Справа № 346/2187/19
Провадження № 1-кп/346/109/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 р.м. Коломия

Колегія суддів Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря : ОСОБА_4 ,

прокурора : ОСОБА_5 ,

захисника : ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия в залі суду в с. Коломия матеріали кримінального провадження внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000241 від 18 березня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Коломийського міськрайонного суду знаходиться дане кримінальне провадження.

В судовому засіданні 15 січня 2021 року після дослідження письмових доказів обвинувачений заявив клопотання про заміну йому захисника, вказуючи при цьому, що родичі укладуть угоду із так званим "не державним адвокатом". При цьому не зумів пояснити в чому на його думку виражається незадоволення професійними діями адвоката ОСОБА_8 . Зважаючи на закінчення строків перебування обвинуваченого під вартою та закінчення робочого дня, суд, по згоді з учасниками судового розгляду, вирішив доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Івано-Франківській області призначити іншого захисника для вирішення питання запобіжного заходу обвинуваченому.

В зв"язку з погіршенням стану здоров"я обвинуваченого 15 січня 2021 року судове засідання не проводилося.

В судовому засіданні 16 січня 2021 року під час заміни захисника обвинувачений уточнив суду, що дійсною причиною відмови від послуг адвоката ОСОБА_8 було його бажання дати родичам можливість укласти угоду із незалежним адвокатом. Напередодні чітко висловити свою думку не міг по стану здоров"я.

Адвокат ОСОБА_8 пояснив, що з приводу вчинення всіх попередніх дій у вказаному процесі обвинувачений не мав до нього жодних зауважень, існувало розуміння і юридичне відстоювання захистом позиції обвинуваченого. Конфлікту інтересів у них не було.

Після конфіденційної розмови із підзахисним зрозумів, що дійсною причиною являється бажання укласти угоду родичами з іншим адвокатом з поза меж центру та неналежне висловлення своєї думки по стану здоров"я.

Адвокат ОСОБА_9 вказав, що досудове спілкування з обвинуваченим дає йому підстави стверджувати те саме.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою, оскільки такий у нього закінчується і до спливу строку дії попередньої ухвали суду завершити розгляд справи з об`єктивних причин не можливо, ризики які враховувались судом при обранні запобіжного заходу на даний час не зменшились, як наслідок запобігти їм шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не можливо, тому враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений та його захисник проти продовження строку тримання під вартою заперечили та вважають, що на даний час певна частина ризиків, наведених прокурором, відсутня.

Звертають увагу колегії суддів на погіршення стану здоров"я обвинуваченого, якому під час оголошеної перерви в судовому засіданні терміново була надана перша медична допомога та що більшість доказів в тому числі допит потерпілого та свідків проведена, а отже відсутній одни із ризиків, тому просять змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши заявлені клопотання та взявши до уваги пояснення учасників судового засідання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 331 ч.1 КПК України суд зобов"язаний розглянути клопотання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку визначеного законом та ухвалою суду. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі "Харченко проти України" та у п. 170 рішення Суду у справі "Лабіта проти Італії", таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи.

На даний час по вказаному провадженню триває судове розслідування, допитано потерпілого, обвинуваченого та двох свідків, досліджено письмові докази, однак завершити судовий розгляд у строк, який залишився обвинуваченому для тримання під вартою, можливості не має, а оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого та характеру висунутого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує йому, реальними залишаються ризики можливого ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, вчинення нових злочинів та здійснення тиску на свідків і потерпілого при звільненні з-під варти.

Таким чином, колегія суддів виходячи з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, приходить до висновку про неможливість зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для обвинуваченого на домашній арешт.

Колегія суддів не вважає належно обгрунтованими посилання захисника та обвинуваченого на причини з яких йому слід змінити запобіжний захід на більш м"який, а тому рахує доцільним клопотання прокурора задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 331, 336, 370, 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 16 березня 2021 року.

Судове засідання по кримінальному провадженню № 0000241 від 18 березня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України, відкласти на 15:30 год. 11 березня 2021 року.

Копію даної ухвали направити начальнику Державної установи "Коломийська виправна колонія № 41".

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3