Справа № 571/1235/20
Провадження № 1-кп/571/223/2020
УХВАЛА

14 вересня 2020 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
та його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого групи прокурорів прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, з тримання під вартою на домашній арешт з 20.00 год. вечора до 08.00 год. ранку; клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, з тримання під вартою на домашній арешт з 20.00 год. вечора до 08.00 год. ранку у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 19.07.2020 року за №0000233 про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, жителя та зареєстрованого у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, який на своєму утриманні будь-яких осіб не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

в провадженні Рокитнівського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000233 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Разом із обвинувальним актом у зазначеному кримінальному провадженні до суду надійшло клопотання старшого групи прокурорів прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб з утриманням його в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».
Подане клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 19.07.2020 року, приблизно о 05 год. 45 хв., у світлу пору доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та рухаючись автодорогою сполученням Вежиця-Рокитне-Борове, за межами населеного пункту, зі сторони с. Хміль Рокитнівського району Рівненської області у напрямку с. Глинне Рокитнівського району Рівненської області, неподалік с. Хміль Рокитнівського району Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, перед початком виконання маневру не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, раптово та в безпосередній близькості виїхав на зустрічну смугу руху, чим створив аварійну ситуацію, та допустив зіткнення з мотоциклом BIRD, без реєстраційного номера, номер рами НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті цієї ДТП ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. У клопотанні констатовано, що обвинувачений порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, а його діяння, описане вище, кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України. Крім того, сторона обвинувачення покликається на те, що 21.07.2020 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 16.09.2020 року без визначення розміру застави.
Прокурор вважає, що причетність ОСОБА_8 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення в повній мірі доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо обвинуваченого та на які він покликається у поданому клопотанні (а.с.21-23).
У поданому клопотанні прокурор вказував також на те, що, на його думку, продовжують існувати обставини, які свідчать про можливість настання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема: ризик того, що обвинувачений може «переховуватися від органів досудового розслідування та суду»; «незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні»; вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтовуючи наявність зазначених ризиків прокурор зазначив наступні обставини:
?ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів і в разі доведення його вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Відтак, на переконання прокурора, перебуваючи на волі обвинувачений, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження, на думку прокурора, обґрунтовується і тим, що ОСОБА_8 «не має власної сім`ї та постійного місця роботи» і є «жителем прикордонної зони, відтак може покинути межі території України, чим перешкоджатиме встановленню об`єктивної істини у справі.»;

?Потерпілими у кримінальному провадженні є жителі с. Березове Рокитнівського району Рівненської області і обвинуваченому може бути відоме їх місце проживання, а тому є ризики незаконного впливу з його боку на потерпілу сторону шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього показань. Ці ж дії, на думку прокурора, сторона захисту може вчиняти і щодо свідків, а тому «лише перебування ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі унеможливить спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.»;

?ОСОБА_8 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення «Правил безпеки дорожнього руху України, зокрема в частині перевищення швидкісного режиму в населених пунктах, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_8 є особою суспільно-небезпечною та схильною до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема проти безпеки руху та експлуатації транспорту.».

До поданого клопотання прокурором ОСОБА_7 не долучено жодних доказів на обґрунтування доводів, викладених у такому, в тому числі і зазначеної в додатку ухвали «суду від 21.07.2020 року».

