Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
08.02.21 394/989/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 21.07.2020 року до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Богодарівка Добровеличківського району Кіровоградської області, мешканки АДРЕСА_1 , яка підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В :

До Новоархангельського районного суду Кіровоградської області .2020 року надійшло клопотання відносно ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_4 висунуто підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння - таємного викрадення майна (крадіжки) за таких обставин:
Близько 11.00 17 липня 2020 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де в останньої виник умисел на таємне викрадення чужого майна. З цією метою ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господаря домоволодіння, достовірно знаючи, що її дії не будуть помічені, шляхом зриву навісного замикаючого пристрою вхідних дверей, проникла до приміщення гаража. Перебуваючи в приміщенні гаража ОСОБА_4 , маючи на меті особисте збагачення, виявила та в подальшому таємно викрала один бувший у використанні алюмінієвий бідон ємністю 25 літрів, вартістю 325 грн., що на праві приватної власності належав потерпілому. В подальшому, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому майнову шкоду на суму 325 грн.

Крім того, близько 07.00 18 липня 2020 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , де в останньої виник умисел на таємне викрадення чужого майна. З цією метою ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господаря домоволодіння, достовірно знаючи, що її дії не будуть помічені, шляхом зриву навісного замикаючого пристрою вхідних дверей, проникла до приміщення нежитлового будинку. Перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_4 , маючи на меті особисте збагачення, виявила та шляхом демонтажу таємно викрала; дві пошкоджені металеві плити пічного опалення, загальною вагою 28,4 кг., вартістю 3 грн. 20 коп. за один кілограм брухту чорних металів, загальною вартістю 90 грн. 88 коп.; дверки пічного опалення розміром 25х15 сантиментрів, вартістю 61 грн. 53 коп, дверки пічного опалення розміром 25х25 сантиметрів, вартістю 74 грн. 67 коп., що на праві приватної власності належали потерпілому. В подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 227 грн. 08коп.

21.07.2020 року року СВ Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області розпочато кримінальне провадження №0000264 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Під час досудового розслідування встановлені обставини, за яких ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 420 від 03.11.2020 року ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждала і в даний час страждає помірною розумовою відсталістю зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів (відповідно до МКХ-10). За своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_4 слід вважати неосудною. Підпадає під дію ст. 19 ч. 2 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
Разом з тим, під час судового провадження можлива участь підозрюваної.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, але ж під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що вона не осудна, а тому клопотання просив задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання.
У судовому засіданні ОСОБА_4 , яка має статус підозрюваної, свою вину визнала, алене змогла відповісти на запитання, висловити свою думку щодо відношення щодо вчиненого суспільно небезпечного діяння.

Захисник в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 , як було встановлено органом досудового слідства та підтверджено в судовому засіданні, дійсно вчинила суспільно - небезпечне діяння, передбачене ст. 185 ч.3 КК України, але в момент вчинення кримінального правопорушення за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому не заперечував щодо застосування до ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
Виннність ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими під час розгляду клопотання письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, достатніх та взаємоповязаних між собою, доказів кримінального провадження, що відповідає вимогам ст.358 КПК України.
Наведені докази вказують на те, що ОСОБА_4 вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Як вбачається із змісту ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно- небезпечні діяння.
В силу вимог ч.2 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.
Відповідно до ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; або, особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку

У відповідності до вимог ст.ст.511,512 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме. Частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
За приписами, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" № 7 від 03.06.2005 року, Закону України "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку зясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру. Застосування заходів примусового заходу медичного характеру за рішенням суду може полягати лише в їх застосуванні, при цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року "Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади" вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

З урахуванням вищевикладеного та думки учасників розгляду, суд дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння мало місце і вчинене воно ОСОБА_4 в стані неосудності, в момент скоєння правопорушення вона страждала і в даний час страждає помірною розумовою відсталістю зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів (відповідно до МКХ-10), згідно висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_4 за своїм психічним станом і характером суспільно-небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_4 на момент розгляду даного кримінального провадження і вона потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем її проживання.
Витрати за проведення експертизи віднести за рахунок держави.
Запобіжний захід в зазначеному кримінальному провадження не обирався.
Долю речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 372, 512, 513, 516 КПК України, ст.19, 92, 93, 94 КК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Богодарівка Добровеличківського району Кіровоградської області, мешканки АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем її проживання.
Речові докази: алюмінієвий бідон ємністю 25 літрів, дві пошкоджені металеві плити пічного опалення та двоє металевих дверцят, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУНП України в Кіровоградській області - передати за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Витрати за проведення експертизи віднести за рахунок держави.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельський районний суд протягом 30 (тридцяти днів), з дня її проголошення.
Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору та захиснику.

Суддя: