Справа № 300/218/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/274/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 300/218/16-к про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.367 КК України, з участю,
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2019 року,

встановила:
цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000826 від 14 вересня 2015 року та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000933 від 13 жовтня 2015 року в об`єднаному кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, повернуто прокурору.

На дану ухвалу прокурор Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та обвинувальні акти №0000826 та №0000933 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, повернути до Свалявського районного суду Закарпатської області на новий розгляд із стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд в своїй ухвалі неточно вказав, яке саме порушення допущено слідчим і прокурором.
Обвинувальний акт у вказаному провадженні складений прокурором, в такому зазначені всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, та викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого та місце його проживання, зазначені анкетні відомості потерпілого і представника потерпілого та його місце проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, до нього надані документи, передбачені ч.3 ст.291 КПК України.
Також суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання, не маючи право розглядати кримінальне провадження по суті та досліджувати докази, вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення.
Таким чином, суд вийшов за межі ст.314 КПК України, оскільки повинен був лише визначитись, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст.241 КПК України, не вдаючись до аналізу правильності викладення правової кваліфікації та суті обвинувачення кримінального правопорушення.
В ухвалі Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.11.2019 року судом не зазначено, які саме порушення допущено стороною обвинувачення, що не дає можливості стороні обвинувачення їх усунути.
Вважає, що позиція суду щодо повернення обвинувального акту є необґрунтованою у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню до Свалявського районного суду Закарпатської області на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
Також, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд повинен чітко навести підстави, з яких він вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України та викласти ці мотиви таким чином, щоб можливо було зрозуміти, які саме недоліки допущено прокурором та що їх виправлення надасть суду можливість призначити справу до розгляду.
Проте, на думку апелянта, вказаних вимог закону під час постановлення ухвали суд в повному обсязі не дотримався.
Зазначені судом першої інстанції формальні недоліки не є суттєвими, і не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки всі інші питання встановлюються судом і розглядаються при розгляді справи по суті.
Вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження і, як наслідок, до порушення передбачених ст.28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Вимоги до обвинувального акту викладені у ст.291 КПК України.
За результатами проведеного підготовчого судового засідання суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокуророві у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, а саме в такому мають міститися виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно з ст.91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч.4 ст.110 та ч.2 ст.291 КПК України.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кожного епізоду з кримінальних правопорушень, доказування яких, відповідно до ст.91, ч.1 ст.92 КПК України, є їх обов`язком, що дезорієнтує сторону захисту і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінальних правопорушень, суті і обсягу кожного обвинувачення, істотно обмежує процесуальні права сторони захисту, унеможливлює виконання завдань кримінального провадження та правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, і ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості тощо.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак, чого не було зазначено у вказаних обвинувальних актах.
Також колегія суддів погоджується з тим, що обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та є незрозумілим.
Так в обвинувальних актах за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, ОСОБА_6 у різних епізодах наділено різними ознаками суб`єкта кримінального правопорушення, хоча він весь час у зазначеному в обвинувальних актах періоді працював у ДП «Воловецькеке ЛГ» на одній посаді - майстра на лісозаготівельних роботах; не вказано в чому саме виразилась службова недбалість; які конкретно обов`язки він не виконав чи неналежно виконав; не зазначено конкретного часу незбереження ним матеріальних цінностей; щодо інкримінованого йому правопорушення зазначено, що він допустив здійснення невстановленими особами крадіжки ввірених йому товарно-матеріальних цінностей, так і нестачу лісопродукції, однак не наведено жодних підтверджуючих цьому обставин.
Даний факт, на думку колегії суддів, не дає можливості суду першої інстанції призначити обвинувальний акт до розгляду та спростовує доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що в обвинувальному акті викладено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою та такою, що не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.
Ухвала суду першої інстанції є законною, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2019 року, якою обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000826 від 14 вересня 2015 року та №0000933 від 13 жовтня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.367 КК України повернуто прокурору залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4