ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового

засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001137 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, розлученого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.11.2004 Новоград-Волинський міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 187 ч.1, 296 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі;

01.04.2005 Новоград-Волинський міськрайонним судом Житомирської області за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

12.03.2011 Новоград-Волинський міськрайонним судом Житомирської області за ст. 296 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі,

за ст. 289 ч.2 КК України,

з участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у достовірно невстановлений період часу з 20 год. 04.03.2017 до 02 год. 05.03.2017 ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 21, що по вул. Народицькій в м. Житомирі помітив легковий автомобіль марки «Toyota Camry» в кузові чорного кольору р.н. НОМЕР_1 .

В цей же день, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем «Toyota Camry» в кузові чорного кольору р.н. НОМЕР_1 , що перебуває у власності ТОВ «ЖИТОМИР-СПЕЦТРАНС-1».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме вищевказаним автомобілем, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 у невстановлений слідством спосіб відчинив дверцята автомобіля та повторно незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, після чого, у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням спосіб призвів автомобіль до руху та залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 повторно незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем «Toyota Camry» в кузові чорного кольору р.н. НОМЕР_1 , чим заподіяв власнику автомобіля ТОВ «ЖИТОМИР-СПЕЦТРАНС-1» збитків на суму 22161 грн. 19 коп.

Діяння ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та цивільний позов не визнав і показав, що ні 04, ні 05 березня 2017 року не був у м. Житомирі, автомобілем «Toyota Camry» в кузові чорного кольору р.н. НОМЕР_1 не заволодівав. Зазначив, що 04.03.2017 у ввечері приїхав в с. Барвінок на автомобілі ВАЗ-2108, належним його братові, яким інколи, з дозволу брата, користувався до місця проживання ОСОБА_9 . Зайшовши до будинку побачив ОСОБА_10 , який випивав з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 , які попросили його з`їздити за спиртними напоями, але їхати йому не прийшлося оскільки в автомобілі мав пляшку спиртного, яку приніс і вони втрьох ще випивали, а потім він пішов з будинку та поїхав. Біля будинку бачив припаркований автомобіль, але якої марки не бачив, оскільки було темно, у ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про автомобіль питань не ставив. Також зазначив, що коли їхав до Єнжиєвського, закінчилося пальне і він зупиняв інший транспорт щоб дістатися до АЗС, де придбав у каністру паливо, спиртне, цигарки. Причину чому під час досудового розслідування ОСОБА_13 його оговорив не знає.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
В свою чергу стандарт доведення «поза розумним сумнівом», визначений практикою ЄСПЛ (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A № 25), може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні та містяться в:

Показах представника потерпілого ОСОБА_7 , яка пояснила, що працює директором ТОВ «ЖИТОМИР-СПЕЦТРАНС-1». Викрадений автомобіль товариством був придбаний у 2012 році, яким користувалася вона та її чоловік. 04.03.2017 чоловік повернувся з відрядження, поставив автомобіль на паркувальному місці біля будинку № 21 по вул. Народицькій в м. Житомирі. Автомобіль не оснащений сигналізацією, оскільки має електронний ключ, за допомогою якого приводиться до руху. Вранці наступного дня автомобіля не було на паркувальному місці, у зв`язку з чим звернулися до поліції. В послідуючому, автомобіль було знайдено в Новоград-Волинському районі. Автомобіль мав пошкодження, розбите скло, порізана шкіра на сидіннях, а також в безладі були їх власні речі, які зберігалися в автомобілі.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що повернувся з відрядження та поставив автомобіль на власне паркомісце біля будинку № 21 по вул. Народицькій. Автомобіль облаштований фабричною сигналізацією, додатковими засобами не облаштований, відкривається та запускається за допомогою чіп-ключа. Вранці виявили викрадення автомобіля, звернулися до поліції та в той же день автомобіль було знайдено під Новоград-Волинськом. В автомобілі було пошкоджено вікна, колеса.

Свідок ОСОБА_15 показав, що проживає по-сусідству з родиною ОСОБА_16 , останні мають фіксоване паркомісце та користувалися автомобілем Тойота. Від сусіда дізнався, що автомобіль відсутній, а на місці де він знаходився на землі було розбите скло.

Показах свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що знайомий з обвинуваченим з дитинства, інколи з ним зустрічається. Також він має знайомого на ім`я ОСОБА_11 на прізвисько « ОСОБА_18 », прізвище його не знає. Точної дати не пам`ятає вночі до нього приїхав ОСОБА_11 , з яким вони випивали, а біля 4-ї ранку приїхав до нього ОСОБА_19 на автомобілі «Жигулі» і вони разом ще випивали та ОСОБА_19 через півгодини поїхав. ОСОБА_11 запропонував йому покататися на автомобілі «Toyota Camry», на що погодився і вони поїхали в сусіднє село Гульськ, де в барі знову випивали, а потім поїхали в с. Кікова, повертаючись додому по дорозі побачили поліцейський автомобіль, який їм надав вимогу зупинитися, однак ОСОБА_11 не зупинився, продовжив рух тікаючи від поліції, але автомобіль загруз в багнюці та зупинився. ОСОБА_11 втік, а його затримали. Оскільки він боявся ОСОБА_11 , він оговорив ОСОБА_19 , що саме ОСОБА_19 приїхав до нього на автомобілі «Toyota Camry» і вони разом їздили. Зазначив, що коли ОСОБА_11 приїхав до нього на вказаному автомобілі, останній номера з автомобіля та крісло заніс до нього в сарай. Також ствердив, що дружина тієї ночі не бачила, хто до нього приїжджав і на його прохання остання показала, що у них був ОСОБА_20 .

Показах свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що точної дати не пам`ятає, вночі до них у вікно хтось постукав, вона вийшла, запитала хто, чоловічий голос попросив покликати чоловіка ОСОБА_22 . Вона покликала чоловіка, а сама лягла відпочивати, оскільки на той час мала двохмісячну дитину. Вранці коли встала побачила на столі три стопки, нікого не було, були відкриті ворота. Дзвонила чоловікові, однак останній не брав слухавки. Ввечері приїхала поліція, проводили обшук, але що знайшли не бачила. На прохання чоловіка повідомила в поліції, що чоловік, який до них приїжджав має прізвище ОСОБА_19 . Ствердила, що їй невідомо хто приїжджав до чоловіка і автомобіль взагалі не бачила і на прохання чоловіка оговорила обвинуваченого.

Показах свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що працює на заправці «ВОГ» заправником палива. Два роки назад до нього звернувся чоловік, який просив заправити каністру паливом, оскільки закінчилося паливо в автомобілі, однак сам автомобіль не бачив. Також не може сказати чи саме обвинувачений звертався до нього по цьому питанню, оскільки пройшов тривалий проміжок часу.

Також на обґрунтування обвинувачення надано протокол огляду місця події від 05.03.2017, а саме прилеглої території до будинку АДРЕСА_2 , де знаходився викрадений автомобіль (т.1 а.с.65-71); протокол огляду місця події від 05.03.2017, згідно якого на дорозі в с. Гульськ Новоград-Волинського району в багнюці виявлено автомобіль марки «Toyota Camry» без номерних знаків (т.1 а.с.78-80); протокол огляду місця події від 06.03.2017, під час якого за участю ОСОБА_14 оглянуто вказаний автомобіль, виявлено речі, які не належать власник, здійснено змиви з керма та коробки передач (т.1 а.с.81-84); протокол обшуку від 05.03.2017 у домоволодінні ОСОБА_9 виявлено номерні знаки НОМЕР_1 , стільці, чоловічі туфлі, металева решітка гриль, зарядний пристрій, окуляри жіночі, окулярі чоловічі, які належать ОСОБА_14 та знаходилися у викраденому автомобілі (т.1 а.с.95-105); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2017, де свідок ОСОБА_23 вказав на фото під № 4 чоловіка, якого він обслуговував 05.03.2017 на АЗС (т.1 а.с.126-127); протокол огляду предметів від 17.03.2017 вилучених під час огляду місць подій (т.1 а.с.136-140); протоколом огляд предмету від 18.11.2018 відеозапису із камери відеоспостереження на АЗС та ДВД-диском до нього (т.1 а.с.150-155).

Суд, здійснюючи судовий розгляд з дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема на основі змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, в межах висунутого обвинувачення, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 не знайшло свого підтвердження в суді.

Оцінюючи у відповідності до вимог ст.94 КПК України кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи положення статей 84, 86, 98, 99 КПК України, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. ст. 23, 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Наведене відповідає правовим приписам рішень Верховного Суду про те, що національним законодаством закріплено обов`язок суду досліджувати докази безпосередньо, а тому кримінальний закон містить заборону обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або писилатися на них.

Такий підхід є проявом не лише засади безпосередності дослідження показань, а й засади змагальності та права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, яке передбачене ст. 6 "Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод"

Стороною обвинувачення, як доказ винуватості ОСОБА_4 надано постанови про визнання предмету речовим доказом, протокол огляду предметів від 18.11.2018, а саме ДВД-диски допитів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_24 , дані ними під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що наявність у національному законодавстві такої імперативної норми безпосередності дослідження доказів унеможливлює прийняття судом як допустимий доказ покази свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_21 , дані ними слідчому під час досудового розслідування, а бере до уваги їх покази дані безпосередньо в судовому засіданні.

Так, під час судового розгляду ОСОБА_13 показав, що під час досудового розслідування оговорив ОСОБА_4 , оскільки боявся чоловіка на ім`я ОСОБА_11 на прізвисько « ОСОБА_18 », так як саме останній приїхав до нього на автомобілі марки «Toyota Camry», а в послідуючому саме з ОСОБА_11 вони їздили на зазначеному автомобілі, при цьому ОСОБА_25 в автомобілі з ними не було. Свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона не бачила хто приходив до чоловіка вночі, оскільки спала і оговорила ОСОБА_4 на прохання свого чоловіка. Вранці коли вона встала, в будинку не було нікого, а на столі стояло три чарки.

Відповідно до ч.3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Під час судового провадження стороною обвинувачення не було забезпечено явку в судове засідання свідка ОСОБА_26 . При цьому суд, за клопотанням прокурора неодноразово (понад один рік) відкладав судові засідання для виклику вказаного свідка з направленням на адресу свідка судових повісток, застосовував привід, витребував інформацію з Прикордонної служби України, роз`яснюючи прокурору про те, що забезпечення явки вказаного свідка в судове засідання покладено на сторону обвинувачення. Незважаючи на сприяння судом стороні обвинувачення у виклику свідка, допитати останнього не надалося можливим.

Отже судом вжито всіх необхідних заходів для повідомлення свідка ОСОБА_26 та забезпечення явки його до суду, однак через його неодноразову неявку, суд був позбавлений можливості провести його допит та ухвалює судове рішення на підставі наданих судом доказів.

Проведена 16.03.2017 року слідчим СВ Житомирського ВП ОСОБА_27 слідча дія пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкові ОСОБА_23 , на переконання суду проведена неуповноваженою на це особою.

Стороною обвинувачення не надано до суду у відповідності до ст.92 КПК матеріалів на підтвердження допустимості як доказу складеного 16.03.2017 протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками слідчим ОСОБА_27 , зокрема про включення його до складу слідчої групи у кримінальному провадженні. При цьому як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, відповідних рішень не приймалося, а проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню доручено керівником відділення СВ Житомирського ВП слідчим ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Таким чином, суд визнає недопустимим доказом результати проведеного впізнання свідком ОСОБА_23 , які оформлені протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2017, складеним не уповноваженою особою, тобто отримані не у передбаченому КПК порядку.

Під час допиту свідок ОСОБА_23 зазначав, що два роки назад до нього звернувся чоловік, який просив заправити каністру паливом, оскільки закінчилося паливо в автомобілі, однак автомобіль не бачив. Також не може сказати чи саме обвинувачений звертався до нього по цьому питанню, оскільки пройшов тривалий проміжок часу. Крім цього, під час допиту не зміг пригадати чи впізнавав зазначеного чоловіка по фото.

Про те, що обвинувачений ОСОБА_4 був на заправці, останній не заперечував і показав, що дійсно придбавав паливо для автомобіля в каністру, оскільки автомобіль марки ВАЗ залишився на дорозі, у зв`язку із закінченням палива.

Покази обвинуваченого підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 , який показав, що у його володіння перебував транспортний засіб ВАЗ-2108, яким він користувався разом із братом. Але у зв`язку із значним перебігом часу, понад три роки, не пам`ятає чи 04.03.2017 брат користувався автомобілем.

Сам факт того, що ОСОБА_4 перебував на АЗС, придбавав паливо, не доводить, що останній заволодів автомобілем марки «Toyota Camry» р.н. НОМЕР_1 та керував ним, оскільки ні свідок ОСОБА_23 , ні оглянутий в судовому засіданні відеозапис з АЗС не містять доказів про зазначене.

Отже на переконання суду сукупність зібраних належних та допустимих доказів у їх взаємозв`язку підтверджує лише факт перебування ОСОБА_4 на АЗС та в квартирі у ОСОБА_9 , що підтверджено показами вищевказаних свідків та відеозаписом з АЗС.

Разом з цим вказаного недостатньо для прийняття обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , оскільки це не доводить, що обвинувачений ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом ТОВ «Житомир-Спецтранс1».

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу огляду місця події від 06.03.2017, а саме при огляді автомобіля було виявлено та вилучено сліди рук, змиви, шапку та куртку (т.1 а.с.81), однак органом досудового розслідування з невідомих причин не проводилися відповідні експертизи для встановлення осіб, яким належать зазначені відбитки, змиви.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами іхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Під час судового розгляду сторона обвинувачення, після безпосереднього дослідження зазначеного доказу, з клопотаннями про проведення експертиз вилучених слідів та змивів, до суду не зверталася.

