УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, маючої середню спеціальну освіту, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 , звернулася до Орджонікіджзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
Клопотання мотивує тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце у ОСОБА_5 , яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник корисливий злочинний умисел спрямований на передачу стороннім особам власної дитини для заняття жебрацтвом.
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 01.12.2020 року в період часу з 16 години 30 хвилин по 16 годину 43 хвилини, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 , зустрілась з раніше незнайомим їй ОСОБА_8 , якому повідомила про готовність здійснити передачу свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грошову винагороду для зайняття жебрацтвом на території м. Запоріжжя.
У подальшому, з метою реалізації раніше виниклого умислу, 03.12.2020 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 36 по вулиці Кузнецова м. Запоріжжя, нехтуючи положенням ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», яка регламентує обов`язки батьків з питань виховання, що спрямовані на розвиток особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, порушуючи вказані принципи та недотримуючись положень ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, усвідомлюючи та бажаючи настання негативних наслідків для власної дитини, пов`язаних з неконтрольованим перебуванням у розпорядженні невідомої особи, ОСОБА_8 передала свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із оригіналом свідоцтва про його народження для експлуатації (зайняття жебрацтвом), отримавши кошти у сумі 600 грн.
Цього ж дня, ОСОБА_5 була затримана безпосередньо після передачі дитини та отримання коштів в сумі 600 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, який кваліфікується як передача людини, вчинена з метою експлуатації, вчинена щодо малолітнього.
03.12.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.
Також, 03.12.2020 року, о 09:02 годині ОСОБА_5 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.
Під час проведення досудового розслідування, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:
- переховуватись від органів досудового розслідування або суду;
- незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, як вказує слідчий, на теперішній час не проведені всі необхідні слідчі дії за участю потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на їх показання, зокрема, беручи до уваги те, що вчинений злочин підозрюваною вчинений відносно малолітньої особи. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, що підтверджує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням отриманих даних, які характеризують ОСОБА_5 , а саме вчинення особливо тяжкого злочину та відсутність стабільного заробітку, у органа досудового розслідування є підставами вважати, що остання може продовжити свою злочинну діяльність, що підтверджує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, а також відсутністю стійких соціальних зв`язків, оскільки підозрювана ОСОБА_5 в повному обсязі підтвердила байдужість до своєї дитини та не займається його вихованням, підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що підтверджує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що обрання саме такого запобіжного заходу, не буде суперечить ані тяжкості вчиненого діяння, ані цинічності дій з боку матері та відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26.06.1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.
Також, як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий вважає, що ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрювана зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, житла, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер та тяжкість вчиненого злочину, а також відомості про особу підозрюваної, є ризик того, що остання добровільно не буде дотримуватись умов вказаних запобіжних заходів;
- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваною ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та під час досудового розслідування, слідчому відділу представлені не були.
У зв`язку з чим, орган досудового розслідування просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту фактичного затримання. Визначити підозрюваній розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання, просить таке задовольнити, оскільки обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, усвідомлює, що за вчинене нею кримінальне правопорушення їй може бути призначене покарання у виді позбавлення волі, перебуваючи на волі вона може ухилитися від досудового розслідування, негативно впливати на потерпілого та свідків, що перешкоджатиме встановленню об`єктивних даних в кримінальному провадженні, також перебуваючи на волі може продовжувати свою злочинну діяльність. Отже, на думку прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної та не дасть змогу запобігти зазначеним ризикам та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків. Просить обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 заперечила проти обрання щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить застосувати більш м`який запобіжний захід.
ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечує щодо обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
03.12.2020 року, о 09:02 годині ОСОБА_5 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.
03.12.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, тобто передача людини, вчинена з метою експлуатації, вчинена щодо малолітнього, яка обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: допитом в якості свідка ОСОБА_8 ; затриманням ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; оглядом автомобіля; допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна або без такої, і згідно ст. 12 КК України дане правопорушення кваліфікується як особливо тяжкий злочин.
Наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначених органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованими, зокрема такі що, підозрювана ОСОБА_5 , зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що у разі визнання її винною у вчиненні даного злочину, який відноситься до особливо тяжких, їй може бути призначено покарання позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна чи без такої, та маючи при цьому, хоч постійне місце проживання, але враховуючи її незначні соціальні зв`язки, може виїхати зі свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, шляхом умовляння, підкупу чи погроз з метою ненадання чи надання неправдивих показань.
З огляду на викладене, а також взявши до уваги тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обґрунтовано підозрюється, та те, що вона підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а отже перебуваючи на волі вона матиме змогу перешкоджати досудовому розслідуванню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, прихожу до переконання, що для запобігання вказаних ризиків застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, в даному випадку, не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваної, отже до неї слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Разом з цим, захисником ОСОБА_6 не доведено те, що ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.
Між тим, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.
Обставинами при визначенні у даному випадку розміру застави є: всі обставини кримінального правопорушення, зокрема, обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України, майновий та сімейний стан підозрюваної не заміжня, на утриманні дітей не має, не працює, інші дані про особу підозрюваної, а критеріями - те, що розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та, водночас, не буде завідомо непомірним для неї.
Межі розміру застави залежать від установленого кримінальним законом ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.
Злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до групи особливо тяжких злочинів, тому межі розміру застави частиною 5 статті 182 КПК України встановлені від вісімдесяти до триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України, у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрювану певні обов`язки.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, до 01.01.2021 року включно, який обчислювати з 03.12.2020 року з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися із населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з експертами чи свідками у кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваної, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваної, остання вважається такою до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У задоволенні клопотання адвоката про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Визначити строк дії ухвали до 01.01.2021 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 04.12.2020 року.

Повний текст ухвали виготовлено 07.12.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1