Справа № 740/509/20
Провадження № 1-кп/740/208/20
УХВАЛА

01 жовтня 2020 рокум.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м.Ніжині Чернігівської області кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2020 року до Ніжинського міськрайонного суду надійшло письмове клопотання ОСОБА_5 , в якому він просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівській області від 31.12.2019 в частині належного йому автомобіля марки ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що йому вкрай необхідний автомобіль, яким він позбавлений можливості користуватися уже майже сім місяців. Він працює пожежником і його часто викликають на роботу, а відсутність автомобіля негативно позначається для нього. Його 83-х річну матір та сестру інваліда другої групи, які проживають разом з ним, необхідно періодично доставляти до лікарні, для чого потрібен автомобіль.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти скасування арешту автомобіля, оскільки судовий розгляд справи не закінчено, і не заперечував проти передання автомобіля на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши прокурора, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 грудня 2019 року було накладено арешт на належне ОСОБА_5 майно: чохол рульового колеса з автомобіля, чохол сидіння водія та автомобіль марки ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску.
За таких обставин, позбавлення власника автомобіля права користування ним на цьому етапі кримінального провадження потреби не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_5 , як власника автомобіля марки ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому суддя дійшла висновку про відсутність перешкод для передання арештованого майна у користування ОСОБА_5 .

Однак, підстави для скасування арешту відсутні до закінчення розгляду кримінального провадження і зняття арешту шляхом зняття заборони на відчуження автомобіля неприпустимо.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.170-174, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_5 належне йому майно, а саме: автомобіль марки ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску, для відповідального зберігання без права його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження без зняття арешту до закінчення розгляду справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1