УХВАЛА
27 листопада 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002567 від 25.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002567 від 25.07.2020 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
До Приморського районного суду м. Одеси звернувся слідчий Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеські області лейтенант поліції ОСОБА_7 з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2020 приблизно о 03:40 годині ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходились біля магазину «Гурман», за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 87, де спровокували конфліктну ситуацію з раніше незнайомими їм ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в результаті якої останні не піддались на провокації та направились в квартиру, в якій тимчасово проживав ОСОБА_11 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
Після чого, 25.07.2020, приблизно о 05:00 годині, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля двоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , помітили ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які палили цигарки.
В цей момент, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розуміючи точне місце перебування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вступили між собою в злочину змову, направлену на відкрите викрадення майна, наявного у квартирі, у якій знаходились останні.
Діючи умисно та з корисливих мотивів, розуміючи зухвалість та протиправність своїх дій, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , через не замкнені на замок двері проникли до квартири АДРЕСА_3 , в якій ОСОБА_6 застосував фізичне насильство відносно ОСОБА_15 , яке виразилось у нанесенні удару в обличчя та поштовху, від якого остання впала на диван. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пішли у кімнату, де знаходився потерпілий та застосували фізичне насильство до останнього у вигляді ударів руками в область голови та тулубу, в результаті яких останній отримав синці обличчя та правої кисті, садно області правого ліктьового суглобу. Після чого, ОСОБА_8 ОСОБА_10 з балкону вивели ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та ОСОБА_9 вивів з кімнати потерпілого ОСОБА_11 , яким наказали присісти на диван.

Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наказали потерпілому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 віддати мобільні телефони, а ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , діючи відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , одразу почали обшукувати квартиру, яку винаймав потерпілий, перекидати речі з шафи та перевіряти сумки та кишені, та періодично наносити удари потерпілому, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
В цей час, ОСОБА_10 сидів на кріслі та погрожуючи насильством контролював ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , щоб вони не вставали з дивана та не робили різких рухів. ОСОБА_9 , в свою чергу, також погрожував фізичною розправою останнім, щоб вони не чинили опору.
В результаті спільних умисних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме: мобільним телефоном марки "Iphone 7+", в корпусі чорного кольору вартістю 5000 гривень, мобільним телефоном марки "Iphone 6", в корпусі сірого кольору вартістю 3000 гривень, навушниками «AirPods2» вартістю 1350 та грошовими коштами у розмірі 500 гривень.

Виконавши усі дії які вважали за необхідне для досягнення своєї корисливої мети, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 9850 гривень.
За скоєне 26.11.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, що згідно з ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити у повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, а також, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний не має жодних засобів для існування.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризик, наведений у клопотанні слідчого, прокурором не доведений, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, намірів переховуватися від органу слідства чи суду, впливати на свідків не має. Також захисник зазначив, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення також прокурором не обгрутований, оскільки підозрюваний має гарні характеристики з колишнього місця роботи та проживання, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності.
Розглянувши вищевказане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки не всі наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, доведені, а також не доведено що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть досягти мети кримінального провадження.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
Так, слідчим суддею встановлено, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра у інкримінованому злочині підтверджується зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події; протоколами допитів потерпілого та свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, іншими матеріалами кримінального провадження.
В свою чергу, щодо доводів сторони обвинувачення про те, що підозрюваний може мати намір уникнути кримінальної відповідальності, слідчий суддя наголошує, що зазначений ризик обґрунтовується лише мірою покарання, яке може загрожувати підозрюваному і по своїй суті є мінімальним.
З матеріалів провадження вбачається та слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 є громадянином України, не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований та має постійне місце проживання у м. Одесі, має у м. Одесі міцні соціальні зв`язки.

Ризик того, що ОСОБА_6 може вчините інше кримінальне правопорушення також не обґрунтований жодним належним та допустимим доказом.

Таким чином, доводи прокурора про наявність ризиків, які є підставою для застосування відносно підозрюваного найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи єдиний наявний ризик можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, який є мінімальним, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідним, достатнім і доцільним запобіжним заходом з метою забезпечення виконання підозрюваним передбачених процесуальним законом обов`язків є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та можливістю здійснення контролю за поведінкою останньої органом національної поліції за місцем відбування запобіжного заходу.
Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 177-178, 181, 193-194, 371-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги.

Строк дії запобіжного заходу обчислювати з 27.11.2020 року по 25.01.2021 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у вказаному кримінальному провадженні;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому він відбуває домашній арешт без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання вище викладених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.
Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 01.12.2020 року о 16 год. 30 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_1