ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2753/20 Справа № 205/2088/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року,

за участю учасників судового розгляду:

прокурора: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції,

ВСТАНОВИЛА:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до 27 вересня 2020 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України, які у свою чергу були підставою для обрання обвинуваченому виключного запобіжного заходу продовжують існувати, при цьому застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе з огляду на особу ОСОБА_7 , який не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, за який у разі доведення його вини йому може бути призначено тяжке покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, при цьому вказано, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити новий злочин, оскільки є не працевлаштованою особою.

Одночасно судом першої інстанції вказано, що будь-який із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а даних стосовно зменшення ризиків в судовому засіданні встановлено не було.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, обравши ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
На думку захисника ОСОБА_6 з огляду на стадію судового процесу, обґрунтованість підозри втратила вирішальне значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, а тому невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому злочині не може бути обставиною, яка б вказувала на необхідність тримання його під вартою.
Також захисник зазначає, що його підзахисний перебуває під вартою значний проміжок часу, а саме два роки та чотири з половиною місяці, що у свою чергу перебуває за межами розумного строку, одночасно вказує про недоведеність прокурором неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу, зокрема і те, що ОСОБА_7 буде мати намір вчинити інше кримінальне правопорушення.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, оскільки її доводи є безпідставними.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду вимогам закону є безпідставними.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, наявними матеріалами справи встановлено, що в провадженні суду першої інстанції перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України в межах якого останньому згідно оскаржуваного рішення було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 вересня 2020 року.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, постановлена з дотриманням вимог як матеріального так і кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку, за який у разі доведення його вини, передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Неупереджено судом першої інстанції, із урахування особи обвинуваченого, встановлено наявність ризиків можливої спроби переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення злочину, оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України в період іспитового строку, при цьому є особою не працевлаштованою, що свідчить про відсутність джерела доходу.

Правильно судом враховано і відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати останнього від вчинення дій пов`язаних з реалізацією встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки як встановлено при апеляційному розгляді ОСОБА_7 не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_7 не зазначено як батько дитини, а тому апеляційний суд позбавлений можливості встановити наявність міцний соціальних зв`язків у ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність проводження стоку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , з яким колегія суддів погоджується, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить у повному обсязі виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, що у свою чергу не може гарантувати застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності, колегія суддів вважає, що вони не мають свого належного обґрунтування та не підтверджуються, як встановленими у судовому засідання обставинами, так і наявними матеріалами.

Доводи апелянта стосовно відсутності необхідності вирішення питання про продовження строку тримання під вартою його підзахисному з огляду на стадію судового процесу та втрати значення обґрунтованості підозри, то вказані доводи є безпідставними, оскільки на даний час у суді першої інстанції на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та фактично рішення стосовно продовження строку запобіжного заходу здійснюється на основі вже раніше встановлених обставин та ризиків з їх обґрунтованістю існування на момент розгляду відповідного питання, при цьому розумність строків перебування особи під вартою узгоджується самою необхідністю застосування виключного запобіжного заходу з урахуванням стадії та строків судового розгляду.

Що стосується доводів апелянта стосовно недоведеності прокурором неможливості застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою через можливе існування ризику вчинення нового злочину або продовження кримінального правопорушення його підзахисним то слід зазначити те, що існування таких ризиків було встановлено на ряду з іншими ризиками з числа передбачених ст. 177 КПК України з належним їх обґрунтуванням, при цьому будь - яких підтверджень на даний час щодо відсутності таких ризиків судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до 27 вересня 2020 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4