ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2281/20 Справа № 206/1991/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 28 січня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2020 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровськ, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000223 від 28 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області для усунення недоліків.

Мотивуючи постановлене рішення, суд першої інстанції послався на те, що, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті зазначено, що потерпілою у цьому кримінальному провадженню є фізична особа ОСОБА_10 , однак посилання на ту обставину що ОСОБА_10 є представником потерпілого, визначеного в порядку вимог ст. 58 КПК України, обвинувальний акт не містить, тому суд дійшов висновку, що виявлені недоліки вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314,315 КПК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невмотивованість та не обгрунтованість висновків суду про порушення у провадженні вимог ст. 291 КПК України. Прокурор зазначає, що в обвинувальному акті помилково визначено потерпілою ОСОБА_10 , що є технічною помилкою, фактично ОСОБА_10 є представником потерпілого, що діє на підставі довіреності, й в обвинувальному акті в графі потерпілий вказано саме юридичну адресу Самарської районної у місті ради, та наведена обставина не є порушенням вимог закону. Окрім цього, на думку прокурора, повернення судом обвинувального акта з формальних підстав потягло за собою порушення розумних строків судового розгляду, передбачених ст. 318 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить зазначення анкетних відомостей кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

При цьому, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вимогам кримінального процесуального закону відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є безпідставними.

Як видно з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався виключно тим, що ним під час підготовчого судового засідання було встановлено, що потерпілою у цьому кримінальному провадженню є фізична особа ОСОБА_10 , та жодного посилання на ту обставину що вона є представником потерпілого, визначеного в порядку вимог ст. 58 КПК України, обвинувальний акт не містить.

Між тим, повертаючи обвинувальний акт з цих підстав прокурору, суд не надав належної оцінки тому, що при складенні обвинувального акту відбулась технічна помилка, та ОСОБА_11 фактично є представником потерпілого, що діє на підставі відповідної довіреності.

Разом з цим в обвинувальному акті, при зазначені анкетних відомостей ОСОБА_10 , було вказано саме юридичну адресу Самарської районної у місті ради.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки повернення судом обвинувального акту з формальних підстав не сприяє розумності строків судового розгляду, передбачених ст. 318 КПК України та ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання колегії суддів, зазначені в ухвалі недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду у провадженні, та можуть бути усунені під час судового засідання.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 291 КПК України виключає надання суду інших документів, окрім обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову та розписки або інших документів про їх отримання, що й вказує на необхідність встановлення на стадії підготовчого судового засідання лише обставин відповідності обвинувального акта вимогам закону щодо змісту та фактично забороняє суду надавати оцінку правильності зазначених у ньому відомостей а також доказам на їх підтвердження або спростування.

Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4