерпілого шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень для припинення останнім бійки, розмахуючи ножем, ОСОБА_8 наніс ножем декілька ударів ОСОБА_14 в різні частини тіла.
Від завданих ОСОБА_8 ножових поранень, ОСОБА_14 припинив бійку з ОСОБА_10 .
В результаті протиправно нанесених ножем чотирьох ножових поранень, ОСОБА_8 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: 1. двох проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з формуванням: - рани у першому міжребер`ї зправа по білягрудиній лінії з ушкодженням правої легені правої грудної артерії, судин середостіння, ушкодженням грудини; - рани у 5-му міжребер`ї по передній паховій лінії зліва з ушкодженням лівої легені, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; 2. колото-різаної рани у середній третині лівого плеча по задньозовнішній поверхні та по внутрішній поверхні, які утворились внаслідок одного травматичного впливу, так як сполучаються між собою рановим каналом; та ран по лівій боковій поверхні животу, які утворились внаслідок одного травматичного впливу, так як сполучаються між собою рановим каналом, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6-ти до 21 доби.
26 квітня 2019 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_14 було доставлено в Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня міста Олександрія Олександрійської міської ради», де йому було надано медичну допомогу.
Проте, 27 квітня 2019 року близько 05 години, від геморагічного шоку, який розвинувся внаслідок гострої крововтрати, як результат колото-різаних ран грудної клітини з проникненням у плевральну порожнину та ушкодженням верхньої долі правої легені, середньої долі лівої легені, судин середостіння, правої грудної артерії та крововтратою понад 2000 мл., в КП «Центральна міська лікарня міста Олександрія Олександрійської міської ради» настала смерть неповнолітнього ОСОБА_14 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в умисному вбивстві ОСОБА_14 не визнав. Разом з цим ОСОБА_8 повідомив, що визнає себе винуватим у тому, що під час захисту свого батька ОСОБА_10 від нападу ОСОБА_14 , він кухонним ножем наніс останньому тяжкі тілесні ушкодження.
Про вказані обставини події обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 26 квітня 2019 року близько 18 години він повертався з роботи додому. По дорозі його перестрів ОСОБА_14 з товаришами, та побив його, обвинувачуючи в самогубстві його сестри ОСОБА_16 . Йому вдалося втекти додому, де були його батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_11 та брат ОСОБА_12 . Через 10 хвилин до них до дому прийшли ОСОБА_14 зі своїм товаришем ОСОБА_17 , та стали грюкати у двері квартири. Двері відкрив його батько. Він з мамою та братом з квартири почули, що між їх батьком та ОСОБА_14 почалася сварка, та крики. Через вікно він побачив, що ОСОБА_14 б`є його батька. Він побачив, як його брат ОСОБА_18 зайшов до будинку де взяв тарілку, якою на подвір`ї вдарив ОСОБА_14 по голові. Він вийшов у двір за братом ОСОБА_18 , та стояв на порозі. Після того, як ОСОБА_18 вдарив тарілкою, ОСОБА_14 припинив бити їх батька. ОСОБА_19 відтягнув ОСОБА_18 від ОСОБА_20 . Він відтягнув ОСОБА_21 від брата і ОСОБА_18 повернувся до будинку. ОСОБА_14 знову напав та почав знову бити його батька, відштовхнувши до сарая. В цей момент йому прийшла думка налякати ОСОБА_14 . Для цього він зайшов у будинок, взяв на кухні ніж в руки. Він вийшов з будинку, підійшов до ОСОБА_14 з боку. Він штовхнув ОСОБА_14 в плече, і піднявши у гору руку, показав ніж. Проте, ОСОБА_14 вдарив його в щелепу. Він заплющів очі, і ножем декілька раз вдарив ОСОБА_14 в область живота. Він пам`ятає, що ножем ударив ОСОБА_14 два чи три рази на рівні живота. Він не знає куди точно він ножем завдав ОСОБА_14 поранення. Його зупинило те, що він був з закритими очима і у нього пересохло у горлі. Обопільна бійка тривала від 1 до 3 хвилин. Потім він забіг на кухню, де викинув ніж. Він раніше знав ОСОБА_14 . Той до нього задирався хотів побити. Вважає, що без ножа він не зміг би зупинити побиття ОСОБА_14 його батька. Він не мав умислу позбавляти життя ОСОБА_14 . Він наносив ножем удари ОСОБА_14 щоб його налякати для захисту батька.
В судовому засіданні під час огляду речових доказів, ОСОБА_8 підтвердив, що ножем, який знаходиться у справі, він дійсно спричинив ОСОБА_14 ножові поранення, та показав, механізм нанесення ножем ударів.
Незважаючи на пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , його вина в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень з метою залякування потерпілого, та які є небезпечними для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 , повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів.
Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка під час допиту в судовому засіданні показала, що ОСОБА_22 її син. 26 квітня 2019 року, коли її син ОСОБА_23 прийшов з роботи, у нього обличчя було підпухле. Марк сказав, що на нього напали. Через деякий час до них прийшли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Вона вийшла у двір і побачила, як ОСОБА_20 бив її чоловіка ОСОБА_10 по голові, а ОСОБА_21 стояв та дивився. ОСОБА_20 був випивший. У чоловіка була кров на голові. Вибіг з будинку її син ОСОБА_18 та вдарив тарілкою по голові ОСОБА_20 , щоб той перестав бити батька. Марк був дома, ОСОБА_18 забіг додому. ОСОБА_20 був буйним і невміняємим. Син ОСОБА_23 теж вибіг з будинку. Вона не бачила, що відбувалося, бо коли побачила кров у чоловіка, то їй стало погано. Вона в той час перебувала у стресі після смерті дочки. Вона не бачила, як ОСОБА_23 бив ОСОБА_20 . ОСОБА_20 забрав ОСОБА_21 , який весь час стояв збоку. Приїхала поліція. Її чоловіка забрали в лікарню, де йому зашили рану на голові.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який під час допиту в судовому засіданні повідомив, що у квітні 2019 року він проживав в будинку АДРЕСА_2 зі своїми батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та з молодшими братом ОСОБА_22 і сестрою ОСОБА_24 . 26 квітня 2019 року він прийшов додому з роботи. Додому прийшов брат ОСОБА_23 з синяком під оком, та сказав, що його перестріли ОСОБА_20 з товаришем. ОСОБА_20 шукав за щось зачипитись та побив його. Через 10 хвилин як прийшов додому ОСОБА_23 , до них додому прийшли ОСОБА_20 з другом. Відкрив двері квартири батько ОСОБА_10 . Між його батьком та ОСОБА_20 почалася словесна перепалка, нецензурними словами. Він вийшов на вулицю та побачив, що на землі копирсаються його батько з ОСОБА_20 . ОСОБА_20 бив його батька по голові. Товариш ОСОБА_20 стояв поруч. Батько не міг перемогти ОСОБА_20 , який був сильніше. Батько попрохав у нього допомоги. Його батько тоді лежав на спині на землі, а ОСОБА_20 стояв та зверху бив батька кулаками по голові. Батько закривався руками і просив про допомогу. Для того щоб зупинити конфлікт він взяв з дому тарілку, вибіг та вдарив ОСОБА_20 тарілкою по голові, щоб його зупинити. Після цього він забіг до дому за телефоном викликати поліцію. Він до поліції не дозвонився. Так як він забіг додому, тому він не бачив ОСОБА_25 , що той робив, і чи наносив ОСОБА_20 ножем удари. Які були тілесні ушкодження завдані ОСОБА_20 він не знав. Коли він з дому знову вийшов на вулицю, то конфлікта вже не було. ОСОБА_20 теж не було. У батька була порізана рука. Про настання смерті ОСОБА_20 він дізнався через два дня.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що він проживав в квартирі АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_11 , синами Девідом та ОСОБА_25 , та дочкою ОСОБА_24 . 26 квітня 2019 року він прийшов з роботи. Ввечері син ОСОБА_23 прийшов додому з розпухшею щелепою, порваним рюкзаком, та сказав, що його побив ОСОБА_20 біля «розрізу». Через півгодини у їх двір прийшли ОСОБА_20 зі своїм другом. Раніше він не знав ОСОБА_20 . Він вийшов з квартири на вулицю до ОСОБА_20 , так як додому прийшов побитий син ОСОБА_23 . ОСОБА_20 сказав йому, що прийшов розбиратися, та запитав чи він батько ОСОБА_16 . Він хотів поговорити з ОСОБА_20 , але той був сильно п`яний, на слова не реагував. Він зрозумів, що з ОСОБА_20 розмовляти марно. Він хотів відлякати ОСОБА_20 , тому з квартири взяв в руки з собою сокиру, думав це поможе. Він сказав ОСОБА_20 ,- «Свали, а то убью». ОСОБА_20 вирвав у нього сокиру, відкинув, та почав кулаками його бити. Він намагався зупинити ОСОБА_20 , але нічого не зміг зробити. ОСОБА_20 був фізично сильніше його. Це було в метрі від порога їхнього будинку. Син ОСОБА_23 був вдома. ОСОБА_20 його бив швидкими ударами. Він пам`ятає, як ОСОБА_18 вибіг та вдарив ОСОБА_20 тарілкою по голові. Після цього, ОСОБА_20 зупинив бійку, але потім почав знову його побиття. З ОСОБА_20 вони вже билися біля сараю. Він не міг самостійно чинити опір ОСОБА_20 . Заспокоїти ОСОБА_20 не вдавалося, так як той був агресивним, ні на що не реагував. Він стояв на колінах, ОСОБА_20 стояв над ним. Зі спини ОСОБА_20 до ОСОБА_20 підійшов ОСОБА_23 . Але він не бачив як ОСОБА_23 наносив ножем удари ОСОБА_20 так як вже лежав на землі. Марк ножем також поранив йому руку. Він пам`ятає, як ОСОБА_20 відтягував та піднімав з землі його друг. Приїхав батько друга, вони забрали та відвезли ОСОБА_20 в лікарню. Поліція та швидка приїхала, йому надали медичну допомогу. В лікарні йому зашили рану голови. В лікарні він знаходився три тижні. Від дружини він знає, що його відшукували невідомі, тому він виїхав з ОСОБА_26 .
Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , 2003 року народження, який під час допиту в судовому засіданні в присутності педагога ОСОБА_27 та законного представника ОСОБА_28 , суду пояснив, що товаришував з ОСОБА_14 та знає ОСОБА_29 . Охарактеризував ОСОБА_20 як такого, який себе не контролював коли був випивший. 26 квітня 2019 року ОСОБА_30 прийшов з училища, та запропонував йому погуляти. ОСОБА_20 випив 2 літра пива, та став пригадувати про ОСОБА_31 , сестру ОСОБА_32 , яка у березні 2019 року стрибнула з криші та загинула. Випадково ввечері зустрівши ОСОБА_29 , ОСОБА_20 став сміятися з ОСОБА_25 та бити його. ОСОБА_20 казав ОСОБА_33 , що прийде та поб`є всіх за ОСОБА_31 . Після того, як ОСОБА_22 втік, вони вдвох через 10-20 хвилин прийшли до дому до ОСОБА_34 . ОСОБА_20 шатався, так як був випивший. ОСОБА_20 постукав у двері квартири ОСОБА_34 . Двері відчинив батько ОСОБА_35 . Також, стояла і мати ОСОБА_35 . ОСОБА_20 запитав у батька ОСОБА_35 : - «Зачем ви довели Віку до суїциду?». На що, батько ОСОБА_29 сказав, - «Ти що таке кажеш?», та схопивши сокиру, замахнувся нею на ОСОБА_20 . ОСОБА_20 відвернувся від удару, та між ними почалася бійка. Під час бійки з будинку вибігли ОСОБА_22 , його брат ОСОБА_18 та мати, які потім забігли у хату. Батько ОСОБА_35 продовжував битися з ОСОБА_20 . Девід вибіг з будинку та вдарив ОСОБА_20 тарілкою по голові. В цей час ОСОБА_23 вибіг з хати з ножем. Марк підійшов до ОСОБА_20 зі спини і став розмахувати ножем і наносити поранення ОСОБА_20 . Він був на відстані декількох метрів і бачив, як ОСОБА_22 наносив ОСОБА_36 удари ножем в грудну клітину та в живіт. ОСОБА_20 впав на спину і став кричати. Коли ОСОБА_20 впав, ОСОБА_23 ще вдарив ножем ОСОБА_20 . Йому здається, що ОСОБА_22 наніс ножем ОСОБА_20 один удар в шию, або в плече, грудну клітину і живіт. Марк наносив удари ножем десь 20 секунд, потім припинив наносити удари, і побіг в хату. Він підняв ОСОБА_20 і вони побігли геть. Бійка тривала 2-3 хвилини. Він зателефонував своєму батькові. Приїхав його батько, і вони вдвох відвезли ОСОБА_20 у лікарню.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_14 є її онуком. Так як ОСОБА_14 у 2004 році покинула мати, яка є її дочкою, вона весь час була опікуном онука. Про обставини злочину вона знає зі слів. Про смерть онука дізналася від знайомих. ОСОБА_14 може охарактеризувати позитивно.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_14 , повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та достовірними доказами, які досліджено під час судового розгляду справи.
Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 26 квітня 2019 року під час якого 26 квітня 2019 року було оглянуто прилеглу територію будинку АДРЕСА_2 , та о 21 годині 30 хвилин було виявлено та вилучено: - ніж зі слідами речовини бурого кольору на лезі, - ганчірку фіолетового кольору зі слідами речовини бурого кольору, - змив речовини бурого кольору та контрольний змив із поверхні порогу будинку, - змив речовини бурого кольору та контрольний змив із поверхні підлоги на кухні в будинку. Огляд проводився із застосуванням відеозйомки (а.с.16-19, том №3).
Протоколом перегляду відеозапису огляду місця події від 26 квітня 2019 року, та відеозаписом, який міститься на DVD диску, та який було переглянуто в судовому засіданні (а.с.20, 21, том №3).
Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 26 квітня 2019 року з фототаблицею, та з якого вбачається, що в ході огляду приміщення Олександрійської лікарні за адресою: Кіровоградська області, місто Олександрія, вулиця Ярмаркова, будинок 15, було виявлено та вилучено одяг, джинсові брюки та кросівки чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які належать ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22-26, том №3).
Результатами огляду трупа, які зафіксовано в протоколі огляду трупа від 27 квітня 2019 року та з якого вбачається, що в приміщені в приміщенні Олександрійського відділення судово-медичних експертиз за адресою: Кіровоградська області, місто Олександрія, вулиця Ярмаркова, будинок 15, проведено огляд трупа ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході огляду виявлено тілесні ушкодження, зокрема ушиті рани в потиличній ділянці, дві ушиті рани по передній поверхні грудної клітини справа та зліва, та інші тілесні ушкодження (а.с.27-29, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №154 від 26 травня 2019 року, відповідно до якого на підставі даних експертизи при дослідженні трупа ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , даних лабораторних методів дослідження, виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
1. проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з формуванням:
1) рани у першому міжребер`ї справа по білягрудиній лінії з ушкодженням правої легені правої грудної артерії, судин середостіння, ушкодженням грудини;
2) рани у 5-му міжребер`ї по передній паховій лінії зліва з ушкодженням лівої легені.
Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії предмету (ів) з ознаками колото-ріжучого та відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню оскільки є небезпечні для життя в момент спричинення.
2. Рани у середній третині лівого плеча по задньозовнішній поверхні, рани у середній третині лівого плеча по внутрішній поверхні, які утворились внаслідок одного травматичного впливу, так як сполучаються між собою рановим каналом; рани по лівій боковій поверхні животу, які утворились внаслідок одного травматичного впливу, так як сполучаються між собою рановим каналом.
Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії предмету (ів) з ознаками колото-ріжучого та відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6-ти до 21 доби.
3. Рани в потиличній ділянці. Дане тілесне ушкодження утворилось внаслідок дії предмету (ів) з ознаками ріжучого та відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеню з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6-ти до 21 доби.
4. Рани: по середній ключичній лінії справа; по середній ключичній лінії зліва на рівні 2 міжреберья; по середній паховій лінії справа на рівні 6-го міжреберья; по середній паховій лінії зліва на рівні 6-го міжреберья; по середній лінії передньої черевної стінки на 1 см. вище пупка. Дані тілесні ушкодження утворилось внаслідок дії предмету (ів) з ознаками ріжучого та за ступенем тяжкості не оцінюються на підставі утворення їх в результаті медичних маніпуляцій.
5. Садна на шиї по передній поверхні у нижній третині; на 2-му пальці правої кисті по тильній поверхні; на 3-му пальці правої кисті по тильній поверхні; на лівому коліні; на правому коліні; по передній поверхні лівої гомілки у середній третині; по тильній поверхні лівої стопи; синець по тильній поверхні правої кісті у основи 3, 4 пальців. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії предмету(ів) з ознаками тупого твердого та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню з короткочасним розладом здоровя на термін до 6-ти діб.
Всі тілесні ушкодження прижиттєві.
Смерть гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступила внаслідок геморагічного шоку, який розвинувся в результаті гострої крововтрати як результат колото-різаних ран грудної клітки з проникненням у плевральну порожнину та ушкодженням верхньої долі правої легені, середньої долі лівої легені, судин середостіння, правої грудної артерії та крововтратою понад 2000 мл., що підтверджується дослідженням тіла у секційній залі та висновком судово-медичної гістологічної експертизи.
Послідовність спричинення тілесних ушкоджень довільна.
Враховуючи характер тілесних ушкоджень та надану медичну документацію можна казати, що тілесні ушкодження у вигляді проникаючих пошкоджень грудної клітини були спричинені незадовго до доставлення ОСОБА_14 до лікувального закладу. Судити про давність тілесних ушкоджень у вигляді ран не є можливим на підставі проведення над ними медичних маніпуляцій. Садна та синець на правій кисті, садно на шиї були спричинені до 1 доби до моменту смерті, садна на колінах, лівій гомілці та лівій стопі були спричинені приблизно за 1-3 доби до моменту смерті.
Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_14 міг здійснювати дії.
В крові від трупу ОСОБА_14 виявлений етиловий спирт в кількості 0,81 гр/дм. куб., що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Смерть гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала 27 квітня 2019 року о 05 годині 00 хв.
(а.с.32-42, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта № 311 від 07 травня 2019 року,№ 339 від 21 травня 2019 року, відповідно до яких кров трупа ОСОБА_14 належить до групи Ва за ізосерелогічною системою АВ0.
(а.с.58-62,том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №88 від 03 червня 2019 року, відповідно до якого група крові трупа ОСОБА_14 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» №311 від 07 травня 2019 року належить до групи Ва за ізосерелогічною системою АВ0.
Кров підозрюваного ОСОБА_8 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» №347 від 21 травня 2019 року, належить до групи О аВ за ізосерелогічною системою АВ0.
При судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту з правої та з лівої рук трупа ОСОБА_14 знайдена кров людини, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку.
При серологічному дослідженні виявленої крові знайдений антиген В ізосерологічної системи АВО.
Таким чином, враховуючі отримані результати і антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, можливо зробити висновок про походження виявленої крові від трупа ОСОБА_14 з властивим йому антигеном В системи АВО, від підозрюваного ОСОБА_8 з властивим йому антигеном Н системи АВО виклювачється. Епітальних клітин не знайдено (а.с.66-68, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №349 від 12 червня 2019 року, відповідно до якого на ганчірці сіро фіолетового кольору, що вилучено на місці події, знайдено сліди крові людини, не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_14 (а.с.72-74, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №89 від 03 червня 2019 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні змивів з клинка ножа кухонного, що вилучено на місці події, знайдена кров людини чоловічої статі. Можливо зробити висновок про походження виявленої крові від трупа ОСОБА_14 . Від підозрюваного ОСОБА_8 походження крові виключається. Крові у змивах з ручки ножа кухонного не знайдено (а.с.78-80, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №350 від 12 червня 2019 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні чоловічих джинсів, вилучених в приміщенні МК ДПЗ «Міська лікарня №1», можливо зробити висновок про походження виявленої крові від трупа ОСОБА_14 (а.с.89-91, том №3).
Результатами освідування підозрюваного ОСОБА_8 , яке проведено на підставі постанови прокурора від 27 квітня 2019 року, та які містяться в протоколі освідування особи від 27 квітня 2019 року, та з яких видно, що 27 квітня 2019 року слідчим зі згоди ОСОБА_8 проведено його освідування та було виявлено: - на нижній повіці лівого ока синець розміром 2,5х1см.; - за лівою ушною раковиною синець розміром 4х2,5 см.; - на фоні припухлості м`яких тканин в ділянці лівої щоки синець розміром 8х5,5 см.; - в проекції лівого ліктьового суглоба по задній поверхні садна розміром 1х0,5 см.; - в проекції руків`я грудини синець розміром 7х3,5 см. (а.с.93,94, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №46 від 15 червня 2019 року, відповідно до якого при проведені судово-медичної експертизи ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців 1) на нижній повіці лівого ока; - 2) за лівою ушною раковиною; - 3) в ділянці лівої щоки; - 4) в проекції руків`я грудини. Садно в проекції лівого ліктьового суглоба по задній поверхні.
Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок мінімум 5-ти травматичних дій предмету(ів) з ознаками тупого твердого, якими могли бути рука, нога так і інші предмети. Класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню, з скороминучим розладом здоров`я на термін до 6-ти діб. Враховуючи характеристики виявлених тілесних ушкоджень вони були спрчинені: синці №1 і №2 були спричинені приблизно до 1 доби до моменту огляду; синець №4 та садно були спричинені приблизно за 1-3 доби до моменту огляду, синець №3 був спричинений приблизно за 5-8 діб до моменту огляду.
На тілі у ОСОБА_8 слідів боротьби. Самооборони та падіння з висоти власного росту не виявлено.
Ушкоджень небезепечних для життя на тілі ОСОБА_8 при огляді не виявлено.
(а.с.97-99, том №3).
Результатами отримання зразків, які зафіксовано в протоколі отримання зразків для експертизи від 27 квітня 2019 року, з якого видно, що на підставі постанови прокурора від 27 квітня 2019 року, у ОСОБА_8 з його згоди та в присутності захисника адвоката ОСОБА_9 , відібрано зразки крові (а.с.100, 101, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №347 від 21 травня 2019 року, відповідно до якого при проведені судово-медичної експертизи зразка рідкої крові ОСОБА_8 встановлено, що кров ОСОБА_8 належить до групи 0аВ за ізосерелогічною системою АВ0. (а.с.104,105, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №87 від 03 червня 2019 року, відповідно до якого при проведені судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту нігтів з обох рук підозрюваного ОСОБА_8 знайдена кров людини (а.с.109-111, том №3).
Результатами огляду предметів, які зафіксовано в протоколі огляду предметів від 21 червня 2019 року та з якого вбачається, що було оглянуто об`єкти експертних досліджень, а саме: - змив на нитках марлі з клінка кухонного ножа, вилученого з місця події; - зрізи нігтів з обох рук трупа ОСОБА_14 ; - зрізи нігтів з обох рук ОСОБА_8 ; - змиви здійснені в ході огляду місця події; - ганчірка сіро-фіолетового кольору, вилучена з місця події; - джинси та кросівки ОСОБА_14 (а.с.112-114, том №3).
Результатами огляду предметів, які зафіксовано в протоколі огляду предметів від 21 червня 2019 року та з якого вбачається, що слідчим було оглянуто об`єкт експертних досліджень, а саме: вилучений з місця події кухонний ніж, загальною довжиною 31 см., який складається з руків`я та клинка (леза). Руків`я довжиною 14 см., шириною в середині 2,7 см., товщиною 1,7 см., виготовлене з полімеру (пластмаси) білого кольору з трьома металевими закльопками та з множинними дефектами від експлуатаці. Клинок (лезо) ножа довжиною 17 см., шириною в середній частині 2,6 см. Клинок виготовлено з металу білого кольору та мається заводське гравірування виробника «SOLINGEN made in Germany» (а.с.115-117, том №3).
Речовими доказами, які постановою слідчого від 21 червня 2019 року визнано і долучено до кримінального провадження, а саме: - вилучений з місця події кухонний ніж; - змив з клінка кухонного ножа; - зрізи нігтів з обох рук трупа ОСОБА_14 ; - зрізи нігтів з обох рук ОСОБА_8 ; - змиви здійснені в ході огляду місця події; - ганчірка сіро-фіолетового кольору, вилучена з місця події; - джинси та кросівки ОСОБА_14 (а.с.118-121, том №3).
Позовною заявою прокурора в інтересах Олександрійської міської ради до ОСОБА_8 про стягнення витрат, понесених Комунальним підприємством «Центральна міська лікарня міста Олександрія Олександрійської міської ради» на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_20 у розмірі 518,24 грн. (том №1, а.с.160-167).
Довідкою-розрахунком №175 від 27 червня 2019 року Комунального підприємства «Центральна міська лікарня міста Олександрія Олександрійської міської ради» про розмір витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння ОСОБА_14 з 26 по 27 квітня 2019 року, який становить 518,24 грн. (а.с. 175, том №1).
Лікарським свідоцтвом про смерть №1655/154 від 27 квітня 2019 року згідно якого 27 квітня 2019 року настала смерть ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в реанімаційному відділенні Олександрійської міської лікарні №1. Причина смерть травма кровоносних судин середостіння та як наслідок гостра крововтрата (а.с.124, 125 том №3).
Результатами слідчого експерименту, які зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 19 червня 2019 року з відеозаписом, під час якого неповнолітній свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , детально та послідовно розповів на місці та показав про обставини, за яких підозрюваний ОСОБА_8 завдав ножем потерпілому ОСОБА_14 декілька ударів в область грудної клітини та живота, спричинивши ножові поранення. Протоколом перегляду відеозапису вказаного слідчого експерименту.
Відеозаписом проведеного слідчого експерименту від 19 червня 2019 року, який міститься на DVD диску, та який було переглянуто в судовому засіданні, яким підтверджуються покази неповнолітньої свідка ОСОБА_15 , який детально та послідовно розповів на місці та показав про обставини події 26 квітня 2019 року біля будинку АДРЕСА_2 , про те, як ОСОБА_8 завдав ножем потерпілому ОСОБА_14 декілька ударів в область грудної клітини та живота, спричинивши ножові поранення ОСОБА_14 .
Стенограмою до протоколу слідчого експерименту від 19 червня 2019 року з участю свідка ОСОБА_15 (а.с.145-157, том №3).
Результатами судово-наркологічної експертизи, які містяться у Висновку експерта №19 від 06 червня 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 ознак залежності від алкоголю не виявлено. Протиалкогольного лікування не потребує (а.с.170, том №3).
Результатами судово-психіатричної експертизи, які містяться у Висновку судово-психіатричного експерта №208 від 11 червня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 за своїм психічним станом у період скоєння 26 квітня 2019 року кримінального правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с.173-175, том №3).
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26 квітня 2019 року, з якого видно, що 26 квітня 2019 року о 22 годині 10 хвилин в м. Олександрія в присутності адвоката ОСОБА_9 було затримано ОСОБА_8 безпосередньо після вчинення 26 квтня 2019 року близько 19 години злочину, а саме, після завдання ножових поранень ОСОБА_14 . Первісна кваліфікація дій ОСОБА_8 надана органом досудового розслідування за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто, як закінчений замах на умисне вбивство (а.с.180,182, том №3).
Результатами слідчого експерименту, які зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 14 червня 2019 року з відеозаписом, під час якого підозрюваний ОСОБА_8 в присутності захисника розповів, та на місці події показав про обставини, за яких він 26 квітня 2019 року близько 19 години наніс потерпілому ОСОБА_14 ножові поранення.
В зв`язку з невизнанням обвинуваченим ОСОБА_8 вини у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України, в судовому засіданні досліджувалися та перевірялися його показання надані під час досудового розслідування в ході слідчого експерименту.
