Справа № 724/864/19
Провадження № 1-кп/724/6/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині кримінальне провадження, що зареєстроване у ЄРДР за № 0000065 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, на утриманні двоє малолітніх дітей, уродженця с. Каплівка Хотинського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2019 року близько 19 год. 00 хв. по вул. Українській, 1, що у с. Каплівка Хотинського району, ОСОБА_5 маючи на меті нанести тілесні ушкодження для захисту ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які сформувалися внаслідок конфлікту, який виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , наніс один удар долонею правої руки в потиличну ділянку голови, після чого штовхнув двома кулаками рук в область плечей жителя с. Каплівка Хотинського району ОСОБА_4 , внаслідок чого останній впав на коліна.

Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 фізичну біль і тілесні ушкодження у вигляді: синців: у поперековій ділянці по при хребтовій лінії у кількості 3-х; по задній поверхні правого плеча в середній третині з переходом на верхню третину у кількості 2-х; струс головного мозку, які згідно висновку експерта № 28 екс-Н від 04.03.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав свою вину в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , а саме в тому, що 17 лютого 2019 року близько 19 год. 00 хв. по АДРЕСА_2 , він ішов та помітив як ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сваряться. На підставі цього він зробив висновок, що ОСОБА_6 , який являється його родичем, може бути спричинена шкода та підбіг до ОСОБА_4 і наніс один удар долонею правої руки йому в голову, після чого штовхнув двома кулаками рук в область плечей ОСОБА_4 , внаслідок чого останній впав на коліна. Вказане він вчинив з метою захисту ОСОБА_6 , оскільки думав, що ОСОБА_4 вдарить його. З потерпілим ОСОБА_4 він раніше знайомий, ніяких неприязних відносин з ним раніше не було.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 17 лютого 2019 року у вечірню пору він ішов в с. Каплівка по вул. Українській, Хотинського району Чернівецької області від своєї доньки і помітив групу людей, приблизно 8 чоловік. Пройшовши повз них на відстань приблизно 30-50 метрів, його наздогнав ОСОБА_6 впіймав його за руку та вдарив кулаком у плече, після чого вони продовжили сваритися. Приблизно через 2 хв. хтось його вдарив ззаді по потилиці, і в спину і він упав та відчув, що його б`ють зверху. Коли він встав то помітив ОСОБА_5 , якого тримали інші особи, та ОСОБА_6 сказав обвинуваченому, що з потерпілого хватить. Жодних претензій до ОСОБА_5 він не має.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість також підтверджується наступними дослідженими судом доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що 17 лютого 2019 року в нічну пору доби в с. Каплівка Хотинського району Чернівецької області він ішов з ОСОБА_8 та почув шум. Підійшовши ближче помітив, що сваряться ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Він бачив як обвинувачений ОСОБА_5 штовхнув потерпілого ОСОБА_4 . В подальшому він тримав обвинуваченого ОСОБА_5 , для того щоб не продовжувалась сварка, сказав потерпілому іти додому;

- показами свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що 17.02.2019 року ввечері вона з іншими людьми ішли до річки в с. Каплівка Хотинського району Чернівецької області. ОСОБА_6 ішов попереду та почав сваритися із потерпілим ОСОБА_4 про якісь гроші. Після цього до них підбіг ОСОБА_5 та вдарив по спині потерпілого ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні підтвердив, що 17.02.2019 року ввечері в АДРЕСА_1 , у нього виник конфлікт з ОСОБА_4 через гроші. Він схопив останнього за руку та вони на протязі декількох хвилин сварилися. Після цього, до них підійшов ОСОБА_5 і вдарив потерпілого ОСОБА_4 та штовхнув його в спину, в результаті чого останній впав на землю;

- заявою потерпілого ОСОБА_10 від 18.02.2019 року, якою підтверджується, що ОСОБА_4 звернувся в Хотинське ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень та спричинення фізичного болю 17.02.2019 року (а.с. 147);

- висновком експерта № 28 екс Н від 04.03.2019 року, яким підтверджується при проведенні судово-медичної експертизи гром. ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці: у поперековій ділянці по при хребтовій лінії у кількості 3-х; по задній поверхні правого плеча в середній третині з переходом на верхню третину у кількості 2-х; струс головного мозку. Виявлені ушкодження виникли в результаті не менш як 3-х разової травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах та мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я (а.с.148-149);

- протоколом проведення слідчого експерименту з ілюстративною фототаблицею від 20.03.2019 року, під час проведення якого, свідок ОСОБА_7 показав та розказав про те, як ОСОБА_5 штовхнув потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 150-152);

- протоколом проведення слідчого експерименту з ілюстративною фототаблицею від 20.03.2019 року, під час проведення якого, свідок ОСОБА_6 показав та розказав про обставини нанесення ОСОБА_5 удару в потилицю та поштовху потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 153-155);

- протоколом проведення слідчого експерименту з ілюстративною фототаблицею від 09.04.2019 року, під час проведення якого, обвинувачений ОСОБА_5 розказав та показав про обставина нанесення удару та поштовху 17.02.2019 року потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 165-167).

Те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, а саме наніс умисні легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , які спричинили короткочасний розгляд здоров`я, суд вважає доведеним. Проте кваліфікацію за ч. 1 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, суд вважає не доведеним.

Так, згідно позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 18.06.2020 року (справа № 720/990/18), безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці охоронювані законом цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

У ході всього кримінального провадження ОСОБА_5 , зазначав, що завдав ударів ОСОБА_4 з мотивів захисту ОСОБА_6 оскільки він вважав, що йому може бути завдана шкода потерпілим ОСОБА_4 з яким останній сварився за гроші. Відповідно до встановлених судом обставин, ОСОБА_5 діяв лише щодо потерпілого ОСОБА_4 , та його дії були динамічними і нетривалими та не були спрямовані на порушення громадського порядку та головною їх рушійною силою було бажання завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому ОСОБА_4 . Із встановлених судом обставин вбачається, що дії ОСОБА_5 не містили умислу протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінальної справив, характеризуючі дані про особу обвинуваченого, досудову доповідь, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, при обставинах, викладених у вироку суду, доведена повністю.

Разом із тим, судом в основу вироку покладено докази, які безпосередньо сприйняті судом під час судового засідання, та які є допустимими, достовірними та належними.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, який діяв на момент вчинення злочину), скоєне кримінальне правопорушення відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що, згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 : щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено, оскільки в матеріалах справи відсутні докази перебування ОСОБА_5 17.02.2019 року в стані алкогольного сп`яніння.

По місцю проживання ОСОБА_5 характеризується із задовільної сторони, в громадських місцях поводить себе добре, алкогольними напоями не зловживає, в даний час тимчасово не працює. Скарг на ОСОБА_5 в сільську раду не надходило.

Згідно довідки КНП «Хотинська РЛ» на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не має проблем із житлом, здобув неповну середню освіту, постійної роботи не має, проживає за рахунок заробітків за кордоном, матеріальне становище задовільне. Агресії не проявляє, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Кримінальних зв`язків не підтримує, має стабільні позитивні зв`язки з рідними та близькими, характеризується задовільно. Також обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, загальний ризик вчинення повторного правопорушення визначено як середній, загальний рівень ризику небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) також середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку Хотинського РС філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Враховуючи вищевказане, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, з урахуванням особи винного, його фізичного стану, обставин справи, суд вважає за можливе, за злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, призначити покарання у вигляді штрафу.

Суд вважає, що вказане покарання буде достатніми і необхідними для виправлення особи ОСОБА_5 та недопущення ним в подальшому вчинення кримінальних правопорушень.

Судових витрат по справі не має.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1