ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/475/20 Справа № 711/8594/19 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.07.2009 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.09.2010 року по відбуттю покарання;

- 25.07.2011 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 11.04.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 8 днів;

- 02.03.2015 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 24.04.2015 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 08.06.2015 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 11.10.2018 року по відбуттю строку покарання;

- 13.12.2019 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 17.02.2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим, призначеного за даним вироком, та за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17.02.2020 року визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його затримання, а саме 08.08.2019 року.

Продовжено щодо ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз в сумі 1256,08 грн.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 07.08.2019 близько 09 год. 30 хв., будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став та вчинив новий корисливий злочин (грабіж) при наступних обставинах.

Так, він у вказаний день, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу будинку № 156 по вул. Нарбутівській в м. Черкаси, близько 09 год. 30 хв., помітив раніше невідому жінку, яка проходила поряд та направилась до буд. АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 прослідував за нею, та зайшовши з жінкою до будинку, на коридорі восьмого поверху, підійшов позаду, схопив рукою за шию та шляхом ривка, умисно відкрито заволодів золотим ланцюжком 585 проби, вагою 7 г, та золотим кулоном 585 проби, вагою 1 г, які знаходилися на шиї потерпілої, загальна ринкова вартість яких, згідно висновку експерта №8/542 від 29.08.2019, на момент вчинення злочину, могла становити 5629,44 грн., та з місця скоєння кримінального правопорушення зник в невідомому напрямку, ігноруючи викрики потерпілої з проханнями зупинитись та повернути викрадене майно. Таким чином, ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на суму 5629,44 грн.

Крім того, він же, 08.08.2019 приблизно о 13 год. 25 хв., повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи біля ТРЦ «Дніпро Плаза» в м. Черкаси, близько 13 год. 20 хв., помітив раніше невідому жінку, яка проходила повз торгівельний центр та спустилась по східцях, біля офісного приміщення «Човен», за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 22А, після чого, направилась до арки буд. АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 прослідував за нею та наздогнавши жінку, неподалік від арки буд. АДРЕСА_3 , підбіг позаду та шляхом ривка, умисно відкрито заволодів золотим ланцюжком 585 проби, вагою 9,72 г, який знаходився на шиї потерпілої, ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 8/541 від 28.08.2019, на момент вчинення злочину, могла становити 6915,29 грн., та з місця скоєння кримінального правопорушення побіг в напрямку місцезнаходження автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , ігноруючи викрики потерпілої з проханнями зупинитись та повернути викрадене майно. Таким чином, ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду на суму 6915,29 грн.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2020 року щодо нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким застосувавши ст. 69 КК України призначити більш м`яке покарання, врахувавши пом`якшуючі обставини, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повернення потерпілій майна, а також те, що у нього на утриманні перебуває батько-пенсіонер, а сам він є потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просили її задовольнити.

Прокурор просила залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, з посиланням на законність та обґрунтованість вироку суду.

Потерпіла в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і дату розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог в цілому дотримався.

Відповідно до змісту вироку суду ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому. З огляду на це, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуте судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

Оцінюючи вимоги апеляційної скарги щодо пом`якшення обвинуваченому визначеного йому судом першої інстанції покарання, колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими, й апеляційну скаргу відхиляє з наступних міркувань.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину, його характеру та особі винного. Також суд першої інстанції обґрунтовано визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив необхідність призначення обвинуваченому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим й призначив остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, оскільки ОСОБА_7 раніше був засуджений Автозаводським районним судом м. Кременчука 17.02.2020 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. При цьому у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 інкримінуються діяння, вчинені ним до ухвалення Автозаводським районним судом м. Кременчука вироку від 17.02.2020 року.

Колегія суддів погоджується з тим, що покарання у виді позбавленні волі саме на 5 років є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Також колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, чого власне він і бажає, враховуючи, що обвинувачений, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не став на шлях виправлення і знову вчинив умисні злочини проти власності.

Стосовно доводів обвинуваченого про необхідність застосування щодо нього ст. 69 КК України, оскільки на його утриманні перебуває батько-пенсіонер, колегія суддів вважає, що немає підстав, які б указували на те, що саме батько перебуває на утриманні у обвинуваченого, який не має стабільного джерела доходу, а не навпаки.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Тому, керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :