У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2020 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

третьої особи - представника

Ісковецької сільської ради

Лохвицького району Полтавської області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000081 від 22.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

03.08.2020 року до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшло клопотання начальника Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000081 від 22.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Мотивоване клопотання тим, що в ході розслідування встановлено, що невідомі особи, всупереч ст. ст. 124-125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовлення та затвердження проекту землеустрою, отримання дозволу (рішень, розпоряджень, наказів) про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, самовільно зайняли чотири земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності загальною площею 29, 9575 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, на весні 2020 року були розорені, оброблені та засіяні сільськогосподарськими культурами соєю та соняшником.
Встановлено, що у відповідності до наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 28.12.2019 року та від 03.01.2020 року Ісковецькій сільській раді у комунальну власність для створення громадських пасовищ були передані земельні ділянки із наступними кадастровими номерами :00:004:0367, :00:004:0366, :00:007:0542, :00:007:0543, які є землями сільськогосподарського призначення. Після цього, 30.03.2020 року Ісковецька сільська рада здійснила реєстрацію права комунальної власності у державному реєстрі речових прав та виготовила технічну документацію вказаних земельних ділянок.
Навесні 2020 року виявлено, що на земельній ділянці із кадастровим номером :00:004:0367, яка розташована за межами с. Яблунівка Лохвицького району на площі 14,8379 га, здійснено розорювання пасовища та посів с/г культури соняшника. На земельній ділянці із кадастровим номером :00:004:0366, яка розташована за межами с. Ісківці Лохвицького району на площі 4,00 га, здійснено розорювання пасовища та посів с/г культури соняшника. На земельній ділянці із кадастровим номером :00:007:0542, яка розташована за межами с. Скоробагатьки Лохвицького району на площі 4,0890 га, здійснено розорювання пасовища та посів с/г культури сої. На земельній ділянці із кадастровим номером :00:007:0543, яка розташована за межами с. Скоробагатьки на площі 7,0306 га здійснено розорювання пасовища та посів с/г культури сої.
16.07.2020 проведеними оглядами вище вказаних земельних ділянок встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :00:004:0367, яка розташована за межами с. Яблунівка Лохвицького району на площі 14,8379 га засіяна сільськогосподарською культурою - соняшником; земельна ділянка із кадастровим номером :00:004:0366, яка розташована за межами с. Ісківці Лохвицького району на площі 4,00 га, засіяна сільськогосподарською культурою - соняшником; земельна ділянка із кадастровим номером :00:007:0542, яка розташована за межами с. Скоробагатьки Лохвицького району на площі 4,0890 га., засіяна сільськогосподарською культурою - соєю; земельна ділянка із кадастровим номером :00:007:0543, яка розташована за межами с. Скоробагатьки на площі 7,0306 га засіяна сільськогосподарською культурою - соєю.
Однак, всупереч ст. ст. 124-125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовлення і затвердження проекту землеустрою, отримання дозволу (рішення, розпорядження, наказу) про передачу в користування (оренду) земельних ділянок, вказані земельні ділянки самовільно зайняті невстановленою особою (особами) на весні 2020 року, точної дати слідством не встановлено.
Отже, майбутній урожай сої та соняшнику, що вирощується на самовільно зайнятих земельних ділянках є доказами самовільного зайняття земельних ділянок невстановленою особою, а отже являється майном, набутим злочинним шляхом, у результаті здійснення злочинної діяльності, а тому є підстави для накладення на нього арешту.
23.07.2020 постановою про визнання речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню речовими доказами визнано земельні ділянки та посіви на них, зокрема земельна ділянка із кадастровим номером :00:004:0367, яка розташована за межами с. Яблунівка Лохвицького району на площі 14,8379 га засіяна сільськогосподарською культурою - соняшником; земельна ділянка із кадастровим номером :00:004:0366, яка розташована за межами с. Ісківці Лохвицького району на площі 4,00 га, засіяна сільськогосподарською культурою - соняшником; земельна ділянка із кадастровим номером :00:007:0542, яка розташована за межами с. Скоробагатьки Лохвицького району площею у 4,0890 га., засіяна сільськогосподарською культурою - соєю; земельна ділянка із кадастровим номером :00:007:0543, яка розташована за межами с. Скоробагатьки на площі 7,0306 га засіяна сільськогосподарською культурою - соєю.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про накладення арешту на майно, а саме сільськогосподарські культури соняшника та сої та просив суд задовольнити у повному обсязі. Вказав, що дана заборона унеможливлює будь-яким фізичним або юридичним особам псувати, знищувати, а також здійснювати збір врожаю, у тому числі із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки. Зазначив, що в клопотанні та в постанові про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 23.07.2020 року помилково зазначена земельна ділянка площею 18 га, з кадастровим номером :00:002:114, на яких засіяні посіви соняшника.
В судовому засіданні представник третьої особи Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, пояснив, що дійсно дані земельні ділянки знаходяться у комунальній власності Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області. Пояснив, що Ісковецька сільська рада Лохвицького району Полтавської області вживали всі заходи щодо встановлення осіб причетних до використання земельних ділянок. Зазначив, що органом досудового розслідування не встановлені особи, які самовільно зайняли та обробили дані земельні ділянки.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , пояснення представника третьої особи ОСОБА_4 , перевіривши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту у встановленому цим Кодексом порядку. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладено арешт на нерухоме і рухоме майно, що перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, і перебуває у нього, або в інших фізичних або юридичних осіб.

Ч. 2 ст. 170 КПК України встановлює, що накладення арешту на майно у вигляді речей можливо за умови їх відповідності критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України: 1) підшукані, виготовлені чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямовано кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч. 5 ст. 173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

В матеріалах провадження, наданих до суду органом досудового слідства, відсутні достатні докази, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, а також відсутні дані про те, що зазначений у клопотанні врожай відноситься до предмету злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та має критерії, вказані в ст. 167 КПК України.

Як вбачається із матеріалів провадження та пояснень сторони обвинувачення відомостей про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000081 немає, прокурором не порушувалося питання щодо накладення арешту на врожай соняшника та сої, саме з метою забезпечення цивільного позову.

Окрім того, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на врожай соняшника та сої не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна про арешт якого йдеться у клопотанні прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того, суд вважає що накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур (соняшника, сої) є необґрунтованими, оскільки вищезазначене майно не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, так як на даний час воно фактично не існує, а на вказаних земельних ділянках знаходяться рослини соняшнику та сої.

Крім того, додані до клопотання матеріали не містять достовірних даних про належність вказаного в клопотанні врожаю будь-якій фізичній або юридичній особі, даний перелік майна не визначений в повному обсязі із зазначенням індивідуальних ознак, що позбавляє слідчого суддю визначити порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення під час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на врожай у кримінальному провадженні № 0000081 від 22.05.2020 року не доведено необхідність такого арешту, а тому відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання начальника Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000081 від 22.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протяги п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1