Провадження № 11-кп/811/1040/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Івано-Франківська, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02 листопада 2020 року.

На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційний вимог захисник зазначає, що прокурор з клопотанням про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 мав звернутися до суду, а натомість він звернувся до (уже втретє) до головуючого у кримінальному провадженні. Звертає увагу, що подані прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу від 21.12.2019 та про продовження запобіжного заходу від 05.02.2020 та від 21.08.2020 ідентичні, хоча згідно з п.1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурор мав вкласти обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Вказує, що згідно з практикою ССПЛ, після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою і такі підстави мають бути чітко наведені національними судами. Разом з тим ні прокурор, ні суд інших підстав для продовження строку тримання під вартою не навів. Крім того, до клопотання про продовження строку не надано жодного документа, речових доказів, а в судовому засідання не допитувався жоден свідок. Стверджує, що рішення суду щодо ОСОБА_7 є не вмотивованим, у зв`язку з тим, що в ньому не наведені належні та достатні мотиви для його ухвалення.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурорапро законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає з таких підстав.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.
Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.
Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, до кожного учасника кримінального провадження застосовується належна правова процедура та гарантується право на перегляд судового рішення в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 344/22140/19 в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, крім того, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідка в цьому кримінальному провадженні перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт (як про це просить сторона захисту) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та дійшов обґрунтованого висновку про існування таких обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Твердження сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, відсутність ризиків колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
При цьому апеляційний суд враховує складність кримінального провадження, поведінку учасників кримінального провадження та спосіб здійснення судом своїх повноважень, що на час розгляду клопотання прокурора не виходить за межі розумного строку.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4