Справа № 345/1409/20
Провадження № 11-кп/4808/332/20
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2020 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, без утриманців, раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в :
1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2020 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.
Згідно даних вироку, ОСОБА_9 23.03.2020 близько 12.30 год. перебував в коридорі приміщення відділення поштового зв`язку № 4 ПАТ «Укрпошта», що розташовується в м. Калуш, проспект Лесі Українки, 19, де на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_8 , який виник з приводу недотримання останньою черги проходу в приміщення. В ході даного конфлікту ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, наніс в ділянку голови ОСОБА_8 декілька ударів кулаками обох рук та один удар ногою в ділянку живота потерпілої. Вказаними умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій тілесні ушкодження: чотири синця в ділянках обличчя, які згідно висновку експерта від 22.04.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_9 підозрюється в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 . Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 не визнав вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.

3. Зміст апеляційних скарг.
3.1. Прокурор вважає вирок незаконним:
- істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону: суд не навів переконливих мотивів на спростування наявних в матеріалах справи доказів про винуватість обвинуваченого; не надав належної оцінки доказам, дослідженим під час судового слідства, безпідставно та необґрунтовано зіслався на одні та відкинув інші докази, не усунувши суперечності;

- висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи;

- юридична оцінка доказів упереджена;

- суд не проаналізував висновок судово-медичної експертизи;

- суд дійшов хибного висновку, що показаннями свідків спростовуються показання потерпілої;

- серед мотивів виправдання ОСОБА_9 судом наведені надумані незрозумілі юридичні конструкції, які суперечать змісту закону та спрямовані на звуження їх процесуальних прав;

- суд, зіславшись на показання обвинуваченого, не навів їх аналізу, чи підтверджуються вони іншими доказами по справ, чи суперечать їм;

- суд навів у вироку обставини, які ставлять під сумнів невинуватість ОСОБА_9 .

Просить скасувати вирок, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наголошує, що в ході розгляду необхідно дослідити протокол слідчого експерименту від 24.03.2020, заяву ОСОБА_8 від 23.03.2020 та висновок судово-медичної експертизи №84 від 22.04.2020.

3.2. Потерпіла ОСОБА_8 вважає вирок незаконним:
- висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи;

- аналіз досліджених під час судового слідства доказів проведено односторонньо, а їх юридична оцінка упереджена;

- ОСОБА_9 умисними діями спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження: чотири синці в ділянках обличчя;

- виправдовуючи ОСОБА_9 суд не дотримався приписів кримінального процесуального закону.

Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4. Провадження в апеляційному суді.
В засіданні апеляційного суду прокурор доводи апеляційних скарг підтримав, просив їх задовольнити.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, учасники вважали, що у справі достатньо даних для її розгляду на підставі наявних доказів. з наведених у ній мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_9 проти доводів апеляцій заперечив, просив відмовити в задоволенні вимог апелянтів, а законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції залишити без змін. Пояснив, що конфлікт між ним і потерпілою був, під час цього конфлікту потерпіла намагалась його вдарити, а він узяв її за одяг і відставив убік. Потім на вулиці потерпіла за ним гналась і кидала камінням. В якості підтвердження слів показав камінь із, слідами схожими на кров.

5. За наслідками розгляду апеляційні скарги прокурора та потерпілої належить задовольнити частково, вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції з таких міркувань
Вирок не відповідає вимогам законності обґрунтованості та вмотивованості (ст. 370 КПК України).

Перше. Суд у рішенні поставив під сумнів наявність тілесних ушкоджень на момент подання заяви так, як це вказано в обвинувальному акті, хоч підстав уважати, що їх не було також немає. Залишається незрозумілим чи була подія правопорушення, адже суд виправдав ОСОБА_9 у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене ним, і констатував, таким чином, наявність події правопорушення.

Тобто, фактично суд ствердив, що невідомо чи були у потерпілої тілесні ушкодження на момент подачі заяви про правопорушення, а якщо й були, то немає доказів того, що їх спричинив ОСОБА_9 .

Це твердження неясне і висновок суперечливий, оскільки крім ОСОБА_9 і потерпілої ОСОБА_8 ніхто участі в конфлікті не брав, він відбувався виключно між цими двома особами, підстав підозрювати ще когось у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень, немає. ОСОБА_9 не заперечив, що схопив потерпілу за одяг і відставив її вбік.

