Справа №345/3631/20
Провадження № 1-кп/345/100/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000039, внесене до ЄДРСР 02.07.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Мислів Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою спеціальною освітою, майстра лісу Луквицького лісництва ДП «Прикарпатський військовий лісгосп», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, суд -

встановив:
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що займаючи посаду майстра лісу Луквицького лісництва ДП «Прикарпатський військовий лісгосп», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто суб`єктом декларування, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись єдиним злочинним умислом, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язки подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, будучи ознайомленим із відповідним наказом директора ДП «Прикарпатський військовий лісгосп» № 12-в від 17.01.2020 щодо необхідності декларування шляхом реєстрації та внесення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а також достовірно знаючи про те, що в строк до 01.04.2020 (який було продовжено до 01.06.2020) він зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, у період з 00 год. 00 хв. 01.01.2020 року по 23 год. 59 хв. 31.05.2020 року, перебуваючи на території України, зокрема у с. Вістова Калуського району Івано-Франківської області, умисно не подав декларацію особи. Уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з визнанням ст. 366-1 КК України неконституційною, відповідно до рішення Конституційного суду України від 27.10.2020 року у справі №13-р/2020.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав.

Прокурор проти закриття кримінального провадження із вищезазначених підстав не заперечував.

Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В пункті 4 рішення КСУ від 14.12.2000 №15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зокрема зазначено, що додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У пункті 3 рішення КСУ від 19.04.2000 № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) зокрема зазначено, що відповідно до положення частини першої статті 6 Кодексу злочинність і караність діяння визначаються законом, який діяв на час його вчинення. За змістом частини другої зазначеної статті закон, що усуває караність діяння або пом`якшує покарання, має зворотну дію в часі. Приписи цих норм Кодексу кореспондуються з положеннями статті 58 Конституції України. Зворотна дія кримінального закону означає поширення його на осіб, які вчинили діяння до набрання чинності таким законом. Зіставлення положень статей 8, 58, 92, 152, пункту 1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України та статті 6 Кодексу дає підстави дійти висновку, що виключно кримінальними законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється відповідальність за їх вчинення. Відповідно і зворотна дія в часі реалізується через кримінальні закони у випадках, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

В пункті 4 рішення КСУ від 26.01.2011 №1-рп/2011 (справа про заміну смертної кари довічним позбавленням волі) зокрема зазначено, що Конституційний Суд України виходить з того, що в частині четвертій статті 5 Кримінального кодексу 2001 року йдеться про можливість його зміни тільки іншим законом про кримінальну відповідальність, а не Рішенням Конституційного Суду України, який повноважний лише визнавати неконституційними положення закону про кримінальну відповідальність. Висновок про те, що скасування або пом`якшення кримінальної відповідальності особи здійснюється саме законами, ґрунтується, зокрема, на положеннях Кримінального кодексу України, відповідно до якого поліпшення правового становища особи, яка вчинила злочин, здійснюється згідно із законом, що пом`якшує покарання, нововиданим законом (частина друга статті 6, частина третя статті 54 Кодексу 1960 року), законом про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, санкцією нового закону (частина перша статті 5, частина третя статті 74 Кодексу 2001 року).

Аналогічні положення встановлені статтями 4 та 5 чинного КК України 2001 року щодо чинності та зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Підставою для втрати чинності законом у цілому або його частинами є визнання єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України - такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права.

Тобто в обох випадках правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, а тому втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується кримінальна відповідальність.
Таким чином, судом встановлено достатні підстави, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України для закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.
Враховуючи наведене, на підставі рішення Конституційного суду України від 27.10.2020 року у справі №13-р/2020; ст. 5 КК України, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 285, 314 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000039 від 02.07.2020 року задоволити.

Кримінальне провадження № 0000039, відомості про яке внесено до ЄРДР 02.07.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На ухвалу протягом семи днів з дня оголошення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий: