Справа № 463/7824/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1169/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 24 вересня 2020 року про відмову у задоволенні її скарги на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань,розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою поданою на гарячу лінію Кабінету Міністрів України.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить у разі пропущення строку на апеляційне оскарження, його поновити, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 24 вересня 2020 року та зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, визнати потерпілою в кримінальному провадженні №0000193 від 07.12.2018, повідомити прокуратуру Львівської області про невиконання слідчим ДБР п`яти ухвал слідчого судді, внести в ЄРДР відомості згідно з її заявою від 14 серпня 2020 року, подану на гарячу лінію Кабінету Міністрів України.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що всупереч вимогам закону відомості за її заявою не були внесені до ЄРДР
Апелянт звертає увагу на те, що неодноразово зверталася в суд про бездіяльність слідчого, доказом цього є ухвали слідчих суддів, а тривале розслідування говорить про упередженість слідчого, слідчого судді та необґрунтовану відмову у невнесенні відомостей в ЄРДР, і відмову її потерпілою, та відмову у задоволенні її скарги на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Львові.
Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, водночас апеляційним судом вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_6 про час та місце розгляду поданої нею апеляційної скарги, призначеної в строки, передбачені ст.422 КПК України, однак вказаний нею в апеляційній скарзі номер телефону « НОМЕР_1 » не обслуговується, водночас у своїй скарзі остання просить проводити апеляційний розгляд без її участі у зв`язку із захворюванням.

З метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги, з огляду на те, що апелянт просить проводити апеляційний розгляд без її участі, а прокуратура була належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання без участі останніх.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що копію ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 24 вересня 2020 року ОСОБА_6 отримала 07 жовтня 2020 року та того ж дня ознайомилася з мотивами прийнятого рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.
Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 298. Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення, до Реєстру вносяться зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР відомості за всіма прийнятими та зареєстрованими ними заявами, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.
Таким чином, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаної статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається. При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними відомості за заявами, зокрема ті, що не містять у собі даних про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
З огляду на наведене, можна зробити висновок, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень, що містять у собі відомості про склад кримінального правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з матеріалами скарги, ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її повідомленням про кримінальні правопорушення від 14.08.2020 року, поданим на гарячу лінію Кабінету Міністрів України.
До поданої скарги на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 долучила відповідь заступника начальника Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 17 серпня 2020 року за вих.№Д-4782/12-03/2-20 (а.с.4-5), згідно з яким її заяву від 14 серпня 2020 року щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_8 розглянуто та встановлено відсутність підстав для реєстрації в ЄРДР відомостей.
Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 , керівник другого слідчого відділу слідчого управління ДБР, розташованого у місті Львові, без проведення будь-яких слідчих дій у кримінальному провадженні №0000193 від 07.12.2018 року, ігноруючи ухвали слідчого судді від 29 травня 2019 року, 17 липня 2019 року, 08 серпня 2019 року, 04 вересня 2019 року та 23 вересня 2019 року про зобов`язання визнати її потерпілою у кримінальному провадженні та в чергове виніс постанову про відмову у визнанні потерпілою. Слідчий ТУ ДБР у м. Львові ігнорував факт невиконання судових рішень, оскільки він покриває злочинців та слідчих Личаківської поліції.
Перевіривши матеріали скарги ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про те, що обставини, які зазначені в повідомленні про вчинення злочину, не містять фактичних даних, які б свідчили про вчинення слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, мотиви скарги ОСОБА_6 по суті зводяться до оскарження рішень, дій слідчого ТУ ДБР у м. Львові у кримінальних провадженнях, що перебувають чи перебували у провадженні слідчого ТУ ДБР у м. Львові за її заявами.
Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді першої інстанції про те, що службові особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, не допустили протиправної бездіяльності.
З приводу апеляційних вимог ОСОБА_6 щодо зобов`язання слідчого визнати її потерпілою, то такі були предметом оцінки слідчим суддею першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів апеляційного суду, адже в силу ч.1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, а отже слідчий суддя не наділений правом перебирати на себе функції процесуального керівництва досудового розслідування.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 24 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань,розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою поданою на гарчу лінію Кабінету Міністрів України, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4