У Х В А Л А
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнаний невинним та виправданий у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у провадженні ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року може бути оскаржений і прокурор у кримінальному провадженні, який брав участь у судовому провадженні, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 та ч. 4 ст. 36 КПК України, має право на подачу апеляційної скарги.
Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строки апеляційного оскарження прокурором дотримані.
Як указують положення п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Дані вимоги закону прокурором не дотримані.
Як указують положення п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі повинні бути зазначені, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Разом з тим, подана апеляційна скарга прокурора взагалі не містить в собі будь-якого обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного вироку, крім загальних підстав для його скасування, перерахування письмових доказів, досліджених в судовому засіданні та констатації певних статей Кримінального процесуального кодексу України і ухвалення нового вироку.
Як видно з апеляційної скарги прокурора, він просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року стосовно ОСОБА_3 , яким останній визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданий у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Проте, прокурор в апеляційній скарзі не вказав на процесуальні шляхи для задоволення його апеляційних вимог, як того вимагають положення ч. 3 ст. 404 КПК України при наданні апеляційною інстанцією іншої оцінки доказам, ніж дав суд першої інстанції, на що послався в апеляційній скарзі прокурор.
Слід зазначити і про те, що в мотивувальній частині апеляційної скарги прокурором висвітлена вимога щодо допиту в судовому засіданні суду апеляційної інстанції «свідків» ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідження письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, без конкретизації яких саме доказів, як і без посилання на певні аркуші кримінального провадження.
В резолютивній частині апеляційної скарги вимоги прокурора щодо допиту певних осіб та дослідження доказів у провадженні відсутні.
За наведеним, слід прийти до висновку, що апеляційна скарга прокурора містить такі недоліки, що перешкоджають відкриттю апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року стосовно ОСОБА_3 необхідно залишити без руху та надати прокурору достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Встановити прокурору строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копію ухвали направити прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1