Згідно з ч.3 ст.373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В свою чергу з боку обвинувачення не було зібрано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом марки «Toyota Camry» р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Житомир-Спецтранс1».

В численних рішеннях Верховний Суд підкреслював, що обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Також Верховний Суд визначав, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий учасниками судового провадження з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає, в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, виправдати ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки при судовому розгляді не доведено обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Процесуальні витрати віднести за рахунок держави.

Питання про речові докази, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт накладений на майно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 23.10.2018 підлягає скасуванню.

Запобіжний захід підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.11 ст. 182 КПК України застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_31 .

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Запобіжний захід, у вигляді застави скасувати.

Після набрання вироком законної сили, заставу, внесену по квитанції № 19 від 22.10.2018 ОСОБА_32 в сумі 26430 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять) грн., за ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.10.2018 (справа № 295/13727/18), повернути заставодавцю ОСОБА_33 .

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової експертизи, віднести за рахунок держави.

Скасувати арешт на майно ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 23.10.2018, а саме:
- сумку шкіряну (через плече) марки «Baldinini»;
- 3 запальнички, чорного кольору;
- дві упаковки в середині зі шпицями ємкістю 5 кубиків;
- прибор для куріння (вейп) чорного кольору, марки «Glo»;
- Mp3 програвач (плеєр), зеленого кольору;
- складний ніж чорного кольору;
- водійське посвідчення серії НОМЕР_2 , на імя ОСОБА_34 ;
- свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Skoda Oktavia Tour";
- виписку з ломбарда (специфікація до договору 1.2 № 042185030 від 19.10.2018 року: Позичальник ОСОБА_35 , предмет: мобільний телефон марки «Iphone 6s plus» з чохлом. с/н НОМЕР_4 ;
- картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ;
- частину обкладинки із зошита з записами номерів телефонів;
- клубну карту «MegaSport» № НОМЕР_6 ;
- складний ніж чорного кольору, з надписом «MeL ARDUUE»;
- чек з «Приват Банку» № НОМЕР_7 ;
- зарядний пристрій марки «Prolife» чорного кольору;
- USB кабель, чорного кольору;
- скляну ємкість в середині пусту, з надписом «Бензилпеніцилін»;
- пластиковий футляр з адаптером чорного кольору Micro SD Transcend з флешкартою Micro SD на 4 Gb;
- тюбик лікарського засобу, «Агепт»;
- навушники білого кольору;
- USB Кабель від зарядного пристрою білого кольору;
- USB Кабель чорного кольору;
- перехідник з USB роз`ємом чорного кольору;
- два ключа від замикаючого пристрою;
- металеву монету рубль від 1796 року;
- наручні часи з ремінцем синього кольору;
- монети номіналом 2 гривні х 2 шт., монету 1 гривня, 50 копійок;
- павер-банк (Power Bank) золотистого кольору, марки Samsung;
- мобільний телефон марки Нокія, моделі 2330 С 2, ІМЕІ : НОМЕР_8 ; чорно- сірого кольору, без батареї.
- мобільний телефон марки «Samsung GT E1050, ІМЕІ НОМЕР_9 , з сім картою мобільного оператора Київстар;
- мобільний телефон марки «Lenovo S90 - U» марки ІМЕІ 1: НОМЕР_10 , ІМЕІ 2: НОМЕР_11 , білого-рожевого кольору, з силіконовим чохлом комбінованого кольору, з сім картою мобільного оператора Київстар;
- господарські рукавиці (перчатки) в кількості 2-х шт., темно-синього кольору;
- візитна картка на імя ОСОБА_36 ,
- візитну картку Ремонт мобільних телефонів;
- візитну картку ПКП ОСОБА_37 ;
- картку знижок Black CHERRY;
-срібний ланцюжок, з срібною підвіскою та з срібним хрестиком, які передано на зберігання до камери схову Житомирського ВПта повернути його володільцю ОСОБА_4 (т.1 а.с.210).

Речові докази: автомобіль «Toyota Camry» р.н. НОМЕР_1 , металеві стільці, металеву решітку, мангал, окуляри, зарядний пристрій, флешки, розкладне ліжко, чоловічі туфлі, мобільний телефон «Соні Еріксон», які повернуто на зберігання ОСОБА_7 , залишити її володільцю; пляшку з горілкою «Хортиця», чоловічу шапку, чоловічу куртку, марлеві тампони, які передано на зберігання до камери схову Житомирського ВП знищити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1