Справа № 304/594/20 Провадження № 1-кп/304/211/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 23 лютого 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Т.Бистра Перечинського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженої (має на утриманні двох неповнолітніх дітей), непрацюючої, українки, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивує тим, що 23 лютого 2020 року слідчим Перечинського ВП ОСОБА_7 за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Прокурор зазначає, що наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події від 23 лютого 2020 року, протоколом допиту підозрюваної від 23 лютого 2020 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2020 року, судово-медичною експертизою тощо. Перечинським районним судом винесено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 вересня 2020 року включно. Також прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи неминучість покарання впливати на свідків, експерта шляхом їх підкупу або залякування, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також існує ризик протиправної поведінки у майбутньому. Продовження існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, зокрема тим, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не заміжня, її майновий стан незадовільний, за місцем проживання характеризується негативно, можливе вчинення нею аналогічних злочинів тощо. Так прокурор вказує на те, що 04 березня 2019 року за місцем проживання ОСОБА_5 вчинила сварку зі своєю неповнолітньою донькою, під час якої спричинила доньці тілесні ушкодження, кримінальне провадження за вказаним фактом було закрите у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Крім цього ОСОБА_5 протягом останніх декількох років неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень відносно членів своєї сім`ї. на думку сторони обвинувачення вчинення вказаних негативних діянь в подальшому й зумовило вчинення вказаного тяжкого злочину проти життя особи. Також прокурор просить врахувати те, що ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою, яке у свою чергу не може бути іншим, ніж позбавлення волі, а відтак у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що така буде переховуватися, незаконно впливати на свідків та експерта, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим. На підставі наведеного просить задовольнити клопотання та продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Адвокат ОСОБА_4 як представник потерпілого у судовому засіданні клопотання прокурора підтримав.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив застосувати відносно обвинуваченої більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Обвинувачена позицію свого захисника підтримала.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши клопотання, приходить до такого висновку.

Статтею 5 п. 1 підпункту «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2020 року матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2020 року відносно обвинуваченої ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді від 27 квітня 2020 року, а також ухвалами суду від 21 травня, 09 липня та 31 серпня 2020 року було продовжено до 30 жовтня 2020 року (включно).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, на даний час будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, обвинувачена не має жодних соціально стримуючих зв`язків до затримання остання так само не мала офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу, зловживала алкогольними напоями, за місцем проживання характеризується негативно, а також вчиняла відносно власних дітей протиправні дії, за які була притягнута до адміністративної та кримінальної відповідальності. Сукупність таких обставин дає підстави стверджувати про реальність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення і не здатність інших, більш м`яких, запобіжних заходів йому запобігти. Суду не представлено доказів, що дані ризики зменшилися із часом.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є, зокрема, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому такий ризик може вимірюватися, у тому числі, наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинуваченої під вартою не завершений, а ризики, зазначені прокурором, продовжують мати місце дотепер, оцінюючи баланс між правом обвинуваченої на свободу та суспільні інтереси безпеки, особливу тяжкість інкримінованого правопорушення, суд погоджується з доводами клопотання прокурора про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_5 такі обов`язки: 1)прибувати до прокурора чи суду за їх першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому вона зареєстрована чи проживає без дозволу прокурора чи суду; 3) повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; 4) докласти зусиль до пошуку роботи; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в п. 60 рішення по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року (заява № 17283/02) , згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. Також, за усталеною практикою ЄСПЛ тримання під вартою не має перетворюватися на відбуття покарання, оскільки такий стан речей підриватиме принцип презумпції невинуватості, що випливає зі ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 197 цього Кодексу строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , обраний під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, до 60 (шістдесяти) днів.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 22, 26, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 грудня 2020 року (включно) із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн.

В разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора чи суду за їх першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому вона зареєстрована чи проживає без дозволу прокурора чи суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання;

4) докласти зусиль до пошуку роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі внесення застави та невиконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, застава буде звернута в дохід держави.

Дата закінчення дії ухвали 26 грудня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1