У такому випадку належало пояснити в якості мотивів рішення те, звідки взялись тілесні ушкодження якщо не від дій ОСОБА_9 .

Якщо ж це був самозахист, як вказав сам ОСОБА_10 і констатував суд першої інстанції, то тоді наявність тілесний ушкоджень під час конфлікту може бути пояснена в рамках обвинувачення.

Така суперечність припущення щодо самозахисту обвинуваченого від дій потерпілої і як наслідок можливість спричинення виявлених ушкоджень, та висновок про відсутність доказів спричинення саме обвинуваченим не може залишатися в судовому рішенні, а її усунення не може бути проведено в апеляційному суді з урахуванням специфіки апеляційного розгляду.

Друге. Під сумнів суд поставив і висновок експерта щодо тілесних ушкоджень, залишивши цей висновок без його аналізу й оцінки сукупно з іншими доказами.

Неясно, чи суд його прийняв як доказ, чи відхилив, чи ще якось оцінив. Тобто, дані експертного висновку, судом не проаналізовані, не оцінені з точки зору їх належності (ст. 85 КПК України). Між тим, цей доказ був наданий стороною обвинувачення і йому належало дати таку правову оцінку згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України в порядку виконання вимог ст. 91, 94 КПК України.

Якщо таке неясне словосполучення, що на підставі досліджених доказів суд не може дійти «висновку про природу виникнення цих тілесних ушкоджень» оцінювати як неврахування цього доказу, то про таке має бути зазначено у вироці, а саме чому цей доказ суд не приймає та не враховує при винесенні рішення і які у нього є вади.

Апеляційний суд не може самостійно переоцінити це в силу приписів ст. 404 КПК України і того, що фактично цей доказ залишився без дослідження й оцінки його судом, питання його належності і допустимості у вироці не вирішене.

Третє. Суд послався на показання свідків, які, згідно тексту вироку, не бачили щоб обвинувачений наносив удари потерпілій і зробив із цього висновок, що їх показання спростовують показання потерпілої, яка виступає обвинувачем і є зацікавленою особою.

Колегія суддів із цього приводу зауважує, що свідки дійсно могли не бачити нанесення ударів, але це не означає, що їх не було.

Окрім того, суд не взяв до уваги як доказ матеріали слідчого експерименту від 24.03.2020 на місці події з огляду на те, що цей експеримент не був спрямований на перевірку відомостей, проведений без обвинуваченого, фактично є повторенням на місці показань потерпілої з метою закріплення в протоколі показань потерпілої.

Між тим, протокол містить також і додатки фото, які зроблені на місці події, і на цих фото жінка (потерпіла) показує де саме і як їй були спричинені конкретні тілесні ушкодження. Суд розглядав справу не на місці пригоди і тому фото з місця події, зроблені під час слідчого експерименту могли б дати суду першої інстанції більше інформації для виконання вимог повноти дослідження обставин провадження.

Застосовуючи стандарт доказування «поза розумним сумнівом» суд першої інстанції не врахував того, що іншого пояснення виникнення у потерпілої тілесних ушкоджень, аніж це стверджується в обвинуваченні, матеріали провадження не містять.

Обставини, встановлені судом свідчать, що 23.03.2020 близько 12.30 год. в коридорі приміщення відділення поштового зв`язку № 4 ПАТ «Укрпошта», що розташовується в м. Калуш, проспект Лесі Українки, 19, між обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відбувсяконфлікт, що не заперечується обвинуваченим. Крім того, ОСОБА_9 ствердив, що вхопив потерпілу за верхній одяг (куртку з капюшоном) і перемістив її в сторону, що застосував до неї силу (лише з метою відсунути її в сторону), що бачив, що в потерпілої з носа текла кров.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції лише процитував покази обвинуваченого, але ніякого аналізу їм не дав, хоча зі слів обвинуваченого поза розумним сумнівом вбачається, що в ході конфлікту ОСОБА_9 застосував до потерпілої силу.

6. Рішення апеляційного суду.
Указані порушення правил оцінки доказів та мотивування судових рішень призвели до невідповідності висновків суду фактичним обставинам.

Виправити це суд апеляційної інстанції не може, позаяк суд першої інстанції належно не дослідив і невмотивовано відхилив докази обвинувачення, у тому числі показання потерпілої та вказані матеріали слідчого експерименту.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст.ст. 370, 374 КПК України. Оскільки, задовольняючи апеляційну скаргу та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апелянтів підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 415. 418, 419 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги прокурора Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2020 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5