Справа№ 938/72/20
Судове провадження № 1-кп/938/29/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року селище Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2020 за №0000013, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вашківці, Вижницького району, Чернівецької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина - ОСОБА_8 , 2013 року народження, раніше cудимого вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.10.2005 за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, звільнений з місць позбавлення волі 16.10.2012 по відбуттю строку покарання; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_7 , в період часу з 26.09.2019 по 12.01.2020 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи не зняту та не погашену судимість за умисне кримінальне правопорушення (рецидив кримінальних правопорушень), умисно, систематично, на грунті неприязних відносин, вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Так, обвинувачений 26.09.2019 приблизно о 22.30 год., знаходячись у приміщенні будинку за місцем свого спільного з потерпілою ОСОБА_4 проживання, що в АДРЕСА_1 , вчинив щодо потерпілої дії психологічного насильства, що виявилось у висловлюванні образ на адресу потерпілої та погрозах фізичної розправи, за що 16.12.2019 притягнений Верховинським районним судом Івано-Франківської області до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КпАП України.

Крім того, 04.12.2019 приблизно о 13.15 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні за місцем роботи потерпілої ОСОБА_4 , а саме у Верховинській ЦРЛ вчинив повторно щодо потерпілої тотожні дії психологічного насильства, що виявилося у висловлюванні образ на адресу потерпілої та погрозах фізичної розправи, за що 22.01.2020 притягнений Верховинським районним судом Івано-Франківської області до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КпАП України.

Після цього, 12.01.2020 приблизно о 21.45 год. ОСОБА_7 по місцю свого спільного проживання з потерпілою ОСОБА_4 , умисно, на грунті неприязних відносин, знову вчинив щодо потерпілої домашнє насильство, яке містить ознаки систематичного психологічного насильства, та полягало у висловлюванні під час конфлікту із ОСОБА_4 на її адресу нецензурних слів, погроз фізичною розправою та спроб вигнати із будинку, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні 24.11.2020 потерпіла подала до суду угоду про примирення від 24.11.2020 укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_7 , після роз`яснення їй наслідків укладення такої угоди, погодилася із ними, настоює на укладенні угоди про примирення на визначених умовах.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, не заперечили проти затвердження угоди про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечила проти укладення угоди про примирення потерпілої з обвинуваченим, однак при визначенні покарання обвинуваченому просить врахувати, що сторонами угоди визначено мінімальне покарання, що за наявності обтяжуючої обставини у виді рецедиву та високого ризику вчинення злочину, передбаченого досудовою доповіддю, унеможливлює призначення визначеного угодою покарання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду з приводу затвердження угоди про примирення, суд приходить до висновку, що така підлягає до затвердження з ухваленням обвинувального вироку.

За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст.126-1 КК України та обставини вчинення цього злочину, зокрема факт умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_4 , що призвело до погіршення якості життя потерпілої. За умовами угоди ОСОБА_7 погоджується з обумовленим видом та строком покарання та погодився понести покарання за вчинений ним злочин, передбачений ст.126-1 КК України, у виді сто п`ятдесят годин громадських робіт.

Дослідивши обвинувальний акт та угоду про примирення, переконавшись в тому, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і ст.126-1 КК України та іншим положенням закону України про кримінальну відповідальність, встановивши, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, роз`яснивши обвинуваченому та потерпілій положення ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим, укладену 24.11.2020 та ухвалює обвинувальний вирок.

При цьому, суд вважає, що підстав, визначених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено. Зокрема, сторонами угоди про примирення узгоджено покарання в межах санкції статті 126-1 КК України, а тому підстав для висновку про невідповідність угоди вимогам Кримінального кодексу України, Кримінально процесуальному кодексу України, суд не вбачає.

Одночасно, суд враховує, що в судовому засіданні обвинувачений визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиро покаявся у вчиненому, беззаперечно погодився понести покарання за вчинене суспільно-небезпечне діяння, а тому суд вважає за можливе врахувати обвинуваченому пом`якшуючу обставину, як щире каяття.

За таких обставин, за наявності однієї пом`якшуючої обставини у виді щирого каяття та однієї обтяжуючої обставини у виді рецедиву злочину, за відсутності законодавчої заборони щодо призначення мінімального покарання, визначеного санкцією статті закону України про кримінальну відповідальність при наявності обтяжуючої обставини, суд не зважаючи на вказані ризики у досудовій доповіді органу пробації та позицію прокурора, в той же час враховуючи позицію самої потерпілої щодо запропонованого покарання, вважає, що умови укладеної угоди не порушують інтереси суспільства, чи права, свободи, інтереси окремих осіб, не суперечать вимогам чинного законодавства. А тому затверджуючи угоду про примирення, слід призначити обвинуваченому покарання, визначене сторонами цієї угоди.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, затвердивши угоду про примирення, укладену 24 листопада 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 24.01.2020 за №0000013.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1