Номер провадження: 11-сс/813/1373/20
Номер справи місцевого суду: 509/3491/20 1-кс/509/1235/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 липня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000687 від 09 вересня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.361 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 липня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно вилучене 22 липня 2020 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1) копію паспорту ОСОБА_11 НОМЕР_1 на 1 аркуші вилученого без пакування;

2) банківські пластикові картки, які вилучено в паперовий конверт:

Банку «Приват банк» - 5 шт. з номерами:

- НОМЕР_2 ;

- НОМЕР_3 ;

- НОМЕР_4 ;

- НОМЕР_5 ;

- НОМЕР_6 ;

Банку «Monobank» - 2 шт. з номерами:

- НОМЕР_7 ;

- НОМЕР_8 .

3) мобільну приставку «Mi BOX», с/н: НОМЕР_9 ; роутер (маршрутизатор) «Теnnet» с/н: НОМЕР_10 ; флеш карту пам`яті «Silicon Power» № D33B29; карту пам`яті MicroSD 2 GB SD-CO2G; карту пам`яті MicroSD 16 GB; банківську пластикову картку «Monobank» № НОМЕР_11 вилучено в сейф пакет № 7081082;

4) екземпляр договору оренди приміщення квартири АДРЕСА_2 від 20.01.2019 року;

5) планшет мобільний «Lenovo» чорного кольору із наліпками на тильному боці; мобільний телефон «Mi» IMEI не встановлено, із наліпками на тильному боці; мобільний телефон «Xiomi Mi A2 Lite» IMEI 1: НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 , із SIM-картою НОМЕР_14 ; ноутбук «Apple MacBook A1466», с/н: FVFX818BJ1WL із зарядним пристроєм вилучено в сейф пакет № EXP 0305476;

6) частини рослин роду конопля (частково висушені) вилучено в паперовий конверт;

7) подрібнені частини рослин роду конопля (висушені), обернуто листком паперу вилучено в паперовий конверт.

8) пластиковий пристрій за формою колби з отвором на боці коричневого кольору із нагаром; скляний пристрій за формою колби з ручкою та отвором прозорий із нагаром; металевий пристрій що відкривається по типу «гріндер»; металевий пристрій що відкривається по типу «гріндер» із написом «Coffeeshop Amsterdam»; трубочка із металу та фольгою на кінці; виріб із каменя з двома отворами та фольгою, темно синього кольору; ваги електронні «200g/0.01g QC.Pass4»; скляна банка із подрібненою речовиною типу конопля та насінням вилучено в сейф пакет № EXP 0305477.

9) кущ рослини типу конопля, який має одне стебло та перебуває у вазоні вилучено в картонну коробку;

10) невелику «палатка» чорного кольору із специфічним устаткуванням по типу «growbox», із наявними пристроями, що забезпечують зростання вищезазначеного куща, яка складається із: обшивка; металеві палиці та пластикових кути; LED-лампа XLG-150-H-AB с/н: HC01T31891; вентилятор настільний кліпса «Up»; з`єднувач із вентилятором «Vents»; металеві рейки із патроном (електро-обладнення) вилучено в чорний полімерний пакет, який опечатано биркою;

11) мобільний телефон «Xiomi» з кришкою сірого кольору, IMEI не встановлено, із SIM-картою оператора «Київстар» - вилучено в паперовий конверт.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власника майна адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу в частині накладення арешту на банківські картки банку «Приват банк» - 5 шт. з номерами:

- НОМЕР_2 ;

- НОМЕР_3 ;

- НОМЕР_4 ;

- НОМЕР_5 ;

- НОМЕР_6 ;

та банку «Monobank» - 2 шт. з номерами:

- НОМЕР_7 ;

- НОМЕР_8 ., а також мобільну приставку «Mi BOX», с/н: НОМЕР_9 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що обшук в квартирі ОСОБА_9 проводився з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В ухвалі слідчого судді належним чином не обґрунтована необхідність накладення арешту на майно, в порушення ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя не визначив спосіб накладення арешту. Крім того, арештовані банківські картки та мобільна приставка «Mi BOX» не відповідають критеріям визначеним у ст.98 КПК України та не можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

При розгляді клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя не звернув уваги на те, що клопотання не відповідає вимогам ст.170-173 КПК України, оскільки не містить короткого викладу обставин кримінальних правопорушень, в зв`язку з якими подається клопотання, не вказано в чому саме полягають обставини злочину, передбаченого ч.2 ст.361 КК України, щодо яких внесені відомості в ЄРДР, відсутнє обґрунтування правової кваліфікації цих злочинів.

Крім того, на думку апелянта не зрозумілою залишається кваліфікація злочину за ч.1 ст.309 КК України, в зв`язку з тим, що в неправомірних діях ОСОБА_9 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.106-2 КУпАП - незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку чи конопель.

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На теперішній час слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000687 від 09 вересня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.361 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 09 вересня 2019 року до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт співробітника Причорноморського Управління кіберполіції щодо неправомірних дій з боку громадянина ОСОБА_9 та невстановлених осіб, які використовуючи шкідливе програмне забезпечення здійснюють незаконне втручання в автоматизовані системи з метою доступу до внутрішніх мереж білінгу та управління, для подальшого заволодіння конфіденційною інформацією з подальшою реалізацією на електронному ресурсі (сайту).

22 липня 2020 на підставі ухвали Овідіопольського районного суду №509/3407/20 від 20 липня 2020, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлені та вилучені, в тому числі і банківські картки та мобільна приставка, які представник ОСОБА_8 просить повернути власнику.

Оцінюючи викладені обставини апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що вилучене під час обшуку майно могло зберегти на собі сліди злочину, передбаченого ч.2 ст.361 КК України або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою старшого слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 вилучене 22 липня 2020 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000687 (а.к.п.17-19).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вилучене під час обшуку майно, зазначене в резолютивній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді, відповідає критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

Крім того, апеляційний суд враховує, що з метою встановлення істини у кримінальному провадженні необхідно провести ряд судових експертиз.

Відповідно до п.1 та 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_9 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення арештованого майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_8 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Частиною п.1) 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 липня 2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно вилучене 22 липня 2020 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3