Справа № 462/5682/19
провадження 1-кс/462/1574/20
У Х В А Л А

21 вересня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002737 від 02.09.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 18.09.2020 року звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова з клопотанням про скасування арешту майна, а саме: автомобіля марки «Audi», модель «А6», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , і одного ключа до цього автомобіля, накладеного ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 05.09.2019 року у кримінальному провадженні № 0002737, з передачею цього майна йому на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що він є фактичним володільцем вказаного автомобіля, за який сплатив відповідні кошти, а отже добросовісним набувачем майна і фактично потерпілим у кримінальному провадженні. В даному кримінальному провадженні проведено експертизу, висновок якої знаходиться в матеріалах провадження, а тому він вправі отримати цей транспортний засіб на відповідальне зберігання, оскільки в подальшому застосуванні арешту автомобіля відпала потреба. Вважає, що за таких обставин накладений на його майно арешт обмежуватиме його правомочності щодо володіння майном.
Заявник і дізнавач ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, кожен з них подав письмову заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна за його відсутності. При цьому дізнавач в поданій заяві зазначив, що проти зняття арешту не заперечує.
За таких обставин, з огляду на положення ч.2 ст.174 КПК України, слідчий суддя вважав можливим розглянути клопотання за відсутності особи, яка заявила клопотання, та особи, за клопотання якої було накладено арешт.
Дослідивши доводи заяви та перевіривши матеріали кримінального провадження №0002737, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
При розгляді клопотання встановлено, що 02.09.2019 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0002737 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, на підставі того що, 02.09.2019 року в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області надійшов рапорт від поліцейського УПП у Львівській області ДПП про те, що в ході патрулювання Залізничного району м. Львова було виявлено автомобіль марки «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , в ході перевірки документів до даного автомобіля було виявлено невідповідність в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу з базою НАІС, що свідчить про можливу підробку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вказаний автомобіль належить ОСОБА_4 , перебуває у фактичному володінні ОСОБА_3 .
Також встановлено, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова 05.09.2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , накладено арешт на автомобіль марки «Audi», модель «A6», номерний знак НОМЕР_1 , 1999 року випуску, сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_4 та один ключ від автомобіля.
Відповідно до висновку експертизи № 6/645 від 13.09.2019 року бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виготовлений не поліграфічним підприємством ТОВ «Знак» Консорціуму «ЄДАПС», яке здійснювало виготовлення бланків типових документів, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійний номер НОМЕР_3 , заповнене на автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , видане 04.01.2007 ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області на ім?я ОСОБА_4 не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в оригінальному обігу.
Відповідно до даних висновку експертизи № 8-268 від 24.09.2019 року номер кузова наданого на дослідження автомобіля піддався змінам, а саме механічному знищенню. Первинний номер кузова встановлено частково: НОМЕР_4 , де * - невстановлені знаки. Встановити повністю первинний номер кузова не виявляється можливим, у зв?язку зі зняттям значного шару металу. Номер двигуна НОМЕР_5 представленого на дослідження автомобіля є первинним та змінам не піддавались.
Крім цього, встановлено, що СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001043 від 01.04.2019 за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України, а саме: щодо факту виявлення 31.03.2019 року автомобіля марки «Audi», модель «А6», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 з явними ознаками підробки агрегатів транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В рамках кримінального провадження №0001043 03.04.2019 року було накладено арешт на автомобіль марки «Audi», модель «А6», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, які визнані речовими доказами у цьому провадженні. В подальшому, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.05.2019 року такий арешт скасовано, передано автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.
Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98), оскільки у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.
За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як видно з ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 05.09.2019 року арешт на вказаний автомобіль накладався саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
З матеріалів кримінального провадження № 0002737 вбачається, на даний час досудове розслідування у цьому провадженні триває, не встановлено осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення, транспортний засіб є речовим доказом, тобто матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину, та містить відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час розслідування вказаного кримінального провадження.
Разом з тим, встановлено, що у кримінальному провадженні, в рамках якого було накладено арешт на автомобіль, вже проведено ряд необхідних слідчих дій, в тому числі експертиз, щодо даного транспортного засобу, та що жодні інші особи, окрім ОСОБА_3 , протягом тривалого часу щодо належності їм даного автомобіля до органу досудового розслідування чи слідчого судді не зверталися, а доводи заявника щодо придбання такого є прийнятними і на даний час не спростовані.
Слідчому судді надано письмову згоду власника земельної ділянки на АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 має намір зберігати автомобіль.
Враховуючи наведене, а також те, що дізнавач, будучи обізнаним про клопотання ОСОБА_3 , жодних заперечень проти скасування арешту вказаного автомобіля не надав, натомість не заперечує проти передачі автомобіля на зберігання його фактичному володільцю, слідчий суддя дійшов висновку про можливість, з метою забезпечення справедливого балансу між загальним інтересом суспільства, в даному випадку потребами кримінального провадження, та вимогами захисту права власності заявника, часткового зняття арешту з автомобіля марки «Audi», модель «А6», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , і ключа до нього, з переданням цього транспортного засобу і одного ключа від нього на відповідальне зберігання фактичному володільцю ОСОБА_3 за адресою: м.Львів, вул.Білогорща, 69.
Що стосується вимоги клопотання про передачу на відповідальне зберігання заявника свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , то така задоволенню не підлягає, оскільки згідно висновку експертизи № 6/645 від 13.09.2019 року таке свідоцтво є підробленим і, відповідно, не є документом, що підтверджує реєстрацію транспортного засобу за певною особою.

Керуючись ст.174 КПК України,
постановив:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати частково арешт на автомобіль марки «Audi», модель «А6», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , і один ключ до цього автомобіля, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 05.09.2019 року у кримінальному провадженні №0002737, зобов`язавши дізнавача СД Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0002737, передати ОСОБА_3 вказане майно на відповідальне зберігання за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1