Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/688/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2020 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Ульяновка, Кіровоградської області, адреса зареєстрованого місця проживання до засудження: АДРЕСА_1 , громадянину України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженому, до засудження не працюючого, раніше неодноразово судимого:

17.11.2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05.06.2019 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 02 роки 07 місяців 13 днів;

ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2019 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до Державної установи «Олександрівський виправний центр №104» Міністерства юстиції України з 05.06.2019 року по 03.07.2019 року включно в кількості 29 днів із розрахунку відповідності одному дню тримання під вартою два дні обмеження волі,

відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Державна установа «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України (далі - ДУ «Устинівський виправний центр №37») та спостережна комісія при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області (далі - спостережна комісія при Устинівській РДА Кіровоградської області) звернулись до суду зі спільним поданням про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув дві третини строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За наслідком судового розгляду вказаного подання, ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2020 року у задоволенні подання стосовно ОСОБА_7 відмовлено.
Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції вказав, що з урахуванням систематичності та періодичності вчинення засудженим ОСОБА_7 умисних тяжких злочинів, в тому числі і під час іспитового строку та протягом короткого проміжку часу після звільнення з установи відбування покарання у виді позбавлення волі; змісту матеріалів особової справи засудженого; повно та всебічно проаналізувавши дані про особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання; виходячи з того, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, прийшов до висновку про недоведеність засудженим ОСОБА_7 свого виправлення та відсутність підстав вважати, що цілі покарання, передбачені ч.2 ст.50 КК України, були досягнуті і виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим спільне подання не підлягає до задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу районного суду та застосувати відносно нього ст. 81 КК України, а саме звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на його переконання суд першої інстанції неправомірно та необґрунтовано відмовив у задоволенні подання.
Засуджений зазначає, що він за весь час перебування у місцях позбавлення волі допустив лише одне стягнення, однак отримав п`ять заохочень. За час відбування покарання в Устинівському виправному центрі неодноразово брав участь в благоустрої установи. Був працевлаштованим днювальним у лазне-пральному комплексі, а в даний момент працює нічним сторожем на фермі.
Зважаючи на викладене, засуджений вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав свої апеляційні вимоги, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, відмовляючи у задоволенні спільного подання Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що недоведено засудженим свого виправлення та відсутні підстави для висновку, що цілі покарання, передбачені ч.2 ст.50 КК України, були досягнуті і виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.
З таким висновком районного суду погоджується і колегія суддів зважаючи на наступне.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно ч.2 ст. 130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни не відбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як убачається з даних наявних в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2017 року, за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05.06.2019 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 02 роки 07 місяців 13 днів.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2019 року засудженому зараховано в строк покарання за правилами, передбаченими п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) час слідування під вартою до ДУ «Олександрівський виправний центр №104» з 05.06.2019 року по 03.07.2019 року включно в кількості 29 днів.
Згідно довідок ДУ «Устинівський виправний центр №37» засудженому ОСОБА_7 в строк призначеного покарання зараховано час його попереднього ув`язнення 01 рік 16 днів та строк слідування під вартою до виправного центру 1 місяць 28 днів. Початок строку відбуття покарання засудженому рахується з 03.02.2017 року. Кінець строку визначено 18.12.2021 року. Невідбутий строк покарання складає 01 рік 04 місяці 26 днів. Тобто, на час розгляду подання засуджений ОСОБА_7 відбув більше 2/3 строку покарання, призначеного йому за вироком суду.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 він у період відбування покарання у слідчому ізоляторі м.Києва, а саме: з 03.02.2017 року, порушень вимог режиму утримання не допускав та отримав одне заохочення.
Під час відбування покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія №6», починаючи з 24.04.2018 року, допустив одне порушення вимог режиму утримання (намагався порушити локалізацію), за що до нього 04.07.2018 року було застосоване стягнення у виді догани, а за сумлінну поведінку та ставлення до праці 16.10.2018 року - одне заохочення у виді дострокового зняття вказаного стягнення.
Відповідно до характеристики на засудженого, затвердженої в.о.начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» станом на 28.03.2018 року, засуджений стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою.
Як убачається з витягу з протоколу №7 від 28.03.2019 року засідання адміністративної комісії «Кропивницької виправної колонії №6», засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України - заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, як такому, що не став на шлях виправлення.
За період відбування засудженим покарання в ДУ «Олександрівський виправний центр №104», починаючи з 03.07.2019 року, останній заохочень не мав, порушень порядку утримання не допускав.
За період відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», починаючи з 13.09.2019 року і на дату проведення засідання комісії по перегляду особових справ засуджених, формально підпадаючих під умовно-дострокове звільнення, та подання матеріалів в суд (18.06.2020 року), до засудженого ОСОБА_7 за сумлінну поведінку та ставлення до праці правами начальника установи 03.01.2020 року та 09.04.2020 року були застосовані два заходи заохочення у виді подяки.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», засуджений не допускав порушень режиму утримання; за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав два заохочення у виді подяки; працевлаштований днювальним у лазне -пральному комплексі; до виконання робіт по благоустрою установи відноситься добре; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; приймає участь у виховних заходах, що проводяться в установі; не перебуває на профілактичному обліку, підтримує зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних розмов.
З психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_7 , складеної 26.06.2020 року психологом виправного центру, убачається, що засуджений за час відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37» зарекомендував себе як відвертий, комунікабельний, ініціативний. Самоконтроль на достатньому рівні. В середовищі засуджених не конфліктний, відкритий до спілкування. Коректно поводить себе у спілкуванні з персоналом установи. На заходи психолого-педагогічного впливу реагує позитивно.
Згідно довідки оперативної групи ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_7 конфліктних та боргових відносин з іншими засудженими не має. Намірів скоїти злочин не виношує, негативних проявів за час перебування в установі з його боку не було.
Згідно строкового трудового договору від 01.10.2019 року та довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_8 від 26.06.2020 року, останній перебуває у трудових відносинах з ДУ «Устинівський виправний центр №37».
Згідно витягу з протоколу №4 від 18.06.2020 року засідання комісії ДУ «Устинівський виправний центр №37» по перегляду особових справ засуджених, формально підпадаючих під умовно-дострокове звільнення, та подання матеріалів в суд, прийнято рішення про внесення до суду подання щодо застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення.
Вказане рішення комісії установи виконання покарань було підтримане спостережною комісією при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області, про що свідчить витяг з протоколу №5 від 22.06.2020 року та копія постанови спостережної комісії №8 від 22.06.2020 року.
Виходячи з наведеного, колегія суддів відмічає, що відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Кропивницький від 05.06.2019 року, засуджений ОСОБА_7 в період перебування в слідчому ізоляторі м.Києва з 03.02.2017 року отримав одне заохочення за сумлінне ставлення до праці та поведінку, однак відомості про його працевлаштування відсутні.
Під час відбування покарання у ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» з 24.04.2018 року залучався до виконання безоплатних робіт з благоустрою установи та відпрацював 60 год..
З 30.12.2018 року по 19.03.2019 року засуджений ОСОБА_7 , перебуваючи в слідчому ізоляторі м.Києва заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не мав.
За період відбування покарання в ДУ «Олександрівський виправний центр №104», починаючи з 03.07.2019 року, засуджений ОСОБА_7 до виконання будь-яких робіт, в тому числі і по благоустрою установи, не залучався.
В ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_7 працевлаштований з жовтня 2019 року, за виключенням листопада місяця, протягом якого відсутні відомості про виконання ним будь-яких робіт в установі.
Інших відомостей про працевлаштування засудженого ОСОБА_7 протягом всього строку відбування ним покарання, матеріали його особової справи не містять.
Таким чином, ставлення засудженого ОСОБА_7 до праці не було постійно сумлінним, про що свідчить залучення його до суспільно - корисної праці на постійній основі за вказаний період лише під час відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37» (протягом 8 місяців 10 днів).
Колегія суддів звертає увагу на те, що належна поведінка та сумлінне ставлення до праці засудженого є його обов`язком протягом всього строку відбування покарання. Кількість та види стягнень протягом всього періоду відбування покарання свідчать про відсутність підстав для застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення.

Отже, на думку колегії суддів, є вмотивованими висновки суду першої інстанції, що наявність у засудженого заохочень в сукупності із застосованими до засудженого раніше стягненнями, фактичний час залучення до праці свідчать, не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання. Досліджені докази судом першої інстанції, перевірені під час апеляційного розгляду, обґрунтовано дають зробити висновок, що підстави для визнання ОСОБА_7 таким, що довів своє виправлення, а також те, що він може бути звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково, на даний час відсутні.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_7 , а саме його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, а тому висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі щодо відмови в умовно-достроковому звільненні засудженого, відповідають фактичним обставинам справи і судом правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому ухвала є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4