Справа №295/2444/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003383 від 23.06.2017 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

по обвинуваченню за ст. 121 ч. 1 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:

23.06.2017 року близько 00 години ОСОБА_5 перебував поблизу будинку № 45 по провулку Котляревського в м. Житомирі, де на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт. В цей же час та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , реалізуючи який ОСОБА_5 , усвідомлюючи характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_8 та наніс йому один удар в область скроневої частини голови силікатною цеглиною, після чого ОСОБА_8 впав. В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, дерев`яною штахетиною, яку попередньо виламав з паркану, наніс ОСОБА_8 близько 20 ударів в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому скроневої кістки з переходом на основу черепа, ран волосяної частини голови, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Своїми умисними діями, що виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 1 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вказав, що він та потерпілий, який є його дядьком проживають в одному будинку. В той день він мав розмову з потерпілим, який критикував його за те, що він не прийняв спадщини після смерті матері, почав ображати, штовхати. Так як конфлікти були і раніше, дядько також виганяв його з будинку, а тоді він жив на вулиці чи у знайомих, все це накопилося і він підійшов до паркану, виламав штахетину та почав наносити удари, штахетина зламалась і він взяв другу та наносив удари по голові, цеглиною не бив. Просив суворо не карати.
Досліджені в судовому засіданні докази підтвердили вчинення ОСОБА_5 інкримінованого діяння.
Потерпілий у судовому засіданні показав, що дійсно він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 ввечері були у бесідці на подвір`ї, де вечеряли, вживали спиртне. ОСОБА_10 прийшов з вулиці, був також з ними, під час спілкування розмовляли чому той не працює, з цього почався конфлікт, потім ОСОБА_11 десь пішов, що було потім не знає, прийшов до тями в лікарні. Зі слів ОСОБА_12 наносив йому удари ОСОБА_13 .
Згідно висновків експертів № 1447 та № 2339 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому скроневої кістки з переходом на основу черепа, ран волосяної частини голови, що виникли від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, могли бути спричинені як цеглиною, так і дерев`яною палицею (т. 1 а.с. 53, 78).
Під час огляду місця події 23.06.2017 року у дворі будинку АДРЕСА_1 було виявлено предмет схожий на ніж, частини деревних штахет із плямами бурого кольору, цеглина білого кольору із слідами речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 46); в результаті огляду предметів: цеглини білого кольору та дерев`яної палиці, на них виявлено плями рідини бурого кольору неправильної геометричної форми з діаметром до 13 см, навколо якої розміщуються множинні сліди крапкового характеру біологічного походження (на цеглині), а на палиці, що являє собою штахетину з паркану довжиною 1 метр та шириною 6 см, є перелом близько середини та множинні плями рідини бурого кольору, що знайшло своє відображення у протоколі огляду від 24.06.17.
Згідно висновку експертів КНП «Обласний медичний центр психічного здоров`я» Житомирської обласної ради № 139-2020 від 26.05.2020 року ОСОБА_10 на період 23.06.2017 ознак будь-якого хронічного психічного захворювання не виявляв, слабоумством не страждав та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервного типу перебігу, помірно вираженого апато-дисоціативного дефекту, псевдоманіакально-маячного синдрому і за своїм психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_5 потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру шляхом його госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Згідно з ст. 19 ч. 3 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.
Частиною 4 ст. 94 КК України встановлено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом не становитьзагрози для суспільства але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.
Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час останній страждає психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо або неминучої шкоди цій особі або іншім особам.
Зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 , з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що за станом свого психічного здоров`я він потребує госпіталізації до психіатричного закладу, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до останнього на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення ним злочину за ст. 121 ч. 1 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід підлягає залишенню без змін та продовженню.

Керуючись ст.ст. 512-513 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_14 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Речові докази: силікатну цеглину та дерев`яну палицю - знищити.

Запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - продовжити строком на 40 днів (по 30.09.2020 включно), до набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомир протягом 30 днів з дня проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1