Справа № 169/802/20
Провадження № 1-кп/169/152/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, без визначеного місця проживання, тимчасово проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого

- вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 357, частиною другою статті 15, частиною першою статті 185 КК України із застосуванням частини першої статті 70 КК України до 1 року позбавлення волі зі звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2020 року приблизно о 12 годині ОСОБА_5 , знаходячись поблизу присадибної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_4 , межі якого позначені металевими стовпчиками, де з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, намагався таємно повторно викрасти залишені на зберігання біля ставка: спінінгове вудилище марки «Feima NЕХIA Blue Fox 270», вартістю 182 гривні 16 копійок, із риболовецькою котушкою «СВ440», вартістю 115 гривень 81 копійка, що разом складає 297 гривень 97 копійок, а саме не вживши жодних заходів для встановлення власника зазначеного вище спінінгового вудилища та риболовецької котушки до нього, хоча мав таку можливість, так як власник знаходився на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, переніс їх від місця зберігання до кущів ожини, що за межами домоволодіння, склав спінінгове вудилище та замотав його разом з риболовецькою котушкою у свою кофту. Продовжуючи свої дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 вийшов на дорогу, що по АДРЕСА_1 , де був помічений та зупинений власником майна ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, 11 вересня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.

Слідчим 25 вересня 2020 року складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , який тоді ж затверджено прокурором та надіслано до суду.

24 листопада 2020 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні на підставі статей 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України, визнає повністю і щиро розкаюється у вчиненому; завдана потерпілому кримінальним правопорушенням майнова шкода повністю відшкодована; сторони узгодили, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України, призначається у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць. На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, частково невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці. Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 просили затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена з таких мотивів.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до положень статті 12 КК України, є нетяжким злочином, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, завдану злочином потерпілому майнову шкоду повністю відшкодовано і будь-яких претензій майнового чи морального характеру потерпілий до обвинуваченого не має, сторони узгодили, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України, призначається у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць. На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, частково невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці. Зміст угоди про примирення відповідає вимогам статті 471 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону й інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини п`ятої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною першою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Під час судового засідання з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені частиною першою статті 473 КПК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що ОСОБА_5 не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні і сторони угоди.

Умови вказаної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення є правильною і підпадає під категорію кримінальних правопорушень (злочинів), щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність в цьому випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи, становлять 817 гривень 25 копійок і вони підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24 листопада 2020 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, частково невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме:

- кофту темно-синього кольору з білими смужками, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_5 , - залишити у користуванні останнього;

- спінінгове вудилище марки «Feima NЕХIA Blue Fox 270», риболовецьку котушку «СВ440», які поміщені у спецпакет № INZ 4038576, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, - повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий