Справа №463/7395/20
Провадження №1-кс/463/4147/20
У Х В А Л А

12 серпня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_4 до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 3 серпня 2020 року, якою було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 000145 від 23 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 372 КК України. Просить визнати незаконною та скасувати вказану постанову; зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові прийняти рішення про визнання ОСОБА_4 потерпілим в зазначеному кримінальному провадження та надати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Скаргу мотивує тим, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000145 від 23 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 372 КК України. Оскаржуваною постановою було відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні. Вважає постанову незаконною та такою, що прийнята передчасно, без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
В судове засідання скаржник не з`явився, засобами електронного зв`язку 11 серпня 2020 року подав клопотання, відповідно до якого розгляд скарги просить проводити у його відсутності.
Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив.
За таких обставин, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника та представника органу досудового розслідування та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 3 серпня 2020 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 000145 від 23 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 372 КК України. З оскаржуваної постанови вбачається, що досудовим розслідуванням не встановлено обставин заподіяння ОСОБА_4 шкоди, а саме матеріальної, слідчий вважає правом органу досудового розслідування, а не обов`язком визнання особи потерпілою в кримінальному провадженні.
Судовим розглядом встановлено, що поза увагою слідчого залишись обставини, зокрема, що кримінальне провадження триває в тому числі за ч. 2 ст. 372 КК України, обов`язковим елементом якої не є заподіяння істотної шкоди. Оскаржувана постанова не містить будь-яких обґрунтувань чому слідчий прийшов до переконання, що ОСОБА_4 не може бути потерпілим від можливого вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення ОСОБА_4 шкоди, що в свою чергу сприяло б прийняттю обґрунтованого та законного рішення.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.
З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не надано належної оцінки описаним вище обставинам можливого заподіяння ОСОБА_4 шкоди, в тому числі неможливості визнання його потерпілим від вчинення можливого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 373 КК України.
А тому вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
В слідчого судді на день розгляду скарги відсутні відомості про закриття кримінального провадження в якому подано скаргу, що є предметом розгляду.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого від 3 серпня 2020 року слід скасувати та зобов`язати слідчого повторного розглянути питання щодо доцільності визнання ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні № 000145 від 23 жовтня 2018 року, у зв`язку з чим в задоволенні інших вимог слід відмовити. При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що у відповідності до положень ст. 307 КПК України, до його повноважень не відноситься питання визнання постанови незаконною.
Керуючись вимогами ст.ст. 55, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 3 серпня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 000145 від 23 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 372 КК України.
Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 , або іншого слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, повторно розглянути питання визнання ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні № 000145 від 23 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 372 КК України.
В задоволені решти вимог відмовити.
Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1