Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
представника володільця
майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року (ЄРДР №0003267),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року частково задоволено клопотання прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 про накладення арешту на майно. Накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуків гаражних приміщень, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , майно, а саме на:
-Заднє подвійне сидіння від автомобіля марки «Range Rover» у кількості 1 шт.;
-Переднє сидіння від автомобіля марки «Range Rover» у кількості 2 шт.;
-Середня частина торпеди від автомобіля марки «Range Rover» у кількості 1 шт.;
-Обшивку дверей від автомобіля марки «Range Rover» у кількості 4 шт.;
-Колесо «R20» від автомобіля марки «Range Rover» у кількості 4 шт.;
-Задню ходову частину з маркуванням «Land Rover AH-42-20496-AF 22» у кількості 1 шт.;
-Капот від автомобіля марки «Range Rover» у кількості 1 шт.;
-Задні двері від автомобіля у кількості 2 шт.;
-Передні двері від автомобіля у кількості 1 шт.;
-Спойлер від автомобіля із вставкою червоного кольору, у кількості 1 шт.;
-Потолок автомобіля у кількості 1 шт.;
-Крило автомобіля у кількості 2 шт.;
-Кришку багажника автомобіля у кількості 1 шт.;
-Задню частину багажного відділення у кількості 1 шт.;
-Накладку на бампер з надписом «Land Rover 82625862h» у кількості 1 шт.;
-Кришку «бардачка» автомобіля у кількості 1 шт.;
-Автомобільну запчастину в поліетиленовій плівці із надписом «Рендж Ровер L22 2012 3.0 бензин корпус воздушного фільтра» у кількості 2 шт.;
-Автомобільну запчастину в поліетиленовій плівці із надписом «Рендж Ровер L322 спідометр» у кількості 1 шт.;
-Автомобільну запчастину в поліетиленовій плівці із надписом «Рендж Ровер L322дзеркало ліве» у кількості 1 шт.;
-Рульову колонку в зборі з логотипом «Land Rover» у кількості 1 шт.;
-Автомобільну запчастину із маркуванням «RX 450 H» у кількості 1 шт.;
-Автомобільні двері чорного кольору у кількості 1 шт.;
-Автомобільні двері оранжевого кольору із надписом «Toyota» у кількості 1 шт.;
-Автомобільну запчастину із маркуванням «BMW 31169-9164483» у кількості 1 шт.;
-Автомагнітолу «push scan» у кількості 1 шт.;
-Деталі від двигуна із надписом «CRV 2.40»
-Автомобільну запчастину чорного кольору у кількості 1 шт.;
-Рульову колонку в розібраному вигляді з маркуванням «Honda CR-V» у кількості 1 шт.;
-Автомобільні запчастини автомобіля «Honda CR-V»;
-Автомобільні запчастини автомобіля «Mazda 6»;
-Автомобільну запчастину із маркуванням «BMW X5» у кількості 3 шт.;
-Автомобільну запчастину автомобіля «Lexus» у кількості 10 шт.;
-Автомобільну запчастину автомобіля «Acura RDX 2006-2012» у кількості 10 шт.;
-Автомобільні запчастини автомобіля «Toyota» у кількості 7 шт.;
-Автомобільні шини у кількості 20 шт.;
-Номерні знаки «ВС0396АТ» у кількості 2 шт.;
-Номерні знаки «RMK 9127» у кількості 1 шт.;
-Номерні знаки «LN 458 FX» у кількості 2 шт.;
-Номерні знаки «MBK2017» у кількості 1 шт.;
-Номерні знаки «DOA W629» у кількості 1 шт.;
-Номерні знаки «LC5389» у кількості 1 шт.;
-Номерні знаки «F2G 30389» у кількості 2 шт.;
-Номерні знаки « НОМЕР_1 » у кількості 2 шт.;
-Автомобіль марки «Mazda» в кузові сірого кольору д.н.з. « НОМЕР_2 »;
-Каркас автомобіля «Land Rover» із маркуванням «ВН42-14В453-ВР» у кількості 1 шт.;
-Каркас автомобіля «BMW» у кількості 1 шт.;
-Дах автомобіля «Land Rover» коричневого кольору у кількості 1 шт.;
-Поліетеленовий пакет з нашуруваннями невідомої порошкоподібної речовини білого кольору у кількості 1 шт., який поміщено до спец пакету SUD 1000 851.
В іншій частині в задоволенні клопотання прокурора відмовлено.
Слідчий суддя в частині задоволення клопотання про арешт своє рішення мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а тому його арешт необхідний з метою збереження речових доказів, попередження можливого їх знищення, втрати або пошкодження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз.
Відмовляючи в іншій частині клопотання про арешт, слідчий суддя у своїх висновках вказував, що прокурором будь-яких належних доказів, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України не надано, натомість стороною захисту доведено законну підставу утримання цих речей.
В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 оскаржує ухвалу слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, та вважає її висновки в цій частині незаконними та необґрунтованими.
Посилається в своїй скарзі на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки тому факту, що арештовані речі не відповідають вимогам ст 98, ч.2 ст. 167 КПК України, а органом досудового розслідування взагалі не доведено яке відношення вилучене під час обшуку майно має у кримінальному провадженні.
Просить ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 23 грудня 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуків за адресами: м. Луцьк, вул. Клима Савури, 53 В, АДРЕСА_1 .
У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 оскаржує ухвалу слідчого судді в частині відмови в задоволенні його клопотання про арешт майна, вилученого під час обшуків за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 комплектуючих та автозапчастин.
Вказує, що в цій частині ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю її висновків фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що усі вилучені деталі до автомобілів мають значення речових доказів у кримінальному провадження, оскільки як встановлено матеріалами провадження, деталі до автомобілів Honda CR-V та Range Rover можуть бути такими, що здобуті злочинним шляхом, адже вказані транспортні засоби із 2019 року знаходяться в розшуку за базою даних ГАРПУН».
З цих підстав прокурор вважає, що існують достатньо ґрунтовні підстави вважати, що й інше майно, що вилучене під час обшуків також може бути одержане злочинним шляхом.
Просить ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року скасувати, прийняти нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційних скарг, представника володільця тимчасово вилученого майна адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу подану ОСОБА_9 і просив її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора заперечив, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, повністю заперечував доводи апеляційної скарги захисту, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.
Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вважає апеляційний суд, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.
На думку апеляційного суду, вилучені під час обшуку речі, на які слідчий суддя своєю ухвалою наклав арешт відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167, ст.98 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що вони використані як предмет вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його слідиабо містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а томуз метою збереження речових доказів та їх дослідження органами досудового розслідування клопотання прокурора у цій частині підлягає задоволенню.

Тому, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
За таких обставин доводи апеляційної скарги захисту щодо необхідності скасування ухвали слідчого суду та відмови в накладенні арешту на майно є необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення.

Що стосується твердження прокурора про необхідність накладення арешту на решту вилучених під час обшуків за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 речей, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними.

На переконання апеляційного суду, дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують, в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність застосування арешту на інше майно, на яке прокурором пропонувалось накласти заборону відчуження.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимогст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на інші речі, що вилучені під час проведення обшуків за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , в задоволенні арешту яких слідчим суддею відмовлено, оскільки фактично не підтверджено, що таке майно має значення речових доказів в даному провадженні, тобто, що вказані речі зберегли на собі сліди протиправної діяльності є засобами або знаряддями його вчинення або ж у них містяться відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.
Крім того з аналізу клопотання, поданого до слідчого судді не вбачається жодного посилання на відповідність такого майна критеріям, визначеним ст. 98, ч.2 ст. 167 КПК України, що свідчить про безпідставність клопотання прокурора в цій частині.
З цих підстав доводи прокурора про необхідність скасування ухвали слідчого судді та задоволення в повному обсязі його клопотання про арешт не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

Інші посилання прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави та мета для його задоволення в цілому.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення клопотання прокурора, а тому апеляційні скарги сторін захисту та обвинувачення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді