Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 595/1443/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бучач кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 11 серпня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 у 2014 році придбав автомобіль Mercedes-Benz 207, 1986 року випуску, тип вантажно-пасажирський, повною масою 2700 кг, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 травня 2006 року Глибоцьким МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Чернівецькій області належить ОСОБА_7 . Експлуатуючи вказаний автомобіль, ОСОБА_3 в порушення вимог п.2.3 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (далі - ПДР України) не забезпечив його технічно справний стан, щоб відповідно до вимог п.2.3. (д) ПДР України не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, в порушення вимог ст.25 Закону України «Про дорожній рух» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 «Про затвердження порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», як фізична особа під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку не пройшов обов`язкового технічного контролю та перевірки технічного стану вказаного транспортного засобу для встановлення його придатності до експлуатації, з технічними невідповідностями п.31.4.1. (д) ПДР України, а саме повної відмови стоянкової гальмової системи, 11.08.2020 близько 11.30 приїхав на вул. Шкільну в с.Рублин Бучацького району та припаркував його навпроти будинку №44 на ділянці дороги, яка має крутий спуск (величиною 4,5%). В порушення вимог п.15.12 ПДР України, ОСОБА_3 не вжив усіх заходів, щоб не допустити самовільного руху автомобіля марки Mercedes-Benz 207, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вийшов з кабіни автомобіля для виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку (купівлі у місцевих мешканців яблук). Близько 12.00 год. 11.08.2020 до вказаного автомобіля підійшов ОСОБА_8 , який зупинився біля його задньої лівої частини. Унаслідок незабезпечення ОСОБА_3 технічного справного стану автомобіля та невжиття заходів для уникнення його самовільного руху, автомобіль марки Mercedes-Benz 207, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочав самовільний рух назад, в напрямку с. Стінка Бучацького району Тернопільської області та наїхав задньою частиною на ОСОБА_8 в результаті чого заподіяв йому масивну травму тіла з чисельними переломами кісток скелета та ушкодженнями внутрішніх органів від яких настала його смерть на місці пригоди.
Порушення водієм ОСОБА_3 вищеперелічених вимог ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення і суду показав, що 11 серпня 2020 року близько 12.00 год. він рухався автомобілем марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Рублин Бучацького району Тернопільської області, по дорозі зупинився, оскільки здійснював закупівлю в людей яблук. В той час, коли він вийшов з автомобіля, та спілкувався з цього приводу з людьми, його автомобіль самовільно покотився назад та здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_8 , який підійшов до автомобіля. На той час йому не було відомо про несправність гальмівної системи. У вчиненому кається.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 і такі його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, особу обвинуваченого.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що він по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в психіатричному чи наркологічному кабінеті не перебуває.
Згідно вимоги УІАП ГУНП в Тернопільській області №12874/9/4-2020 від 15 вересня 2020 року, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягався.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, не встановлено.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Однак, враховуючи встановлені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Для забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час іспитового строку на нього слід покласти певні обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

По справі проведено судові експертизи, а саме: судову автотехнічну експертизу №4.6-483/20 вартістю 1307,60 грн; судову транспортно-трасологічну експертизу №4.6-484/20 вартістю 1797,95 грн, загальна сума яких складає 3105,55 грн, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370,374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, визначивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 3105,55 грн процесуальних витрат по справі за проведення судової автотехнічної експертизи №4.6-483/20; судової транспортно-трасологічної експертизи №4.6-484/20.

Вирок ухвалений в нарадчій кімнаті і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1