Ухвала
Іменем України

04 листопада 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії Державної установи «Центр Пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про приведення вироку від 08 травня 2020 року у відповідність щодо засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

В провадження головуючого судді ОСОБА_1 , надійшло подання заступника начальника Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії Державної установи «Центр Пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про приведення вироку від 08 травня 2020 року у відповідність щодо засудженого ОСОБА_4 .

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно вироку суду, на підставі ст. 76 КК України на засудженого судом був покладений один з додаткових обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Однак, відповідно до Закону України № 1492-8 від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 08.10.2016 року, в ст.76 ч.2 п.2 КК України зазначено, що суд може додатково покласти такі обов`язки: «не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».

Таким чином, заявник вважає, що суд не вірно зазначив один з додаткових обов`язків, відповідно до змін у ст. 76 Кримінального кодексу України.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд, враховуючи норми п. 2 ч. 5ст. 539 КПК України, приходить до висновку, що їх неявка не перешкоджає розгляду вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність згідно чинного законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 107 КПК України, в зв`язку з відсутністю відповідного клопотання учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, оглянувши матеріали справи, встановив наступне.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, поклавши на нього обов`язки наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до п. 14 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно із ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Як вбачається з вироку, при його ухваленні судом було не вірно зазначено один з додаткових обов`язків, покладених на Олійника, відповідно до змін у ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме п. 2 ч. 2ст. 76 КК України, зокрема судом було зазначено «не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації», тоді як вірним слід вважати обов`язок «не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне привести вирок суду у відповідність згідно чинного законодавства шляхом виправлення описки.

На підставі викладеного, керуючись п. 14 ч. 1 ст.537, п. 4 ч. 2 ст.539 КПК України, суд -

ухвалив:

Подання заступника начальника Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії Державної установи «Центр Пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про приведення вироку від 08 травня 2020 року у відповідність щодо засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

У резолютивну частину вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст.187 КК України внести виправлення, а саме: вірно зазначити один з додаткових обов`язків, відповідно до змін у ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, як: «не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1