Справа № 515/2123/18
Провадження № 1-кп/492/19/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про закриття кримінального провадження

04 серпня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Татарбунари Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченогоч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2016 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в межах 6 кварталу урочища Лебедівка с. Лебедівка Татарбунарського району Одеської області, у ході раптово виниклих неприязних відносин, умисно, маючи намір на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , підійшла до останньої умисно нанесла їй один удар лівою рукою в область правого ока, після чого, умисно схопила та стиснула лівою рукою ліву частину грудної клітини потерпілої, спричинивши ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: синець в скроневій області справа, синець на грудній клітині зліва. Виявлені ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також, 19 травня 2016 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в межах 6 кварталу урочища Лебедівка с. Лебедівка Татарбунарського району Одеської області, у ході раптово виниклих неприязних відносин, умисно, маючи намір на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , підійшла до останнього та умисно схопивши його в області правої вушної раковини, смикнула за нього, спричинивши ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: садно на задній поверхні правої вушної раковини. Виявлене ушкодження не були небезпечними для життя, має незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкодження.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 неодноразово не з`являлися в судові засідання, про причини неявки суд не повідомляли. Так, потерпіла ОСОБА_4 викликалася в судове засідання на 18.12.2019 року, про причини неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим слухання справи було відкладено на іншу дату. В судове засідання, призначене на 10.02.2020 року потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не з`явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, однак судом без виходу до нарадчої кімнати визнано явку потерпілих обов`язковою, розгляд справи було відкладено на 18.03.2020 року. Судові засідання призначені на 13.05.2020 року та 22.062020 року були відкладенні за клопотаннями потерпілих у зв`язку із епідеміологічною ситуацією в Україні та загрозою поширення на території України короновірусу COVID-19.

25 червня 2020 року в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не надали суду жодного доказу на підтвердження неявки в судові засідання, не зважаючи на те, що потерпілі та їх представник були зобов`язані судом надати підтвердження поважності неявки у минулі судові засідання, що свідчить про те, що потерпілі не з`являлися в судові засідання без поважних причин та не повідомили про причини неявки. Крім того, судом було відмовлено в задоволенні клопотання потерпілих про розгляд справи за їх відсутності.

Також судом раніше неодноразово роз`яснювалося потерпілим їх право бути присутніми у судовому засіданні в режимі відео конференції з іншого суду.

У судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінального провадження, підтримане обвинуваченою ОСОБА_8 .

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання адвоката та закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне заявлене клопотання задовольнити з наступних підстав.

В силу положень ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 є справою приватного обвинувачення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 57 КПК України потерпілий зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.
Форма відмови чинним кримінально-процесуальним законодавством не регламентована, об`єктивних доказів неможливості явки потерпілих в судові засідання з поважних причин суду надано не було.
Відповідно до змісту ч. 6 ст. 340 КПК України повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом у інший спосіб), без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття, прирівнюється до його відмови від обвинувачення.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France / Series A N 253- В).
Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).
Потерпілі в даному випадку мають особистий інтерес щодо захисту своїх порушених прав, який вони повинні задовольняти як суб`єкти доказування безпосередньо в судовому засіданні та на них лежить обов`язок по підтримуванню обвинувачення. Тому неявка потерпілих без поважних причин в судове засідання, враховуючи, що їх явка визнана судом обов`язковою, а клопотання про розгляд справи за їх відсутності не задоволено, а також їх байдужа позиція по відношенню до розгляду даного кримінального провадження, неповідомлення суд про неможливість прибути за викликом, про наявність поважних причин неявки, враховуючи те, що потерпілі достеменно знали про перебування справи в провадженні суду, були обізнані про час та місце проведення судових засідань по справі, зважаючи на тривалий час перебування справи в суді, розцінюється судом як відмова потерпілих від обвинувачення.
Суд зазначає, що чисельні неявки потерпілих впливають також на дотримання розумних строків у цьому кримінальному провадженні, а тому суд, з урахуванням наведеного вище, вирішує закрити кримінальне провадження у зв`язку із пасивною відмовою потерпілих від підтримання ними обвинувачення у справі приватного обвинувачення, що свідчить про те, що потерпілі втратили інтерес до розгляду кримінального провадження.
Також, суд враховує, що потерпілі двічі зверталися із заявами, в яких просили не викликати їх в наступні судові засідання, оскільки вони не бажають приймати участі в розгляді справи, що свідчить про те, що потерпілі втратили інтерес до розгляду справи.
Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке здійснюється у формі приватного обвинувачення, прокурор, обвинувачена та її захисник-адвокат не заперечували проти закриття провадження, а також того, що розгляд справи за відсутності потерпілих, які тривалий час не з`являються без поважних причин до суду, є неможливим, суд прийшов до висновку, що потерпілі фактично відмовилися від обвинувачення, тому кримінальне провадження підлягає закриттю.
Керуючись п. 7 ч. 1, ч. 7 ст. 284, п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1