Постанова
Іменем України

03 вересня 2020 року
м. Київ

справа № 360/11/19
провадження № 51-374км20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 рокуу кримінальному провадженні

стосовноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1.Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
Вимогою засудженого ОСОБА_6 до суду касаційної інстанції є зміна ухвалених стосовно нього судових рішень у частині пом`якшення покарання, яке просить зменшити на один рік. Вимогу мотивував тим, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв у його розкритті, страждає на ряд хронічних захворювань.

Вимогою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , до суду касаційної інстанції є зміна вироку Бородянського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року та ухвали Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 рокув частині призначеного покарання, яке просить пом`якшити. Просить призначити за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців та остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення покарання у цьому провадженні покаранням за попереднім вироком у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. Вимогу мотивує неповним врахуванням судом даних про особу ОСОБА_6 , який має незадовільний стан здоров`я, визнав вину повністю, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, у межах наявних у нього коштів частково відшкодував потерпілій ОСОБА_8 заподіяні злочином збитки, та обставина, яка пом`якшує покарання, хоч і наведена судом у вироку, але була врахована ним формально.

2. Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Суд першої інстанції, рішення якого оскаржується
За вироком Бородянського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк пять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2019 року остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої 88 170 грн.
Також вироком суду вирішено долю речових доказів.

2.2 Суд апеляційної інстанції, рішення якого оскаржується
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_6 без зміни.

2.3 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами
17 квітня 2018 року приблизно об 11-й годині ОСОБА_6 , перебуваючи у смт Бородянка Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження замка вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав 20 000 грн, що належать ОСОБА_9 . З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

04 липня 2018 року приблизно о 10-й годині ОСОБА_6 , перебуваючи у смт Бородянка Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження замка вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав побутову і комп`ютерну техніку, а також мобільні телефони, що належать ОСОБА_10 . З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріального збитку на 21 800 грн.

15 листопада 2018 року приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у смт Бородянка Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження замка вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав комп`ютерну техніку, ювелірні вироби у кількості 24 штук, флеш-накопичувач у вигляді ручки, срібну ювілейну монету, грошові кошти у сумі 38 000 грн, що належать ОСОБА_8 . З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріального збитку на загальну суму 113 225 грн.

3. Доводи інших учасників судового провадження
Потерпіла ОСОБА_8 подала письмове заперечення на касаційну скаргу засудженого, в якому вказує про безпідставність доводів скарги засудженого про його розкаяння у вчиненому, добровільне відшкодування збитків та стан здоров`я, а також доводів скарги захисника щодо пом`якшення покарання, та просила касаційний розгляд проводити без її участі та залишити оскаржені судові рішення без зміни.
Прокурор у засіданні суду касаційної інстанції заперечувала проти задоволення касаційних скарг засудженого та його захисника.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
4.1.1 Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
Частина 1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частина 2. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

4.2 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.2.1 Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
Частина 1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

4.2.2 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

5. Мотиви та висновки Верховного Суду
5.1 Щодо меж касаційного розгляду
З урахуванням доводів, викладених у касаційних скаргах, та меж касаційного перегляду, установлених Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), розгляд провадження судом касаційної інстанції здійснено в частині перевірки доводів касаційних скарг засудженого та його захисника щодо невідповідності призначеного покарання через суворість.
Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційних скаргах не оспорюються.

5.2 Щодо невідповідності призначеного покарання через суворість

Доводи, викладені в касаційних скаргах засудженого та його захисника, щодо невідповідності призначеного покарання через суворість Суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Законом України про кримінальну відповідальність встановлено загальні засади, з яких має виходити суд, коли обирає вид та міру покарання, зокрема визначає його строк.

Суд призначає покарання в межах санкції статті, відповідно до положень загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного і обставин, які пом`якшують й обтяжують покарання [4.1.1].

Суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_6 із дотриманням загальних засад, врахував повною мірою ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який характеризується посередньо, постійної роботи не має, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання, щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З огляду на це суд дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції статті, за якою визнав його винуватим, та визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

При перевірці доводів, викладених у касаційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання (окрім інституту звільнення від відбування покарання), суд касаційної інстанції виходить з п`яти основних критеріїв, за якими формулює висновок про вмотивованість доводів скарги чи їх безпідставність.
Так, суд касаційної інстанції визначає:
санкцію частини статті, за якою засуджено особу, із покаранням, що передбачені в ній;
чи передбачені альтернативні види покарань, їх розміри, строки;
який вид покарання обрав суд, чи мотивував при цьому суд необхідність призначення найбільш суворого з передбачених видів, його розмір та строк;
вмотивованість рішення суду при призначенні покарання за межами санкції статті (частини статті) більш м`якого покарання, тобто зменшення строку покарання, або перехід до іншого виду покарання (ст. 69 КК України);
визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів (вироків) шляхом поглинення/повного або часткового складання (чч. 1, 4 ст. 70 КК України), повного або часткового приєднання (ст. 71 КК України).

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає лише один вид покарання позбавлення волі, строк якого визначений від трьох до шести років.
Суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_6 винуватим у вчиненні цього злочину, призначив покарання у межах санкції цієї частини статті 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Призначення покарання в межах санкції, хоч і наближених до максимальної межі, але за конкретних обставин вчиненого злочину, його багатоепізодності, вчиненого повторно, при непогашеній та незнятій судимості, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, змусило суд до вжиття більш серйозного покарання, ніж йому призначалось попередніми вироками.
Суд першої інстанції, надалі визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосував принцип часткового складання, збільшивши розмір покарання на один рік, тобто у сукупності до шести років позбавлення волі.

Також судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 було зважено й на висновки, викладені в досудовій доповіді про те, що, на думку органу пробації, ризик небезпеки для суспільства ОСОБА_6 є середнім.

З огляду на вказане, підстав стверджувати про надмірну суворість призначеного ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі саме на строк п`ять років, що в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, хоч і наближених до максимального строку, Суд не вбачає.

Процесуальним законом передбачено, що при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою [4.2.2].

Суд апеляційної інстанції при перевірці апеляційних скарг засудженого та його захисника дотримався наведених положень процесуального закону.
Так, він навів підстави, на яких дійшов висновку про необґрунтованість вимог апеляційних скарг у частині невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання через суворість, зокрема з огляду на непогашені та незняті судимості за вчинені корисливі злочини та відсутність в апеляційних скаргах будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання та свідчили б про необхідність його пом`якшення.
Поза увагою суду не залишились доводи, викладені в апеляційній скарзі, аналогічні, викладеним у касаційній, зокрема й щодо наявності обставини, яка пом`якшує покарання, щирого каяття, що вже врахована судом першої інстанції у сукупності з іншими обставинами, тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання був мотивовано залишений без зміни.

Таким чином, Суд вважає призначене ОСОБА_6 покарання із дотриманням загальних засад призначення покарання та в цілому домірним вчиненому злочину, застосовані судом у цьому провадженні його дискреційні повноваження відповідають принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання з наведенням належного мотивування прийнятого рішення, тому підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.

Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні стосовно засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.

Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3