Так, підозрюваний ОСОБА_8 учасникам слідчого експерименту пояснив, що дійсно 26 квітня 2019 року, близько 18 години, коли він повертався додому, його зустрів ОСОБА_30 , з яким у ході розмови виник конфлікт, під час якого ОСОБА_30 побив його, звинувачуючи його у суїциді його сестри, ОСОБА_37 . В подальшому йому вдалося втекти від ОСОБА_38 та він побіг додому. Перебуваючи вдома того ж дня, через деякий проміжок часу, коли він знаходився в квартирі, то почув до них прийшли ОСОБА_14 зі своїм товаришем ОСОБА_39 . Так як ОСОБА_20 стукав у двері, на поріг вийшов його батько, і він почув крики на вулиці. Вийшовши на вулицю за своїм братом ОСОБА_18 , він побачив ОСОБА_20 , який бився з його батьком ОСОБА_10 . Він побачив, як його брат ОСОБА_18 зайшов до будинку де взяв тарілку, якою на подвір`ї вдарив ОСОБА_14 по голові. В цей час він вийшов у двір за братом ОСОБА_18 , та стояв на порозі. Після того, як ОСОБА_18 вдарив тарілкою ОСОБА_14 , ОСОБА_19 напав на ОСОБА_18 . Він відштовхнув ОСОБА_21 від брата в сторону. Він сказав ОСОБА_21 , що битися немає сенсу, та все нібито утихло. Але коли він майже зайшов до квартири, ОСОБА_20 знову напав на його батька, та штовхнув до сараю, нагнув голову вниз та вдарив коліном в голову, та почав ліктями наносити удари по потилиці. В цей час він забіг в квартиру і вирішив взяти якийсь предмет, щоб відбити атаку ОСОБА_20 . Він хотів взяти предмет для того щоб налякати, або вдарити ОСОБА_20 , щоб той перестав битися. Не знайшовши нічого відповідного, у нього з`явилася думка налякати ОСОБА_20 , тому він вирішив взяти на кухні ніж. Підозрюваний ОСОБА_40 показав учасникам слідчого експерименту, де і як він зі стола на кухні взяв правою рукою кухонний ніж. Він вирішив взяти ніж, оскільки вважав, що ОСОБА_20 не злякається якоїсь палиці. Приховуючи ніж за спиною він вийшов на подвір`я щоб налякати ОСОБА_20 , який стояв до нього спиною. В цей час його батько стояв перед ОСОБА_20 зігнутий та спиною до сараю. Недалеко стояв ОСОБА_21 . Він вирішив їх обох, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , налякати, щоб вони втекли. Підійшовши до ОСОБА_14 з боку, він підняв руку з ножем вгору, демонструючи ніж. ОСОБА_21 в цей момент злякався і щось крикнув. Він мовчки штовхнув лівою рукою ОСОБА_14 в праве плече, і підняв у гору руку, показав ніж. Проте, ОСОБА_14 вдарив його в обличчя. Від удару він випрямив руку з ножем в напрямку ОСОБА_20 в область його живота з правої сторони. Що відбувалося далі, чи наносив ще удари, він не пам`ятає. Пригадав, що вже опинився в квартирі та пив воду. Він не мав умислу позбавляти життя ОСОБА_14 .
Протоколом перегляду відеозапису вказаного слідчого експерименту, та відеозаписом проведеного слідчого експерименту, від 14 червня 2019 року, який міститься на DVD диску, та який було переглянуто в судовому засіданні, під час якого підозрюваний ОСОБА_8 розповів, та на місці події показав на обставини, за яких він 26 квітня 2019 року близько 19 години наніс потерпілому ОСОБА_14 ножові поранення в область грудної клітини та живота (а.с.188-197, том №3).
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №154/1 від 25 червня 2019 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не могли утворитися при обставинах, зазначених під час слідчого експертименту від 14 червня 2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 .
Тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , могли утворитися при обставинах, зазначених під час слідчого експертименту від 19 червня 2019 року за участю свідка ОСОБА_15 .
(а.с.45-56, том №3).
З документів, які характеризують потерпілого неповнолітного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видно, що він не перебував на обліку у лікаря нарколога, та лікаря психіатра, судимості не мав.
(а.с.125-128, том №4).
Судом також досліджено надані стороною захисту копії документів:
- рапорта слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП ОСОБА_41 , про те, що до лікарні м. Олександрії о 21 годині 26 квітня 2019 року за медичною допомогою звернувся ОСОБА_10 , 1977 року народження, у якого було виявлено різану рану кісті. Перевіркою встановлено, що 26 квітня 2019 року близько 19 години за місце проживання родини ОСОБА_34 прийшов ОСОБА_14 з яким у ОСОБА_10 виникла сварка, яка переросла у бійку. Молодший син ОСОБА_10 ОСОБА_22 , намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_38 наніс останньому декілька ударів кухонним ножем в область тулубу та живота. При цьому, в ході нанесення ударів ОСОБА_36 , ОСОБА_22 випадково поранив ножем ОСОБА_10 в ділянці правої кісті;
- пояснення ОСОБА_8 , який пояснив, що дійсно 26 квітня 2019 року спричинив ножові поранення ОСОБА_14 , який вступив у бійку з його батьком;
- постанови про закриття кримінального провадження від 10 травня 2019 року з якої видно, що кримінальне провадження по факту спричинення ОСОБА_10 його сином ОСОБА_42 , під час бійки з ОСОБА_43 26 квітня 2019 року різаної рани правої кісті, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження, закрито за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с. 136-140, том № 4).
З наданої на запит суду відповіді Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» від 17 серпня 2020 року видно, що ОСОБА_10 дійсно у період з 26 квітня 2019 року по 11 травня 2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні з діагнозом: колото-різана рана нз правого передпліччя з пошкодженням сухожилків розгиначів 2 і 3 пальців правої кисті. Різана рана потиличної ділянки (а.с. 161, том № 4).
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.
Відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вирішуючи питання: - чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 стороною обвичнувачення; - чи містить діяння ОСОБА_8 склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; - у вчиненні якого кримінального правопорушення винен ОСОБА_8 , колегія суддів бере до уваги наступне.
Частина 1 статті 115 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_8 , передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак.
Вбивство - це винне, протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При цьому суд враховує, що суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.
Отже, для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України сторона обвинувачення зобов`язана в судовому засіданні допустимими доказами довести наявність в діях обвинуваченого, в тому числі, суб`єктивної сторони умисного вбивства, а саме, вини у формі умислу ОСОБА_8 на спричинення ножових поранень ОСОБА_14 з метою протиправного заподіяння йому смерті, а також те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті останнього, і бажав або свідомо припускав настання смерті.
Разом з цим, частина 2 статті 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, зокрема, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене з метою залякування потерпілого, або таке, що спричинило смерть потерпілого.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом до діяння і наслідків (за винятком психічного ставлення до наслідків у виді смерті - воно є необережним).
Суд відмічає, що умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене з метою залякування потерпілого або інших осіб, має місце тоді, коли такі ушкодження заподіюються для викликання в них почуття страху перед винним чи іншими особами. Залякування становить основний зміст погрози. Однак страх не є самоціллю заподіяння зазначених ушкоджень. Найчастіше вони є засобом впливу на потерпілого чи інших осіб, щоб примусити їх виконати певну дію чи утриматись від її виконання.
Також суд зазначає, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення, що в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_8 , діючи умисно, кухонним ножем завдав декілька ножових поранень ОСОБА_14 , спричинивши потерпілому проникаючі колото-різані рани грудної клітини, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння, та колото-різані рани, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Що ж стосується доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, як вчинення умисного вбивства, то колегія суддів з таким висновком сторони обвинувачення погодитися не може з огляду на таке.
Під час встановлення вини та її змісту суд виходить з того, що вона об`єктивно існує в реальній дійсності, встановлює її на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів. Ознаки суб`єктивної сторони вчиненого злочину та особливості психічного ставлення обвинуваченого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюється судом на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, на підставі встановлених судом фактичних обставин вчинених злочинів, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК, та оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК.
Принцип суб`єктивного ставлення у провину в кримінальному праві має фундаментальне і основоположне значення для кваліфікації кримінального правопорушення.
З урахуванням усталених підходів до кваліфікації кримінальних правопорушень проти життя і здоров`я питання про умисел під час такої кваліфікації вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.
Вбивство, передбачене ч.1 ст.115 КК, характеризується наміром щодо вбивства потерпілого, змістом якого охоплюється умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті фізичній особі. Смерть потерпілого утворює собою зміст мисленого уявлення винної особи про результат своїх дій, що є метою вчинення цього злочину як обов`язкової ознаки його суб`єктивної сторони.
Притому єдиним умислом є той, який виник до заподіяння смерті (до її настання) потерпілому і охоплює своїм змістом намір (прагнення) заподіяти йому смерть.
Із досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено послідовність дій та дійсних намірів обвинуваченого під час досліджуваної події, а саме те, що 26 квітня 2019 року, близько 19 години, ОСОБА_22 прийшов додому, де знаходилися його батькі та брат. Через короткий проміжок часу до вхідних дверей їх квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться на першому поверсі, прийшли ОСОБА_14 , який перед цим завдав ОСОБА_33 побоїв, та ОСОБА_15 . ОСОБА_14 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, постучав у двері квартири, тому на поріг вийшов батько обвинуваченого - ОСОБА_10 . В той час як ОСОБА_22 зі своєю мамою та братом знаходилися в квартирі, між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 на грунті раптово виникнувших неприязнених відносин виникла сварка, яка переросла в обопільну бійку у дворі будинку. З метою захисту свого батька, з квартири у двір вибіг ОСОБА_12 , та вдарив ОСОБА_14 тарілкою по голові, спричинивши йому рану в потиличній ділянці, тим самим тимчасово зупинив бійку. Для запобігання бійки ОСОБА_15 відтягнув у сторону ОСОБА_12 від ОСОБА_14 , а ОСОБА_22 відтягнув ОСОБА_15 від брата ОСОБА_18 .
В той же час, ОСОБА_22 побачив, що ОСОБА_14 знову вступив у бійку з його батьком. Діючи свідомо, ОСОБА_22 повернувся в квартиру бажаючи знайти будь-який предмет, яким би він міг налякати ОСОБА_14 для припинення нападів останнього на його батька. Незнайшовши відповідного предмету, зі стола у приміщенні кухні ОСОБА_8 взяв до рук кухонний ніж з метою залякування ОСОБА_14 шляхом демонстрації ножа з погрозою спричинення тілесних ушкоджень ножем потерпілому для припинення останнім бійки з його батьком. При цьому, вибігши з квартири у двір з ножем у правій руці, переконавшись, що обопільна бійка продовжується, обравши сприятливий момент, ОСОБА_22 , підійшов зі спини до ОСОБА_14 , та намався привернути до себе увагу для залякування останнього та погрози ножем. Проте, ОСОБА_14 обернувшись, вдарив ОСОБА_29 кулаком в обличчя, та продовжив бійку з його батьком.
Діючи з метою залякування потерпілого для досягнення свого мотиву у виді припинення бійки шляхом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_22 , передбачаючи наслідки своїх дій у виді спричинення потерпілому ножем тілесних ушкоджень, розмахуючи ножем завдав ОСОБА_44 декілька ножових поранень в різні частини тіла, внаслідок чого ОСОБА_14 припинив бійку з ОСОБА_10 .
Про такі фактичні обставини справи повідомили в судовому засіданні очевидці події, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_45 , ОСОБА_11 , а також обвинувачений ОСОБА_8 .
Деякі розбіжності у показаннях зазначених свідків суд відносить на суб`єктивне сприйняття кожним із них конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Проти вказаних фактичних обставин справи сторона захисту не заперечувала, зазначаючи, що ОСОБА_22 діяв з метою захисту свого батька від нападу ОСОБА_14 .
В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, про те, що ОСОБА_8 , проявляючи агресію посилену неприязними відносинами з потерпілим, та бажаючи настання смерті ОСОБА_14 , наніс зі значною силою не менше 5 ударів ножем ОСОБА_14 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №154, ОСОБА_14 було спричинено тілесні ушкодження внаслідок чотирьох травмуючи впливів (ударів) у вигляді:
1. проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з формуванням: 1) рани у першому міжребер`ї справа по білягрудиній лінії з ушкодженням правої легені правої грудної артерії, судин середостіння, ушкодженням грудини; 2) рани у 5-му міжребер`ї по передній паховій лінії зліва з ушкодженням лівої легені. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії предмету (ів) з ознаками колото-ріжучого та відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню оскільки є небезпечні для життя в момент спричинення.
2. рани у середній третині лівого плеча по задньозовнішній поверхні, рани у середній третині лівого плеча по внутрішній поверхні, які утворились внаслідок одного травматичного впливу, так як сполучаються між собою рановим каналом; рани по лівій боковій поверхні животу, які утворились внаслідок одного травматичного впливу, так як сполучаються між собою рановим каналом. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії предмету (ів) з ознаками колото-ріжучого та відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6-ти до 21 доби.
Крім того, суд зазначає, що стороною обвинувачення, як в обвинувальному акті не було зазначено, так і в судовому засіданні не доведено, з яких мотивів ОСОБА_8 вирішив позбавити життя ОСОБА_14 , яку він переслідував мету, та що вплинуло на прийняття такого рішення.
Також, в судовому засіданні стороною обвинувачення достовірними та належними доказами не було підтверджено доводи, викладені в обвинувальному акті, про те, що ОСОБА_8 наносив ОСОБА_14 удари ножем внасідок неприязних відносин з потерпілим, та бажаючи настання смерті ОСОБА_14 .
Проте, судом було достовірно встановлено домінуючий мотив дій обвинуваченого, та мета з якою він вирішив завдати ножові поранення ОСОБА_14 , тому що той завдавав побоїв його батькові, та не бажав припинити свої протиправні дії.
Метою спричинення обвинуваченим ножових поранень суд визнає його бажання залякати ОСОБА_14 для того, щоб той припинив наносити побої його батькові, ОСОБА_10 .
Мотивом дій обвинуваченого суд визнає його намір припинити бійку та нанесення ОСОБА_14 побоїв батькові ОСОБА_10 .
При цьому, суд вважає, що обвинувачений умисно наносив ножові поранення ОСОБА_14 для спричинення тілесних ушкоджень і передбачав та бажав їх настання.
Разом з цим, умислом обвинуваченого ОСОБА_8 не охоплювався намір заподіяти смерть ОСОБА_14 , і він не передбачав, що в результаті його дій через деякий час настане смерть ОСОБА_14 внаслідок гострої крововтрати.
Вказане підтверджується також тим, що ОСОБА_8 , маючи реальну можливість продовжувати наносити ножові поранення ОСОБА_14 , добровільно та самостійно припинив наносити йому удари ножем.
Фактично продовженню злочинних дій, за наявності намірів на позбавлення життя потерпілого, обвинуваченому ОСОБА_8 ніщо не заважало.
Також, судом встановлено, що після того як бійка між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 була припинена внаслідок спричинення обвинуваченим ножових поранень ОСОБА_14 , ОСОБА_15 відвів ОСОБА_14 в сторону.
Через короткий проміжок часу, 26 квітня 2019 року близько 19 години 20 хвилин батько ОСОБА_46 з місця події привіз ОСОБА_14 в лікарню, де потерпілому було надано медичну допомогу.
При цьому, обвинуваченим на місце події було викликано поліцію та швидку медичну допомогу для надання медичної допомоги постраждалому від побоїв ОСОБА_14 ОСОБА_10 , та для повідомлення про обставини події.
Суд враховує, що ОСОБА_10 , якому потерпілий ОСОБА_14 наносив побої, також було госпіталізовано до лікарні.
При цьому суд звертає увагу, що смерть ОСОБА_14 настала не на місці події, а в лікарні 27 квітня 2019 року близько 05 години, від геморагічного шоку, який розвинувся внаслідок гострої крововтрати.
Отже, в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено достовірними, належними та допустимими доказами, що обвинувачений ОСОБА_8 , завдаючи ОСОБА_14 ножові поранення, діяв з метою заподіяння останньому смерті, та передбачав настання такого наслідку, а також бажав настання смерті або свідомо припускав її настання, отже не доведено наявності у ОСОБА_8 суб`єктивної сторони умисного вбивства, а саме, умислу на заподіяння потерпілому смерті.
Враховуючи викладене, за результатами судового розгляду, суд не може погодитися з наданою органом обвинувачення кваліфікацією діяння ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, та вважає її помилковою.
Достовірно встановлено, що ОСОБА_8 умисно завдавав ОСОБА_14 тілесні ушкодження з метою залякування потерпілого для того, щоб потерпілий припинив наносити побої батькові ОСОБА_10 , та не мав на меті заподіяння смерті ОСОБА_14 , не бажав настання та не передбачав такого наслідку своїх дій.
При кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України органами досудового розслідування залишено поза увагою диспозицію ч.1 ст.115 КК України, яка свідчить, що вбивство може бути вчинено лише за наявності умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті характеризується необережністю. Даний правовий висновок визнано обґрунтованим та міститься у пунктах 4 та 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я».
Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вину обвинуваченого ОСОБА_8 органами досудового розслідування та стороною обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України не доведено та дії останнього кваліфіковано не правильно, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_8 необхідно перекваліфікувати на ч.2 ст.121 КК України, за якою вину останнього доведено повністю, а вчинене ним необхідно кваліфікувати, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, з метою залякування потерпілого, що спричинило смерть потерпілого.
Досліджені судом і перелічені у вироку докази є належними і допустимими, оскільки з урахуванням припису положень ст.ст.85, 86 КПК України кожен окремо і у своїй сукупності підтверджують обставини щодо вчинення обвинуваченим злочину, вони є достовірними і отримані у встановленому Кримінально - процесуальним кодексом порядку.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, керуючись законом, суд визнає, що вина обвинуваченого поза розумним сумнівом доведена повністю, дії ОСОБА_8 суд кваліфікує як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння з метою залякування потерпілого, яке спричинило смерть потерпілого, тобто за ч. 2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів перевіряла версію сторони захисту щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 при перевищенні меж необхідної оборони, та визнає її такою, що не відповідає фактичним обставинам вчинення злочину, враховуючи таке.
Позиція ОСОБА_8 про те, що ножові поранення ОСОБА_47 , від якого настала смерть останнього, він наніс при перевищенні меж необхідної оборони суд не вважає переконливими та розцінює як спосіб захисту, направлений на мінімізацію покарання за скоєне. Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України є безпідставними і такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
При цьому суд приймає до уваги таке.
Статтею 124 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.
Відповідно до ст.36 КК України необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.
Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом.
Такими, відповідно до частини першої ст.36 КК України, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.
При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним тяжким тілесним ушкодженням, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК УКраїни.
Суд зауважує, що обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст.124 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст.121 КК України.
При цьому, оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК.
Не виникає стану необхідної оборони у разі «захисту» зазначених у ч. 1 ст. 36 КК України охоронюваних законом прав та інтересів від діяння, яке через малозначність не становить суспільної небезпеки (ч. 2 ст. 11 КК України).
В основі розмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження (стаття 121 КК) та умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони (стаття 124 КК) перебуває мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, доводи обвинуваченого про створення ОСОБА_14 загрози життю та здоров`ю ОСОБА_10 під час їх обопільної бійки, адекватним захистом від яких було б заподіяння ОСОБА_14 ножових поранень, не знайшли свого підтвердження взагалі. Пояснення обвинуваченого про нанесення потерпілим численних ударів в голову та різні частини тіла ОСОБА_10 та спричинення внаслідок ударів тілесних ушкоджень не знайшло підтвердження будь-якими достовірними доказами.
З наданої на запит суду відповіді Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» від 17 серпня 2020 року однозначно вбачається, що ОСОБА_10 дійсно у період з 26 квітня 2019 року по 11 травня 2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні з діагнозом: колото-різана рана н/з правого передпліччя з пошкодженням сухожилків розгиначів 2 і 3 пальців правої кисті. Різана рана потиличної ділянки.
З рапорта слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП ОСОБА_41 вбачається, що до лікарні м. Олександрії о 21 годині 26 квітня 2019 року за медичною допомогою звернувся ОСОБА_10 , 1977 року народження, у якого було виявлено різану рану кісті. Перевіркою встановлено, що 26 квітня 2019 року близько 19 години до місця проживання родини ОСОБА_34 прийшов неповнолітній ОСОБА_30 з яким у ОСОБА_10 виникла сварка, яка переросла у бійку. Молодший син ОСОБА_10 - ОСОБА_22 , намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_14 наніс останньому декілька ударів кухонним ножем в область тулубу та живота. При цьому в ході нанесення ударів ОСОБА_14 , ОСОБА_22 випадково поранив ножем праву кість свого батька ОСОБА_10 .
З постанови слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП ОСОБА_41 про закриття кримінального провадження від 10 травня 2019 року видно, що кримінальне провадження по факту спричинення ОСОБА_10 під час бійки 26 квітня 2019 року різаної рани правої кісті, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження, завданої його сином ОСОБА_8 , справу закрито за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с. 136-140, том № 4).
Отже, судом достовірно встановлено, що у ОСОБА_10 фактично було виявлено лише різана рана правої кісті, яку, згідно постанови слідчого від 10 травня 2019 року, було випадково спричинено йому сином ОСОБА_8 під час подій 26 квітня 2019 року. Жодних інших пошкоджень, які могли б бути спричинені ОСОБА_10 26 квітня 2019 року потерпілим ОСОБА_14 , в тому числі при самозахисті чи внаслідок побоїв, стороною обвинувачення не виявлено, стороною захисту не доведено, і судом не встановлено.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» № 1 від 26 квітня 2002 року визначено: «Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини».
Аналізуючи, досліджуючи та оцінюючи ці обставини з урахуванням фактичних даних, що встановлені під час судового розгляду, а також те, що неповнолітній ОСОБА_14 вступив в обопільну бійку з ОСОБА_10 фактично через те, що ОСОБА_10 під час сварки взяв у руки сокиру, погрожував йому сокирою, враховуючи те, що протягом вказаної бійки протистояти діям ОСОБА_14 , ОСОБА_10 допомагали його сини ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , суд констатує, що небезпека для ОСОБА_10 , яка б давала обвинуваченому ОСОБА_8 підстави для захисту шляхом негайного застосування ножа та нанесення ОСОБА_14 ножових поранень в область грудної клітини та живота, була повністю відсутня, оскільки загроза, яка б свідчила про реальне посягання ОСОБА_14 в обопільній бійці та спрямована на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_10 , та яка б вимагала свого негайного відвернення або припинення, фактично не мала місця.