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09.09.2020 року постановлено призначити у вказаному кримінальному провадженні підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання, 14.09.2020 року захисниками обвинуваченого ОСОБА_8 подані клопотання про зміну раніше обраного йому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешту у період доби з 20.00 год. вечора до 08.00 год. ранку.
При цьому, захисник ОСОБА_6 просив також, при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
-за викликом прибувати до суду;
-не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Подані захисниками клопотання вони обґрунтовували тим, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Адвокати вважають, що ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу під час досудового розслідування перестали існувати. Обґрунтовуючи таке твердження вони покликаються на те, що усі необхідні першочергові судові експертизи у цій справі проведені, а потерпіла у цьому кримінальному провадженні мати ОСОБА_9 уже допитана у кримінальному провадженні і вона, як і свідки не була очевидцем події. Також захисники вважають, що за відсутності очевидців ДТП обвинувачений мав реальну можливість зникнути з місця події, проте він сам повідомив про неї працівників поліції та швидкої медичної допомоги та протягом двох годин очікував на них на місці події. При обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 захисники просять суд врахувати, що він раніше не судимий, свою вину визнав повністю, щиро розкаюється, відшкодував збитки потерпілій стороні, за місцем проживання характеризується позитивно та має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом із батьками, сестрою та братом. Крім того, вони просять суд врахувати, що відповідно до практики ЄСПЛ при обранні запобіжного заходу ризики повинні підтверджуватися «фактичними доказами», а небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання.
Прокурор ОСОБА_3 , який призначений до складу групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні постановою заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_10 від 08.09.2020 року, у підготовчому судовому засіданні подане прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 клопотання про обрання запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав та просив застосувати такий запобіжний захід без визначення розміру застави. При цьому, він просив суд доводи клопотання про обрання запобіжного заходу враховувати без тверджень про існування ризику впливу обвинуваченого на потерпілу, оскільки нею подана заява про те, що будь-який «претензій» вона до обвинуваченого немає.
Потерпіла ОСОБА_11 у підготовче судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час підготовчого судового засідання. При цьому, 14.09.2020 року до суду подала клопотання про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 14.00 год. 14.09.2020 року без її участі та «призначити справу до судового розгляду». Крім того, у поданому клопотанні потерпіла вказала, що «моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого» не має, однак не бажає брати участь у судовому розгляді «у зв`язку з душевними переживаннями та етичними міркуваннями» і просила «призначити покарання, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства.».
Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили з підстав, зазначених у їхніх клопотаннях про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. При цьому, захисники просили суд розглянути їх клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому без допиту ОСОБА_12 , оскільки остання захворіла. Додатково суду повідомили, що обвинувачений зустрічається із дівчиною, яка була присутня у залі судового засідання, що також підтверджує факт наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
Обвинувачений ОСОБА_8 проти клопотання прокурора заперечив, а клопотання своїх захисників підтримав та просив змінити йому запобіжний захід «на домашній арешт».
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу та клопотань захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 21.07.2020 року ОСОБА_8 слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 год. 49 хв. 16.09.2020 року.
09.09.2020 року до Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000233 щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України.
Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 2 ст.286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно з ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.
Вивченням особи ОСОБА_8 встановлено, що він зареєстрований в АДРЕСА_1 де і проживав з батьками, сестрою та братом до затримання (що підтверджується довідкою Глиннівської сільської ради Рокитнівського району, Рівненської області №9672 від 14.09.2020 року). Обвинувачений не працює, неодружений, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно (що підтверджується характеристикою обвинуваченого №6970 від 14.09.2020 року, виданою Глиннівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області).
Судом також встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється та обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, серед іншого: протоколом огляду місця події від 19.07.2020 року; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 від 19.07.2020 року; висновком судово-медичної експертизи №149 від 17.08.2020 року; протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №81 від 19.07.2020 року; висновком судово-медичної експертизи №172 від 19.07.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; висновком судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-658/20 від 07.08.2020 року; висновком судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-657/20 від 06.08.2020 року; висновком судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-659/20 від 12.08.2020 року та іншими матеріалами кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
У поданому клопотанні прокурор покликається на існування трьох ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Обґрунтовуючи наявність ризику, зазначеного в п.5 ч.1 ст.177 КПК України прокурор покликається на те, що обвинувачений не раз притягувався до адміністративної відповідальності за порушення «Правил безпеки дорожнього руху України, зокрема в частині перевищення швидкісного режиму в населених пунктах, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_8 є особою суспільно-небезпечною та схильною до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема проти безпеки руху та експлуатації транспорту.»

