Номер провадження: 11-кп/813/1960/20
Номер справи місцевого суду: 504/1820/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.07.2020 р., якою в підготовчому судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження №0000603 від 17.06.2020 р. відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кишинів респ. Молдова, громадянина респ. Молдова, не одруженого, із неповною середньою освітою, працевлаштованого приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.09.2020 р. включно;

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 17.07.2020 р. в підготовчому судовому засіданні під час судового розгляду обвинувального акту в межах кримінального провадження №0000603 від 17.06.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволено клопотання прокурора та відносно обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утримання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до двох місяців, а саме до 14.09.2020 р. включно.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, а, враховуючи тяжкість та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою запобігання спроб переховування від правосуддя, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 категорично не погодився із оскаржуваною ухвалою суду з огляду на наступні обставини:
- суд залишив поза увагою те, що в його діях взагалі немає складу кримінального правопорушення, оскільки він не вчиняв викрадення чужого майна з метою збагачення, забрав лише подаровану ним своїй колишній співмешканці ОСОБА_7 обручку з метою в подальшому відновити стосунки;
- суд не врахував того, що в нього на утриманні є неповнолітні діти; він має постійне місце проживання на території України в домі ОСОБА_7 ; в нього є зайнятість та міцні соціальні зв`язки; матеріальний збиток нікому не причинявся, оскільки каблучка була забрана ним тимчасово та не з корисливих мотивів, а телефон та пауер-банк взагалі належать йому; досудове розслідування на теперішній час закінчено, тому всі ризики зменшились.
Посилаючись на викладені обставини, обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та змінити обраний йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Прокурор Мосур в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце апеляційного розгляду, жодних клопотань до суду не подавав, у зв`язку із чим колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності сторони обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та потерпілої, які підтримав доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

З огляду на те, що Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 р. положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України, вищезазначена ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.07.2020 р. підлягає апеляційному оскарженню.
Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема, копії обвинувального акту, на розгляді в Комінтернівському райсуді Одеської областізнаходиться кримінальне провадження №0000603 від 17.06.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (а.с. 1-13).
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 р. (далі - Рішення) зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.07.2020 р., на виконання Рішення будь-яких змін до КПК України, які б визначали процедуру розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції щодо застосування запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження по суті, не внесені.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копію журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Проте, зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, його характеру та тяжкості, наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень своїй співмешканці потерпілій ОСОБА_7 , можливої міри покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у разі визнання винним (позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна), а також характеристики особи обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків на території України не має, зокрема, не одружений, є громадянином іншої держави, зареєстрованого місця проживання та підтвердженого місця проживання на території України не має, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.

Водночас, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, особисто знайомий із потерпілою ОСОБА_7 , яка є його колишньою співмешканкою, знає її анкетні дані та обізнаний про місце її проживання, в даному провадженні існує ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу.

Посилання обвинуваченого на те, що в його діях немає складу інкримінованого йому злочину, оскільки він забрав каблучку не з корисливих мотивів, колегія суддів оцінює критично, вважає такі доводи передчасними зазначає, що оцінка діям обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, буде надана в ході судового розгляду кримінального провадження, який на теперішній час триває та докази досліджуються.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що в нього на утриманні є неповнолітні діти та він має постійне місце проживання на території України в домі ОСОБА_7 ,апеляційний суд приймає їх до уваги та вважає достовірними, проте зазначені обставини не свідчать про зменшення існування зазначених вище ризиків та не можуть слугувати підставою для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру вчиненого злочину, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що на теперішній час ухвалою Комінтернівського райсуду Одеської області від 02.09.2020 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31.10.2020 р., що свідчить про те, що на теперішній час оскарження стороною захисту попередньої ухвали Комінтернівського райсуду Одеської області від 17.07.2020 р. про застосування запобіжного заходу втратило актуальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.07.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України під час судового розгляду кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.09.2020 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4