печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Печерського УП ГУ НП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0004882 від 07.11.2019,-

ВСТАНОВИВ:
21.07.2020 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Печерського УП ГУ НП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0004882 від 07.11.2019.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 16.07.2020 на підставі ухвали слідчого судді №757/27845/20-к було проведено обшук, у ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ), під час якого було вилучено речі та документи, дозвіл на вилучення яких ухвалою слідчого надано не було та в подальшому арешт, на які накладено, теж не було.

З огляду на викладене, на думку адвоката вилучені речі та документи є такими, що не входили до переліку, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вищевказаною ухвалою слідчого судді, а відтак підлягають поверненню його законному володільцю, а саме:

- Транс-кодер (жорсткий диск) TRANSCODE stor JET2TBB513700362;

- Системний блок ПК в корпусі чорного кольору VENTO Windows7 Pro CIS and :-ЕОЕМ Software FQC-00790;

- Мобільний телефон SUMSUNG SM-A5201/DS (ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ).

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином, через канцелярію суду представником було подано заяву про те, що скаргу підтримує та просить суд розглядати у його відсутність.

Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Київською місцевою прокуратурою № 6 здійснюється процесуальне керівництво по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004882 від 07.11.2019 року внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191, ч. 1 ст. 358 КК України.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.07.2020 у справі №757/27845/20-к, а саме: з резолютивної частини ухвали, вбчається, що було надано дозвіл на проведення обшуку в житловому приміщенні, за адресою АДРЕСА_1 , яке перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та використовується нею під час злочинної діяльності з метою відшукання та вилучення наступних документів та речей: документів, чорнових записів, печаток, актів, договорів щодо проведення фінансово-господарських операцій ПАТ "Київводоканал" (код ЄДРПОУ 3327664), ПП "Сінта - сервіс" (), ТОВ "Ліга-строй" (), ТОВ "БК "Спецбудсервіс" (), ТОВ "Інтерра-плюс" (), ПП "Київспецбуд" (), ТОВ "Баумаг україна" (), ТОВ "Вода, тепло, сервіс" (), ТОВ "Статус-постач" (), ТОВ "Англс" (), ТОВ "Гарант-техстрой" (), ТОВ "Анкора-буд" (), ТОВ "Проект-Будсервіс" (), ТОВ "Мілс лтд" (), ТОВ "Новекс-буд" ( ), ТОВ "Євростандарт АВС" ( ), ТОВ "Укрпостачбуд+" (), ТОВ "Аспектінбуд" (), ТОВ "Сантехгруп" (), ТОВ "Дельта-БУД 2017" ( ), ТОВ "Мінд лтд" (), ТОВ "Еккострой" (), ТОВ "Бартерс" (), ТОВ "Інтерпромтех лтд" (), ТОВ "Моноліт- К" (), ТОВ "Сантехпроект" (), ТОВ "Вітекс-Стройгруп" (), ТОВ "Оріхалк" (), ТОВ "Інтекс Постач" (код 43019659), ТОВ "Укрсантех" (код 43347084), ТОВ "Стін-груп" (код 43347058), ТОВ "Опт-сантех" (код 43348706), ТОВ "Торгово-будівельна компанія "трубні системи" (код 43060340), ТОВ "Сантех-партнер" (код 43223449), ТОВ "Альянс- Ресурс Лтд" (код 42787390), ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_3 ), ФОП ОСОБА_6 (код НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_7 (код НОМЕР_5 ), ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_6 ), ФОП ОСОБА_9 (код НОМЕР_7 ), ФОП ОСОБА_10 (код НОМЕР_8 ), ФОП ОСОБА_11 (код НОМЕР_9 ), ФОП ОСОБА_12 (код НОМЕР_10 ), ФОП ОСОБА_13 (код НОМЕР_11 ), ФОП ОСОБА_14 (код НОМЕР_12 ), ФОП ОСОБА_15 (код НОМЕР_13 ), ФОП ОСОБА_16 (код НОМЕР_14 ), ФОП ОСОБА_17 (код НОМЕР_15 ), ФОП ОСОБА_18 (код НОМЕР_16 ), ФОП ОСОБА_19 (код НОМЕР_17 ), ФОП ОСОБА_20 (код НОМЕР_18 ), ФОП ОСОБА_21 (код НОМЕР_19 ), ФОП ОСОБА_22 (код НОМЕР_20 ), ФОП ОСОБА_23 (код НОМЕР_21 ), ФОП ОСОБА_24 (код НОМЕР_22 ) ОСОБА_25 (код НОМЕР_23 ), ФОП ОСОБА_26 (код НОМЕР_24 ), документів про відкриття та закриття банківських рахунків, печаток, магнітних носіїв інформації, жорстких дисків, на яких може зберігатись інформація про діяльність фіктивних підприємств, штампів суб`єктів господарської діяльності, чорнові записи, переписки з учасниками злочинної схеми за допомогою електронної пошти, та інших програм для спілкування через мережу Інтернет (Skype, Viber, WhatsApp, Telegram та ін.), що містяться на комп`ютерах та магнітних носіях, телефонах, які використовувалися для спілкування учасниками злочинної схеми, комп`ютерної техніки та оргтехніки, яка використовувалася для підготовки документів вище перелічених підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що вилучене, відповідно до протоколу обшуку, на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.07.2020, тобто її резолютивною частиною, а протилежного не було доведено слідчому судді.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Печерського УП ГУ НП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0004882 від 07.11.2019 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1