Справа № 308/3584/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.09.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та сторін судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та
його захисниці адвокатки ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/934/19, за апеляційною скаргою, яку подала захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України й продовжено строк тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, до 16 жовтня 2020 року включно.
В ухвалі суду вказується на те, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України, які мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, що ухвалою цього ж суду від 30.04.2020 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ухвалою цього ж суду від 24.06.2020 продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 21.08.2020 й визначено розмір застави 55 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 115610 грн. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що підстави та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням яких щодо ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали і не зменшились та продовжують існувати, що суд приймаючи рішення врахував особу обвинуваченого - раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі, за вчинення умисних злочинів проти власності, кримінальні правопорушення скоїв під час іспитового строку, не має постійного місця проживання на території Закарпатської області. Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд також дійшов висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідка ; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_6 обвинувачується, що застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених судом ризиків, та не буде ефективним та доцільним у рамках кримінального провадження та свідчить про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України та встановлені судовими рішеннями. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що на розгляді в Солом`янському районному суді міста Києва знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 07. 06. 2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005743, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, в якому щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що також може свідчити про ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення. З огляду на вищенаведене, клопотання прокурора задоволено й продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання, визнає вину, сприяв з`ясуванню обставин, за яких скоєно злочин та має неповнолітню дитину. Вказує і на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, нічим не доведені та необґрунтовані. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці адвокатки ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, а також те, що наведені прокурором у клопотанні ризики продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги і те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення умисних злочинів проти власності, вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, не має постійного місця проживання на території Закарпатської області, а також те, що на розгляді в Солом`янському районному суді міста Києва перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 07. 06. 2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005743, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, в якому щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Колегія суддів вважає, що обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх тяжкість та спосіб їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити ті, в яких обвинувачується.
При цьому, колегія суддів також вважає, що вищевказані ризики слугували підставами для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу й будь-яких обставин, які б свідчили про те, що на даний час такі зменшились чи відпали, не встановлено як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, з огляду на сукупність наведених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про його особу, у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, нічим не доведені та необґрунтовані, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, визнає вину, сприяв з`ясуванню обставин, за яких скоєно злочин та має неповнолітню дитину, - апеляційний суд визнає такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, і в свою чергу, не дають підстав для його зміни на інший, більш м`який.
При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 унеможливлює утримання його під вартою.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілих чи свідків або вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, кримінальні правопорушення скоїв під час іспитового строку, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або визначений судом першої інстанції розмір застави.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги положення ст. ст. 182, 183 КПК України, обставини кримінальних правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та обґрунтовано визначив розмір застави в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. При цьому, апеляційним судом не встановлено доказів, які б свідчили про те, що такий розмір застави буде завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_6 .
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, задоволенню не підлягає, що ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.10.2020 включно залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :