Номер провадження 1-кп/641/706/2020 Справа № 641/6035/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001419 від 17.06.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, розлученого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 03.08.2019 року, знаходячись разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 у приміщенні кафе за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 1, побачив у ОСОБА_5 мобільний телефон TM «Apple Iphone 5 S» та, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, а саме використовуючи своє знайомство з потерпілим, попросив передати йому вказаний мобільний телефон з метою здійснити телефонний дзвінок.
Після цього, ОСОБА_3 , отримавши у такий спосіб доступ до майна потерпілого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого прямого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_5 не усвідомлює факт вчинення ним протиправних дій, діючи таємно, з мотивів незаконного збагачення та з метою отримання вигоди, утримуючи майно при собі, викрав належний потерпілому мобільний телефон TM «Apple Iphone 5S», вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи 487 гривень, та разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся. В наданих суду показаннях зазначив, що дійсно минулого року він зустрів свого знайомого з оркестру, з яким пішов до кафе. Після сумісного розпивання пива, він попросив у знайомого телефон, щоб подзвонити своїй матері. Отримавши від знайомого телефон, він вийшов на вулицю, подзвонив своїй матері, а коли повернувся, то знайомого вже не було. Залишив телефон у себе, та вирішив його здати, щоб отримати кошти. Продав телефон за 300грн., отримані кошти він витратив на власний розсуд.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Матеріали справи містять заяву потерпілого ОСОБА_5 , в якій він просить провести судовий розгляд кримінального провадження за його відсутності та призначити покарання на розсуд суду.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відноситься до категорії проступків.

Відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, цей Закон набирає чинності з 1 липня 2020 року, та у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що внесені до частини 1 статті 185 КК України зміни, які набули чинності з 01.07.2020, пом`якшують санкцію статті, дії ОСОБА_3 мають кваліфікуватися як кримінальне правопорушення проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи вчинення обвинуваченим кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді штрафу, суд призначає покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Визначаючи розмір покарання у вигляді штрафу, суд враховує положення ч. 3 ст. 5 КК України, відповідно до яких закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а також те, що кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив 03.08.2019 року, тобто до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", яким посилено санкцію ч. 1 ст. 185 КК України в частині розміру штрафу.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 2 ст. 4 КК України, суд визначає суму штрафу з розміру, визначеного у санкції ч. 1 ст. 185 КК України в редакції станом на час вчинення діяння.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 653 грн. 80 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 6/1504СЕ-20 від 24.06.2020 року.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/1504СЕ-20 від 24.06.2020 року.

Речовий доказ - мобільний телефон ТМ «Apple Iphone 5S» сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання під розписку від 23.06.2020року потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1