Справа № 495/4206/20
Номер провадження 1-кс/495/1913/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області заяву ОСОБА_3 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 від розгляду клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_3 надала до суду заяву про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 від розгляду клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про накладення арешту на майно.

Обґрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_3 зазначила, що вважає, що суддя ОСОБА_4 не є уповноваженим суддею у встановленому законом порядку на розгляд клопотань слідчих органів, оскільки суддя ОСОБА_4 не є слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, оскільки відповідні відомості щодо обрання його слідчим суддею відсутні на офіційному веб-сайті суду. Крім того, наявний у справі протокол про визначення попередніх слідчих суддів є не чинним через втрату чинності відповідних положень АСДС. Визначення слідчого судді ОСОБА_4 за принципом повторного автоматизованого розподілу справи суперечить положенням п.п. 2.3, 2.45 Положення про АСДС.

Заявник ОСОБА_3 надала заяву, відповідно до якої просила розглянути заяву про відвід судді за її відсутності. Заяву просила задовольнити та відвести суддю ОСОБА_4 .

У судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, викликався по телефону.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду клопотання слідчого про арешт майна. Вважав його необґрунтованим та просив відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Вивчивши заяву про відвід та заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.75 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-яку упередженість та особливі переконання, чітко дотримуватися вимог закону. Але, у зв`язку із вказаними обставинами, сторони по справі можуть поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Другим показником Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, 27.07.2006 року №2006/23 визначено, що обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах. Перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б з огляду на розумну оцінку ситуації якимось чином вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У рішенні ЄСПЛ «Skrlj v. Croatia» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 908/137/18 зроблено висновок, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46). Згідно з об`єктивним критерієм Велика палата Верховного Суду зазначила, що необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи. Проте, заява судді-доповідача у даній справі про відвід від розгляду справи була задоволена Великою палатою Верховного Суду, з тих підстав, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи.

Як вбачається із заяви про відвід, заявник вважає, що суддя ОСОБА_4 не є уповноваженим суддею у встановленому законом порядку на розгляд клопотань слідчих органів, оскільки суддя ОСОБА_4 не є слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, оскільки відповідні відомості щодо обрання його слідчим суддею відсутні на офіційному веб-сайті суду.

Відповідно до відповіді керівника апарату суду від 21.09.2020 року на письмовий запит судді повідомлено про те, що протоколом загальних зборів суддів № 23 від 07.07.20 року вирішено з 13.07.2020 клопотання слідчого, прокурора чи адвоката, скарги на дії, рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора розподіляти на суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У разі їх відсутності, відводу, неможливості розподілу, тощо розподіляти зазначені клопотання на суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4

20.08.2020 року справа № 495/4206/20 (номер провадження 1-кс/495/1774/2020) за клопотанням слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 про арешт майна була автоматично перерозподілена на слідчого суддю ОСОБА_4 після самовідводу судді ОСОБА_7 . З 17.08.2020 року по 18.09.2020 року суддя ОСОБА_8 знаходилась у відпустці.

Таким чином, подане клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно було розподілено на суддю ОСОБА_4 належним чином, відповідно до встановленого порядку зборами суддів Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2020 року № 23, та, відповідно, суддя ОСОБА_4 є уповноваженим суддею на розгляд даного клопотання.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про те, що заява ОСОБА_3 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 від розгляду клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про накладення арешту на майно, є невмотивованою, оскільки суд не вбачає обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даного клопотання.

Отже, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 від розгляду клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про накладення арешту на майно, відмовити, оскільки заявник не надав суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що суддя не може брати участь у розгляді справи і є будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Керуючись ст.ст. 75, 81-82, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 від розгляду клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1