Об`єктивно підтверджується лише нанесення легких побоїв потерпілим ОСОБА_14 в різні частини тіла ОСОБА_10 в ході обопільної бійки на території подвір`я, від якого у останнього не вникли будь-які тілесні ушкодження.
З огляду на те, що жодних інших тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не мав, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про наявність реальної загрози життю зі сторони потерпілого ОСОБА_14 в ході обопільної бійки з його батьком на території домоволодіння є неспроможними.
При цьому, суд також вважає неспроможною версію сторони захисту про перебування ОСОБА_8 в обстановці необхідної оборони, виходячи з того, що для вчинення захисту свого батька від протиправних дій ОСОБА_14 в ході обопільної бійки, обвинувачений ОСОБА_8 негайно не кинувся на допомогу батькові для відвернення загрози, проте, з вулиці зайшов у квартиру де відшукав в приміщенні кухні кухонний ніж, вийшовши на вулицю, та підійшовши до ОСОБА_14 , спочатку намагався привернути його увагу для залякування шляхом демонстрації ножа і погрозою можливості його застосування.
Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_8 , не були безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_10 , і обстановка в якій знаходився обвинувачений в ході обопільної бійки не вимагала від нього свого негайного відвернення або припинення у вибраний ним спосіб.
При цьому, маючи реальну можливість не застосовувати кухонного ножа для припинення обопільної бійки шляхом нанесення ножових поранень, ОСОБА_8 не зупинився, не зупинився він і після нанесення потерпілому ОСОБА_14 першого удару ножем, та продовжив наносити ножем удари потерпілому до того моменту, поки той не впав.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що обвинувачений, будучи озброєний ножем, сам створив загрозу для здоров`я і життя потерпілого, а тому на момент нанесення ОСОБА_14 ножових поранень, ОСОБА_8 не міг перебувати та не перебував у стані необхідної оборони.
Враховуючи вказані фактичні обставини справи, суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 діяв щодо ОСОБА_14 , перебуваючи у стані необхідної оборони, оскільки потерпілий не здійснював суспільне небезпечне посягання, яке б в розумінні ч.1 ст.36 КК України створювало реальну загрозу життю та здоровю батькові обвинуваченого, так як між ОСОБА_14 , з однієї сторони, та ОСОБА_10 , з іншої сторони, виникла та тривала обопільна бійка, умови для якої створив ОСОБА_10 коли взяв та замахнувся на ОСОБА_14 сокирою.
На підставі аналізу зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх єдності та сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили, що поведінка ОСОБА_14 , спрямованість його умислу, інтенсивність і характер його дій свідчили б про створення ним та існування реальної загрози для ОСОБА_10 . Будь-якої зброї чи предметів, що становлять реальну загрозу для життя та здоров`я батька обвинуваченого на той момент у потерпілого ОСОБА_14 не було, і його дії не створювали обстановку необхідної оборони, не давали підстав ОСОБА_8 для застосування ножа з метою спричинення ножовими пораненнями тяжких тілесних ушкоджень. Нанесення ОСОБА_8 ударів ножем за своїм характером не співвідносилося та невідповідало діям ОСОБА_14 та небезпечності його посягання щодо ОСОБА_10 .
Суд вважає, що наносячи ножем декілька ударів потерпілому ОСОБА_14 в різні частини тіла, обвинувачений ОСОБА_8 діяв свідомо та умисно, його дії були спрямовані на протиправне спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Оскільки в судовому засіданні не добуто доказів того, що потерпілий ОСОБА_14 посягав на життя чи здоров`я ОСОБА_10 , тому відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.124 КК України.
При призначенні покарання, відповідно до ст.65 КК України, з врахуванням роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що характеризують злочин (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, обвинуваченим ОСОБА_8 вчинено умисний тяжкий злочин, проте він не має судимості, проживає за місцем реєстрації з батьками, братом та сестрою, де характеризується посередньо, тимчасово офіційно не працює та не навчається, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не значиться.
Відповідно до висновку судово-наркологічної експертизи №19 від 06 червня 2019 року, у ОСОБА_8 ознак залежності від алкоголю не виявлено. Протиалкогольного лікування не потребує.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №208 від 11 червня 2019 року, ОСОБА_8 за своїм психічним станом у період скоєння 26 квітня 2019 року кримінального правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає активне сприяння розкриттю злочину. Суд визнає наявність такої обставини з огляду на те, що ОСОБА_8 добровільно вказав на свою причетність до скоєння злочину відносно ОСОБА_14 , сліди та знаряддя злочину не приховував.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого передбачених ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд зазначає, що у справі не встановлені підстави для застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначення винуватому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.
З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_8 слід призначити покарання, передбачене ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на визначений строк.
Вирішуючи справу в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої злочином, суд виходить з таких положень чинного законодавства.
Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Обвинувачений ОСОБА_8 визнав позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди.
Вказані витрати є матеріальною шкодою, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_8 , як особою яка завдала таку шкоду потерпілій особі.
Факт отримання потерпілою ОСОБА_6 моральних страждань внаслідок втрати онука в результаті злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 , перенесені страждання потерпілою у результаті отриманих психологічної травми, є безспірними.
Визначаючи розмір суми компенсації завданої моральної шкоди суд враховує обставини за яких була завдана така шкода потерпілій, ступінь її моральних страждань, факт порушення її нормальних життєвих зв`язків, та беручи до уваги, що ОСОБА_8 на момент вчинення злочину офіційно не працював, мешкав з батьками, професійної освіти та професії не має, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи сімейний та майновий стан обвинуваченого, в рахунок відшкодування моральної шкоди на думку суду з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 слід стягнути 100 000 грн.
Прокурором в інтересах Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради заявлено цивільний позов про відшкодування понесених лікарнею витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_14 у розмірі 518 грн. 24 коп. (а.с. 160-167, а.с.№1).
ОСОБА_8 визнав позов прокурора.
Вирішуючи справу в частині цивільного позову прокурора суд виходить з вимог ч.1 ст.1206 ЦК України, відповідно до яких, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
На підставі викладеного позов прокурора в інтересах Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради, як доведений стороною обвинувачення та визнаний стороною захисту, слід задовольнити, та з ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради слід стягнути витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_14 в розмірі 518,24 грн.
Відносно обвинуваченого в зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, строк дії якого судом продовжувався.
На переконання суду вказаний запобіжний захід до набрання цим вироком законної сили має бути залишений без змін.
Початок строку відбування покарання слід рахувати з часу взяття обвинуваченого ОСОБА_8 26 квітня 2019 року під варту.
Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому у строк відбуття покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Судові витрати підлягають стягненню з засудженого відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, колегія суддів,-
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його затримання з 26 квітня 2019 року.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.
Цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради у відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_14 в розмірі 518,24 грн.
Речові докази по справі: вилучений з місця події кухонний ніж; змив з клінка кухонного ножа; зрізи нігтів з обох рук трупа ОСОБА_14 ; зрізи нігтів з обох рук ОСОБА_8 ; змиви здійснені в ході огляду місця події; ганчірка сіро-фіолетового кольору, вилучені з місця події; джинси та кросівки ОСОБА_14 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, -знищити.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1
підпис підпис підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського
міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1