УХВАЛА
Іменем України

15.01.2021 Справа №607/667/21 Провадження № 1-кс/607/393/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 12.01.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трибухівці Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на триманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді продавця у ФОП « ОСОБА_7 », раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:
14.01.2021 старший слідчий відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що 12.01.2021 приблизно о 18 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (далі за текстом - ПДР України), а також вимоги абз. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Renault-Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому, крім водія, ще перебував один пасажир, та рухався автомобільною дорогою Т-20-16 сполученням «Бучач - Товсте» в межах вул. Язловецька, с. Трибухівці Бучацького району Тернопільської області у напрямку від смт Товсте до м. Бучач Тернопільської області.
Так, рухаючись у даному напрямку навпроти домогосподарства № 50 на вул.. Язловецькій в с. Трибухівці Бучацького району Тернопільської області із швидкістю, яка перевищувала дозволену та безпечну на даній ділянці автодороги швидкість, водій ОСОБА_4 , зокрема внаслідок вжитого алкоголю, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою та умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної швидкості руху та застосував такі прийоми керування автомобілем, які не дозволяли йому на даній ділянці автодороги постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах і обстановці. Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 12.4 ПДР України, а також вимоги абз. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», які зобов`язували його рухатися у населеному пункті (с. Трибухівці) із безпечною швидкістю, не більше 50 км/год., і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Як наслідок, під час руху водій ОСОБА_4 в порушення вимог п. 10.1 ПДР України допустив зміну напрямку руху автомобілем марки «Renault-Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , ліворуч та його подальший виїзд на зустрічну смугу руху, не переконавшись при цьому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Після виїзду на зустрічну смугу руху водій ОСОБА_4 , порушуючи вимог п. 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху», і виконання його вимог), 12.3 ПДР України допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля марки «Renault-Trafic» на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с. Трибухівці Бучацького району Тернопільської області, яка в цей час рухалася по зустрічній для автомобіля «Renault-Trafic» смузі руху, в попутному напрямку (до м. Бучач), біля лівого краю проїзної частини дороги.
У результаті наїзду транспортним засобом пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді масивної травми тіла із численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, від яких настала її смерть на місці події.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перешкода для руху», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України, а також вимог абз. 1, 2 ч. 5 ст. 14 та абз. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_8 .
Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000009 від 12.01.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити нове кримінальне правопорушення. Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту останній зможе спілкуватися зі свідками у цьому кримінальному провадженні та впливати на них.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт в нічну пору доби. Додатково зазначив, що підозрюваний не зможе впливати на свідків, так як не має соціального впливу у своєму селі. Також ОСОБА_4 сприяє досудовому розслідуванню, не заперечував проти накладення арешту на його автомобіль, добровільно здав на зберігання свої 2 закордонні паспорти. Вказав, що підозрюваний не зміг одразу дати свідчення з приводу обставин ДТП, так як теж отримав ушкодження внаслідок аварії і погано усвідомлював, що відбувається. Однак ОСОБА_5 щиро розкаюється у вчиненому та бажає відшкодувати потерпілим завдану шкоду, його рідні вже звертались з цього приводу до родичів загиблої.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника і зазначив, що дуже шкодує через вчинене кримінальне правопорушення.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, а також документи, надані у судовому засіданні, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Так слідчий суддя встановив, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000009 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
13.01.2021 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відтак строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчується 13.03.2021.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.01.2021 та схема до нього; лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_8 від 13.01.2021; протоколи допиту свідків; висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_4 на виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12.01.2021.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора та встановлені у судовому засіданні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім цього, така обґрунтованість стороною захисту у судовому засіданні не заперечувалась та не спростовувалась.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування клопотання та застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є доведеним прокурором належними та допустимими доказами. Дійсно, відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, визначена лише у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду, а відтак і суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Разом з тим такий ризик спростовується тим, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди підозрюваний не залишив місце події, одразу ж співпрацював з органами досудового розслідування та визнавав свою причетність до вчинення даного кримінального правопорушення. Крім цього, з метою продемонструвати відсутність наміру переховуватися чи уникати слідства і суду ОСОБА_4 добровільно здав належні йому закордонні паспорти. Також слідчий суддя враховує особу підозрюваного та наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, зокрема, що останній офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та позитивно характеризується за місцем проживання і роботи.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та/або суду не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також слідчий суддя вважає, що посилання прокурора на ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неконкретизованим та формальним, так як прокурор не вказує, які конкретні дії може вчиняти підозрюваний з метою перешкодити даному кримінальному провадженню та не надає доказів на підтвердження цих обставин.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні слідчий суддя зазначає таке.

Так, ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування.

Як вбачається з доданих до клопотання документів, свідками у даному кримінальному провадженні є жителі с. Трибухівці Бучацького району Тернопільської області, в якому також проживає і підозрюваний, та з якими ОСОБА_4 особисто знайомий. Такі обставини дають слідчому судді підстави вважати, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на свідків у непередбачений законом спосіб.

Так само слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з дорожньо-транспортною безпекою. Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, серед яких і за таке, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного та схильність до вчинення протиправних діянь, пов`язаних з безпекою руху та експлуатацією транспорту.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та не вчиняти інших кримінальних правопорушень є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Однак з урахуванням викладених вище обставин слідчий суддя доходить висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому слідчий суддя так само відхиляє і доводи сторони захисту щодо того, що дієвими у даному кримінальному провадженні будуть домашній арешт у нічний період доби, так як такий запобіжний захід не зможе перешкодити підозрюваному спілкуватись зі свідками у цьому кримінальному провадженні та незаконно на них впливати, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам є цілодобовий домашній арешт. При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону.

Керуючись ст. 2, 8, 177, 178, 181, 183, 194, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині клопотання відмовити.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у цьому ж кримінальному провадженні; здати на зберігання до СУ ГУНП в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Встановити строк дії ухвали до 13.03.2021 до 23 год. 59 хв.
Копію ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_4 негайно доставляється до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільняється з-під варти.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1

Ухвала не набрала законної сили

Згідно з оригіналом
Суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
19 січня 2021 року