Справа № 125/1704/19
Провадження №11-кп/801/1160/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в режимі
відеоконференції,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2019 за №0000095 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 22.07.2020, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левенка Стародубського району Брянської області, Російська Федерація, громадянина України, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 08 березня 2019 року біля 18 год. 30 хв., перебуваючи на земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_1 , та належить сім`ї Брикульських, неподалік від межі, яка відмежовує вказану земельну ділянку від земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , та належить сім`ї ОСОБА_9 , під час словесного конфлікту, на ґрунті довготривалих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_10 , діючи умисно, маючи на меті умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, за допомогою дерев`яної палиці наніс ОСОБА_10 декілька ударів в область голови та по лівому стегну, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта Барського районного відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької області № 58 від 13 травня 2019 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року та постановити новий, яким виправдати ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що в його діях була необхідна оборона.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що суд першої інстанції дав невірну оцінку обставинам справи та доказам, що потягло за собою винесення невірного вироку. Зокрема вказує, що на її переконання діях ОСОБА_7 є необхідна оборона і тому він не може нести кримінальну відповідальність. Крім того, звернула увагу на те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 ходить з палицею, а його вимоги до ОСОБА_10 були законними.
Потерпілий ОСОБА_10 надіслав на адресу апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що вважає вирок суду щодо ОСОБА_7 справедливим, а посилання захисника на те, що її підзахисний оборонявся помилковими, оскільки останній мав можливість поговорити мирно із потерпілим, однак цього не зробив, маючи при цьому намір нанести ОСОБА_10 тілесні ушкодження. З огляду на викладене потерпілий просив вирок Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року залишити без змін.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_8 та її підзахисний ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, вважає його законним та обґрунтованим.
Потерпілий ОСОБА_10 , належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, в зв`язку із чим, відповідно до ч. 4 ст. 405 КК України, розгляд проведено за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, його захисника, та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи учасників, колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.
Посилання захисника в своїй апеляційній скарзі на те, що судом надано невірну оцінку обставинам справи та доказам, є непереконливими і спростовуються сукупністю наявних доказів.
Так, як встановлено судом першої інстанції, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння підтверджується показами потерпілого ОСОБА_10 , який вказав на те, що 08 березня 2020 року в післяобідню пору він йшов додому зі ставу, який знаходиться в долині. Щоб пройти до свого домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , він пішов через земельну ділянку ОСОБА_7 , яка розташована по АДРЕСА_1 , та межує з його земельною ділянкою. На правому плечі він ніс мішок, який тримав лівою рукою, в якому знаходились бензопила та сокира. Коли він вже був на своїй земельній ділянці, побачив ОСОБА_7 , який підбігши до нього почав наносити дерев`яною палицею удари по голові та ногах. Він удари ОСОБА_7 не наносив. Його дружина ОСОБА_11 бачила, як ОСОБА_7 біжить з палицею до нього, тому вона також прибігла на місце події та почала розбороняти. В цей час обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар його дружині в область носа та обличчя. Дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_12 прийшла на місце події після його побиття, тому вона нічого не бачила. З сім`єю ОСОБА_9 в них довготривалі неприязні відносини через земельний спір.
Зазначені потерпілим обставини також підтверджені і показами свідків, допитаних судом першої інстанції. Зокрема, свідок ОСОБА_12 пояснила, що з сусідами Брикульськими в них довготривалі неприязні відносини через земельний спір, оскільки останні протягом 25 років здійснювали самочинне будівництво господарських споруд без їхнього дозволу, без дотримання добросусідських відносин. 08 березня 2019 року в вечірній час, коли ОСОБА_10 в черговий раз проходив по їхній земельній ділянці її чоловік зробив ОСОБА_10 зауваження, щоб той не ходив по їхній земельній ділянці, на що той замахнувся сокирою на її чоловіка. ОСОБА_7 зловив сокиру, в цей момент прийшла ОСОБА_11 та ззаду, зі спини ОСОБА_7 , вхопившись за шию, почала його душити. ОСОБА_7 закинув голову назад та вдарив ОСОБА_11 в обличчя, вона закричала та сіла на землю. Чоловік викинув із руки палицю, а ОСОБА_10 - сокиру, оскільки у ОСОБА_11 погіршилося самопочуття, остання просила викликати їй швидку медичну допомогу. Вона зателефонувала в поліцію. Дані події відбувалися на земельній ділянці Брикульських, її чоловік пішов на земельну ділянку Брикульских з дерев`яною палицею в руці, оскільки опирається на неї при ходьбі після перенесеного інсульту, з метою поговорити, щоб ОСОБА_10 не ходив по їхній земельній ділянці. Вважає, що її чоловік міг про це повідомити не заходячи на земельну ділянку ОСОБА_10 . Бачила, як ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_10 один раз в праву сторону ноги, не бачила, щоб ОСОБА_10 наносив удари її чоловікові ОСОБА_7 . Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 були, по даному факту в поліцію не зверталися.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 08 березня 2019 року в вечірній час вона була в садку, що знаходиться на території її домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , побачила свого чоловіка ОСОБА_10 , який повертався зі ставу додому. На плечі він міс мішок, в якому були пилка та сокира. В цей час вона побачила свого сусіда ОСОБА_7 , який біг з палицею в руці від свого домоволодіння в напрямку до долини, звідки йшов ОСОБА_10 , потім вже побачила, що ОСОБА_7 почав наносити удари ОСОБА_10 . Вона побігла до них, щоб розборонити. Коли вона стала між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_7 вдарив її в область носа, вона впала на землю, але свідомість не втрачала, почала кричати, щоб її рятували. Ці події відбувалися на їх земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_1 . З сусідами ОСОБА_9 у них давні неприязні відносини через земельний спір. Бачила, як ОСОБА_7 вдарив її чоловіка ОСОБА_10 один раз палицею по голові. Коли вона прибігла на місце події ОСОБА_7 та ОСОБА_10 тримали один одного за руки. Де знаходилися палиця та сокира не бачила. Бачила, що першим наносив удари ОСОБА_10 - ОСОБА_7 . В її чоловіка були синці на нозі та голові. Після побиття ОСОБА_7 її та її чоловіка вони звернулися із заявою в поліцію.
Таким чином, із наданих пояснень вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , в той час як дії останнього не мали характеру реальної загрози життю чи здоров`ю обвинуваченого.
Пояснення потерпілого та свідків є послідовними, логічними, і такими що узгоджуються між собою. Даних які б свідчили про неправдивість їх показів не встановлено, і стороною захисту таких даних і доказів апеляційному суду не надано.
Покази потерпілих і свідків також узгоджуються з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема:
- витягом з кримінального провадження № 0000095 від 09 березня 2019 року, де зазначено, що 08 березня 2019 року біля 18 год. 30 хв. в с. Пляцина Барського району Вінницької області на присадибній ділянці, що розташована по вул. Польова, буд. 7 під час раптово виникло конфлікту ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 (а.с. 90);
- рапортом помічника чергового СРПП № 4 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 , зареєстровано 08 березня 2019 року за № 798 в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, про те, що на номер 102 надійшло повідомлення, що 08 березня 2019 року о 19 год. 13 хв. бригада № 59 швидкої медичної допомоги здійснювала виїзд на виклик за адресою: АДРЕСА_1 , де було проведено огляд потерпілої від побиття сусідом особи (а.с. 91);
- заявою ОСОБА_10 від 09 березня 2019 року, у якій зазначено, що 08 березня 2019 року сусід ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження в область голови та лівої ноги (а.с. 92);
- висновком судово-медичного експерта Барського районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 58 від 13 травня 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено: підшкірну гематому на потилиці зліва; синці по верхній поверхні правого плечового суглобу та по задній-зовнішній поверхні лівого стегна в середній та нижній третині; садна (2) на потилиці зліва в ділянці гематоми. Вказані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), за механізмом утворення - удар та тертя, по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в ухвалі про призначення експертизи, 08 березня 2019 року, та за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.2. "б" "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" 1995 р.) (а.с. 94).
Сумнівів у належності та допустимості досліджених судом першої інстанції доказів не виникає, колегія суддів, вважає їх допустимими та достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав для визнання висновків суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на суперечливість показів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 суд не приймає до уваги, оскільки, як встановлено із аудіозапису судового засідання, ОСОБА_11 не заперечувала факт наявності у потерпілого сокири, однак стверджувала, що вона була у мішку, що узгоджується із показами самого потерпілого ОСОБА_10 .
Крім того, посилання, апелянта на постанову слідчого від 31 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000286 від 25.07.2019 за фактом отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як на підтвердження факту наявності сокири в руках ОСОБА_10 і погрози вдарити нею є безпідставним, оскільки жодними доказами окрім пояснень самого ОСОБА_7 не підтверджуються.
Апеляційний суд також зважає на спосіб, характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , які останній отримав від обвинуваченого, обставини та місце вчинення правопорушення, неприязні стосунки із потерпілим, що передували події, та приходить до висновку про наявність підстав вважати, що дії обвинуваченого не є такими, які здійсненні з метою необхідної оборони, як на це посилається захисник у своїй апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Разом з тим, за встановлених судом першої інстанції обставин, не доведеним є той факт, що дії потерпілого мали характер нападу і ОСОБА_7 змушений був оборонятися, водночас обвинувачений, маючи можливість словесно спілкуватися із потерпілим з приводу їх земельного спору, не заходячи на земельну ділянку потерпілого, нею не скористався і не вжив заходів щодо мирного врегулювання конфліктної ситуації.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до законного та обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідальність за вчинення якого наступає за спричинення умисного легкого тілесного ушкодження. Така правова кваліфікація відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки судового рішення не встановлено.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним, обґрунтованим і справедливим, тому підстав для його скасування немає.
З огляду на вище наведене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: