Справа № 567/1137/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000071 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, слюсара ОКП «Водоканал», раніше судимого 17.12.2019р. Острозьким районним судом Рівненської області за ст.126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, яке відбув 13.04.2020р. ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

встановив:

26.09.2020р. у ранкову пору доби ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, без мети збуту, для власного використання, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009р., перебуваючи у лісовому масиві поряд із Хмельницьким водосховищем, що знаходиться на території Ізяславського району Хмельницької області, придбав, а саме зірвав речовини рослинного походження темно-зеленого кольору, що за зовнішніми ознаками схожі на наркотичний засіб - канабіс, після чого помістив до свого полімерного пакету білого кольору, в подальшому переніс їх та зберігав за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де сховав вказані речовини рослинного походження поряд зі столом у вітальні будинку, тим самим незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб - канабіс.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів №2.1-1212/20 від 05.10.2020р., речовина рослинного походження темно-зеленого кольору, яку незаконно придбав та зберігав ОСОБА_4 , є наркотичним засобом - канабіс загальною масою 37,841 г (в перерахунку на висушену речовину), який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000р. «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» та постанови Кабінету Міністрів України №1890 від 12.12.2002р. «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», віднесений до таблиці №1 списку№1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено».

Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_4 з 26.09.2020р. по 27.09.2020р. незаконно, тобто в порушення вимог вказаних Законів, зберігав у вітальні будинку по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , до моменту виявлення та вилучення його 27.09.2020р. о 22 год. 00 хв. працівниками поліції в ході проведення огляду вказаного будинку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України винним себе визнав повністю та пояснив, що 26.09.2020р. у ранковий час він пішов у ліс збирати гриби та близько 10 год., перебуваючи поблизу Хмельницького водосховища, помітив 2 гілки рослини коноплі з насінням, які він зірвав та поклав у пакет. Пояснив, що рослини коноплі були з насінням, та він зірвав такі рослини для домашньої птиці, щоб швидше росла. Пакет з рослиною коноплі він приніс у будинок по місцю свого проживання, та поклав у вітальні біля столу. Пояснив, що ввечері наступного дня по місцю його проживання виник конфлікт між ним та колишньою дружиною, яка викликала працівників поліції, після приїзду яких під час огляду будинку було виявлено пакет із зірваними напередодні рослинами коноплі.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини і мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно кримінальний проступок.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він по місцю роботи характеризується позитивно та водночас по місцю проживання характеризується негативно як особа, яка зловживає алкогольними напоями та неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності.

Згідно довідки КНП «Острозька ЦРЛ» ОСОБА_4 перебуває під спостереженням лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, та під спостереженням у лікаря психіатра не перебуває.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, зокрема за аналогічне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України. Востаннє ОСОБА_4 був засуджений 17.12.2019р. вироком Острозького районного суду з призначенням узгодженого сторонами угоди про примирення покарання у виді 150 годин громадських робіт, яке він відбув повністю 13.04.2020р., та згідно п.5 ч.1 ст.89 КК України ОСОБА_4 вважається таким, що має непогашену судимість.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю злочину.

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної Острозьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, часто вживає спиртні напої, в побуті виникають конфлікти та застосовує домашнє насильство. З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, та у разі звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вбачає підстави для покладення додаткових обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

Враховуючи наведені обставини та особу обвинуваченого, суд вважає такими, що вказують на необхідність застосування щодо ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.309 КК України та дане покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 1307,60 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у вищевказаному розмірі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

На підставі статей 2, 100, 118, 124, 370-371, 373-374 КПК України, -

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.
Речові докази : речовину рослинного походження темно-зеленого кольору, яка являється наркотичним засобом канабіс загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 37,841 г, яка поміщена у полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС України № 2179592, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1