Проте, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження факту порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, зокрема в частині вимог швидкісного режиму в межах населених пунктів, а тому суд відхиляє такі доводи прокурора та, відповідно, констатує недоведеність існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, суд звертає увагу прокурору, що нормативний акт «Правила безпеки дорожнього руху України» в Україні відсутній.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор вказує на ймовірний вплив обвинуваченого на свідків шляхом погроз, вмовляння чи переконання за умови його перебування на волі та у разі «їх встановлення». Проте, прокурором не надано жодного доказу, що обвинуваченим чи його близькими, або захисниками здійснювалися спроби будь-якого контакту із свідками у цьому кримінальному провадженні. Більше того, оскільки в межах цього кримінального провадження немає свідків, які були безпосередніми очевидцями події, на переконання суду, такі доводи прокурора є необґрунтованими, адже інші свідки не очевидці події не можуть вказувати на ту чи іншу особу, як учасника ДТП.

Обґрунтовуючи наявність ризику, зазначеного в п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор покликається на територіальну близькість місця проживання обвинуваченого до державного кордону України та тяжкість покарання, яке, ймовірно у випадку доведення його вини, загрожує ОСОБА_8 ..
Проте, суд відхиляє такі доводи прокурора, оскільки ч.1 ст.33 Конституції України та ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Крім того, згідно ч.2 ст.24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками, серед іншого, місця проживання. Відтак, суд наголошує, що місце проживання (зокрема у прикордонній зоні) не можу бути привілеєм чи обмеженням в тому числі і при обранні запобіжного заходу, оскільки, як вбачається із клопотання прокурора, у разі проживання ОСОБА_8 не в прикордонній зоні, такий ризик він обґрунтовував лише тяжкістю ймовірного покарання.

Щодо тяжкості покарання, яке ймовірно, за умови доведення вини, може загрожувати обвинуваченому, суд вважає за необхідне вказати наступне.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це, зокрема, зазначено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою №12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п.п.56, 59 за скаргою №9190/03 у справі «Бекчієв проти Молдови», п.51, за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п.29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався…Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою…».

Крім того, у рішенні цього ж суду у справі «Бекчієв проти Молдови» суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Таким чином, на підставі вищевказаного, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність ризику, зазначеного в п.1 ч.1 цієї ж статті в частині проживання в «прикордонній зоні» суд визнає дискримінаційним, а в частині тяжкості ймовірного покарання, яке може загрожувати обвинуваченому таким, що не може бути достатнім обґрунтуванням необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Більше того, прокурором не наведено жодних обставин та не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не взмозі забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, однак, суд не відхиляє доводів прокурора про те, що тяжкість ймовірного покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у сукупності із фактом загибелі ОСОБА_9 , може свідчити про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, за умови належного його обґрунтування.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого, його сімейного стану, соціальних зв`язків, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, суд вважає, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є необґрунтованим та безпідставним.
Однак, очевидним та необхідним є забезпечення належного виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, а тому суд погоджується із доводами захисників ОСОБА_8 , що достатнім запобіжним заходом, який б міг забезпечити виконання ним таких обов`язків є домашній арешт. При цьому, зважаючи на те, що обвинувачений не працює, не має на своєму утриманні будь-яких осіб, не навчається суд вважає, що домашній арешт у період доби з 20.00 год. вечора до 08.00 год. ранку може в достатній спосіб не забезпечити виконання обвинуваченим зазначених вище процесуальних обов`язків.
З врахуванням наведеного, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, окрім домашнього арешту, не можуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду, а також: утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у кримінальному провадженні №0000233 від 19.07.2020 року;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 186, 194, 196, 197, 315, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України,

постановив:

клопотання старшого групи прокурорів прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 19.07.2020 року за №0000233 задоволити частково.
Клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, з тримання під вартою на домашній арешт з 20.00 год. вечора до 08.00 год. ранку задовольнити частково.
Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання за адресою: по АДРЕСА_1 .
Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до місця його проживання, звільнивши його з-під варти.
Додаткового покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:
- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;
- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у кримінальному провадженні №0000233 від 19.07.2020 року;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Строк дії ухвали становить два місяці з 14.09.2020 року по 14.11.2020 року включно.
Виконання ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити співробітникам Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1