КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/2075/19 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3507/2020
Категорія: 315 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ "Київський слідчий ізолятор",
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000552 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 155, ч. 1, ч. 2 ст. 156, ч. 5 ст. 301 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2020 року під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000552, поміж іншого, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів, до 03 жовтня 2020 року.
Обґрунтовуючи своє рішення в частині обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні низки злочинів, у тому числі особливо тяжкого. До нього раніше у цьому кримінальному провадженні застосовувався запобіжний захід у вигляді застави із покладенням обов`язків, які обвинуваченим були порушені, тому запобіжний захід був змінений на тримання під вартою. Отже, з урахуванням стадії судового розгляду, існують ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків, ухилення від суду з метою уникнення покарання і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить ухвалу суду від 04 вересня 2020 року скасувати та прийняти нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати до суду, не відлучатися з населеного пункту, де проживає, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими.

На обґрунтування своїх доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону захисник посилається на те, що у підготовчому судовому розгляді брав участь прокурор ОСОБА_9 без достатніх на те повноважень, оскільки надана ним постанова про зміну групи прокурорів не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, не містить дати її прийняття, тому є неналежним процесуальним документом, що унеможливлює участь прокурора ОСОБА_9 у кримінальному провадженні. Крім того, як вказує захисник, у підготовчому засіданні прокурором без повноважень було заявлено усне клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є порушенням вимог ч. 2, ч. 3 ст. 184 КПК України, проте клопотання прокурора в порушення встановленого вимогами ст. 315 КПК України порядку розгляду клопотань про обрання, зміну, скасування запобіжних заходів судом було задоволено.

Захисник також зазначає, що при винесенні ухвали судом не було з`ясовано ні попередніх, ні наявних, ні можливих ризиків відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , а посилання в ухвалі на те, що суд не зважає на існування презумпції невинуватості свідчить про порушення судом загальних засад кримінального провадження.

Також захисник звертає увагу на те, що судом були порушені вимоги ч. 2 ст. 316 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як убачається з матеріалів провадження, в ході судового розгляду кримінального провадження №0000552 стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 155, ч. 1, ч. 2 ст. 156, ч. 5 ст. 301 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 155, ч. 1, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 149, ч. 4, ч. 5 ст. 301, ч. 1 ст. 263 КК України, після заміни судді колегії та при виконанні вимог ст. 319 КПК України, за клопотанням обвинувачених суд повернувся у стадію підготовчого судового засідання, за результатами якого, поміж іншого, з урахуванням положень ч. 3 ст. 315 КПК України прийняв рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 днів.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. При цьому врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні низки злочинів, в тому числі особливо тяжкого; щодо нього раніше в цьому провадженні застосовувався запобіжний захід у вигляді застави, але обвинувачений порушив покладені на нього судом обов`язки, тому запобіжний захід було змінено на тримання під вартою. За вказаних обставин суд вважав, що існує ризик переховування від суду, а з огляду на стадію судового розгляду дійшов висновку про можливість вчинення обвинуваченим незаконного впливу на потерпілих та свідків.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом першої інстанції повно та об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, в тому числі проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, які мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів; тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях; відомості про те, що запобіжний захід у вигляді застави, який обирався ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні, не зміг забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також приймаючи до уваги всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, такий ризик не зменшився і виправдовує подальше його тримання під вартою.

З огляду на стадію судового розгляду, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків.

За вказаних обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії, отже апеляційне прохання захисника є необґрунтованим.

Доводи захисника про те, що суд порушив процедуру розгляду питання щодо обрання запобіжного заходу з огляду на те, що прокурор завчасно не вручив стороні захисту клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та судом вирішувалося усне клопотання прокурора, є непереконливими, оскільки сторона захисту не довела, що в такий спосіб було порушено право обвинуваченого на захист та судом не були дотримані вимоги ст. 22 КПК України. При цьому колегія суддів бере до уваги, що в цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 вже був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд в порядку ст. 331 КПК України неодноразово вирішував питання щодо доцільності тримання ОСОБА_8 під вартою та продовжував дію такого запобіжного заходу, бо вважав, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, водночас при підготовчому судовому засіданні судом досліджувалися і заперечення сторони захисту з приводу обрання ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу, які обґрунтовано визнані безпідставними.

Посилання захисника на те, що в судовому засіданні брав участь без відповідних повноважень прокурор ОСОБА_9 , не заслуговують на увагу, оскільки до складу групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0000552, прокурор ОСОБА_9 був включений згідно з постановою керівника регіональної прокуратури ОСОБА_11 ще у серпні 2020 року, а та обставина, що в примірнику постанови, який надав в суді прокурор, відсутня повна дата її прийняття (є посилання лише на місять та рік), не свідчить про незаконність рішення прокурора.

Доводи захисника, які зводяться до того, що суд знехтував вимогами ст. 17 КПК України, є надуманими, а порушення вимог ч. 2 ст. 316 КПК України не тягне за собою скасування судового рішення і жодним чином не впливає на вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не встановила. А тому і не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2020 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів, до 03 жовтня 2020 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4