УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000922 від 14.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000922 від 14.08.2020 за ознаками скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У ході проведення слідчих дій встановлено, що 14.08.2020, до слідчого управління ГУ НП в Одеській області надійшла інформація про те, що на території м. Одеса та Одеської області діє група осіб, учасники якої займаються незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме зберіганням, фасуванням, виготовленням та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.
Разом з тим, під час проведення слідчих (розшукових) дій, органом досудового розслідування при оперативному супроводі УБН в Одеській області ДБН НП України в встановлено, що до складу вказаної групи осіб входить, на теперішній час підозрюваний, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 .
Так, 07.12.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Під час особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході його затримання в порядку ст. 208 КПК України у останнього було виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що з метою недопущення пошкодження, знищення, псування, перетворення, відчуження вищевказаного вилученого майна, яке є об`єктом, предметом та знаряддям кримінального правопорушення, та яке визнано в порядку діючого кримінально процесуального законодавства речовими доказами, задля виконання завдання та дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових криміналістичних експертиз, з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження, а також те, що є достатні підстави вважати що вище зазначені вилучені речі та документи набуті кримінально протиправним шляхом, в результаті чого зберігають на собі сліди кримінального правопорушення які мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Від представника власника майна адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання, відповідно до якого остання заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що клопотання слідчого необґрунтоване та не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що відсутні належні докази того, що речовина, вилучена під час обшуку є наркотичним засобом, експрес-тест є неналежним доказом, експертиза а матеріалах справи відсутня. Клопотання просила розглянути за її відсутністю.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Так, тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені речі можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, на вилучених технічних носіях може міститися інформація, яка має відношення до кримінального провадження, зокрема, щодо обставин ймовірного вчинення кримінального правопорушення та осіб причетних до його вчинення. На вилучених банківських картах можуть міститися грошові кошти, набуті кримінально-протиправним шляхом, зокрема, від збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Також, вилучене майно необхідне для проведення експертних досліджень, зокрема, для встановлення того, чи містяться на вилучених речах речовини, які є наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогом або прекурсором.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 07.12.2020 року, відповідно до якої вилучені речі та документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій з вказаним майном.

3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, документи можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені документи.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000922 від 14.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 07.12.2020 під час особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході його затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме на:

- наручний годинник марки «G-Shock»;

- предмет, ззовні схожий на розкладний ніж;

- пачка цигарок марки «Queen menthol»;

- пауербанк в корпусі чорного кольору марки «Energea»;

- запальничка марки «Jim Beam», вироблена з металу жовтого кольору;

- запальничка, вироблена з металу сірого кольору;

- прозорі полімерні зіп пакети з застібкою у кількості 13 штук;

- портмоне, вироблене зі шкіри чорного кольору;

- грошові кошти (4 купюри номіналом 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом 100 гривень, 2 купюри номіналом 20 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні);

- банківська картка банку «Monobank» № НОМЕР_1 ;

- банківська картка банку «Приват Банк» № НОМЕР_2 ;

- банківська картка банку «Monobank» № НОМЕР_3 ;

- банківська картка банку «Monobank» № НОМЕР_4 ;

- банківська картка банку «Monobank» №м НОМЕР_5 ;

- банківська картка банку «Monobank» № НОМЕР_6 ;

- дисконтні картки у кількості 8 штук;

- зв`язка ключів у кількості 5 штук;

- флеш носій 8 Gb;

- магнітний ключ;

- перечний брелок;

- ланцюг з металу сірого кольору з хрестом;

- шнур чорного кольору;

- полімерний флакон з написом «Отривін»;

- посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон марки «iPhone» , моделі «SE», у чохлі;

- експрес тест на амфетамін з написом «Identa Touch Know»;

- 3 полімерні прозорі зіп пакети з застібкою, в яких міститься в`язка, волога, грудоподібна речовина,пурпурно-рожевого кольору.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1