Справа № 190/269/20
Провадження №1-кп/190/49/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 13.06.2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна

у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ст. 391 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 13 червня 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до 10 років позбавлення волі та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія № 122» належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, в період відбування покарання знову вчинив нове кримінальне правопорушення.

22.08.2019 року на підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області та постанови начальника Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» від 22.11.2019 року ОСОБА_4 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу на строк 1 місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання.
Так, 05.02.2020 року ОСОБА_4 , згідно із затвердженим графіком, який було оголошено обвинуваченому 01.02.2020 року повинен був здійснити роботу з сомообслуговування, а саме підмести підлогу коридору та протирання панелей коридору відділення № 4. Проте ОСОБА_4 05.02.2020 року приблизно о 14 год. 40 хвл. відмовився здійснити вимогу начальника відділення СПС № 1, а саме підмести підлогу коридору та протирання панелей коридору відділення соціально-психологічної служби № 4, чим порушив ст. 107 КВК України.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України - як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

14 вересня 2020 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Також, при укладенні угоди між сторонами, останні погодилися на призначення покарання за ст. 391 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2016 року і остаточно призначити покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину повністю визнав, а також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні останньої.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди відбулося добровільно, умови, які б ускладнювали виконання угоди обвинуваченим, не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є також добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесено до категорії нетяжких злочинів, унаслідок вчиненого обвинуваченим злочину шкода завдана лише державним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розумів права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні від 14 вересня 2020 року укладену між прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим за ст. 391 КК України ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 391 КК України та призначити покарання - ОДИН рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначену за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2016 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків ДВА роки ОДИН місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою, взявши під варту із залу суду.

Строк відбуття покарання рахувати з 14 вересня 2020 року.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П"ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1