КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6459/2020 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
21 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Накладено арешт на майно ОСОБА_7 , а саме автомобіль «AUDIQ7» р.н.з. НОМЕР_1 та ключі від автомобіля «AUDIQ7» р.н.з. НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки викладені у ній не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвала слідчого судді не містить мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положень закону, яким він керувався.
Також апелянт зазначає, що автомобіль марки «AUDIQ7» НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключ від автомобіля марки «AUDIQ7» є власністю ОСОБА_7 , яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України повідомлено ОСОБА_11 . Тобто слідчий абсолютно безпідставно звертався до слідчого судді, вважаючи за можливе накласти арешт на майно ОСОБА_7 , з метою конфіскації майна як виду покарання.
Крім того апелянт зазначає, що будь-яких доказів того, що майно ОСОБА_7 відповідає критеріям майна вказаного у ст. 98 КПК України та будь-яких доказів, що майно ОСОБА_7 слід арештувати у зв`язку із необхідністю відшкодування шкоди чи наявністю цивільного позову у кримінальному провадженні, ні клопотання слідчого, ні ухвала слідчого судді не містить.
Апелянт звертає увагу на те, що оскаржуваною ухвалою слідчого судді порушується право власності ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 діючи у попередній злочинній змові з іншими особами, вживає заходи щодо висунення пропозиції службовій особі органів Національної поліції України надати їй неправомірну вигоду за вчинення даною службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Зокрема, 15.09.2020 ОСОБА_12 діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_13 , перебуваючи в службовому кабінеті № 434 адміністративної будівліМВС України за адресою: м. Київ, вул. Богомольця, 10, в період часу з 11.05 год. по 12.19 год. неодноразово, усно висловили начальнику Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України ОСОБА_14 пропозицію надання їй неправомірної вигоди в сумі 1 000 000 доларів США за вчинення нею дій з використанням свого службового становища в інтересах ОСОБА_12 , а саме дій щодо допомоги в успішному проходженні конкурсу на вакантні посади у Національній поліції України, подальшого поновлення на роботі останнього та підготовки матеріалів і внесення Голові Національної поліції України рекомендації щодо призначення ОСОБА_12 на посаду начальника ГУНП в Рівненській області.
28.10.2020 на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Під час досудового розслідування встановленні обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованому йому вищевказаного кримінального правопорушення, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема:
-рапортом ОСОБА_15 від 09.09.2020;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 16.09.2020;
-заявою ОСОБА_16 від 16.09.2020;
-протоколом огляду від 16.09.2020;
-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 21.10.2020;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 17.09.2020;
-протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 16.09.2020;
-протоколом про результати контрою за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 16.09.2020;
-іншими доказами, зібраними під час досудового слідства.
29.10.2020 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва проведено обшук автомобіля «AUDIQ7», р.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 . В ході проведення вказаного обшуку виявлено ключі від автомобіля «AUDIQ7», р.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль «AUDIQ7», р.н.з. НОМЕР_2 , який вилучений та поміщений на зберігання до спеціального майданчику зберігання транспортних засобів за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Кошового, 2.
Поряд з цим, вищевказаною ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва прямо не надано дозвіл на вилучення автомобіля «AUDIQ7», р.н.з. НОМЕР_2 .
12 листопада 2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого про арешт майна було задоволено.
Разом з тим, дослідивши обставини провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про накладення арешту на автомобіль марка «AUDIQ7» р.н.з. НОМЕР_1 та ключі від автомобіля «AUDIQ7» р.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Також, як регламентує ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Окрім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
На підставі викладеного колегія суддів ставиться критично до тверджень слідчого судді про те, що накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.
Також, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Однак, автомобіль та ключі до нього, на який слідчий просить накласти арешт, у встановленому порядку не визнаний органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання його речовим доказом, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що твердження слідчого судді про наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_18 є передчасними, оскільки ст. 170 КПК України містить вичерпний перелік підстав для накладення арешту на майно третьої особи.
Крім того слідчим суддею поза увагою залишено ту обставину, що відповідно до вимог ст. 64-1 КПК України, з клопотанням про арешт майна третьої особи, має звертатися прокурор а не слідчий, тобто клопотання подано не уповноваженою особою.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.
Як встановлено колегією суддів, надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність ОСОБА_7 до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України в якості власника майна, на яке може бути накладено арешт.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.
На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309,376, 405, 407, 422 КПК України, суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4