Справа № 461/6157/20
Провадження № 1-кс/461/5524/20
УХВАЛА
20.08.2020 року

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні у м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000604 від 05 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2020 року захисника підозрюваного звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна транспортного засобу. Свої вимоги мотивував тим, що призначені слідчим експертизи завершені, а їх висновки направлені слідчому. Зазначає, що даний автомобіль необхідний заявникові для його пересування та перевезення члені сім`ї в умовах оголошеного карантину та обмеження руху громадського транспорту. Просить суд скасувати арешт транспортного засобу.
Заявник та слідчий у письмових заявах просили суд розглянути справу за їх відсутності.
Суд, дослідивши надані матеріали клопотання, приходить до висновку, що таке підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Положення статей 317 та 319 ЦК України визначають зміст права власності, зокрема, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Судом встановлено, що у провадженні ГУ Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000307 від 27 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 07 серпня 2020 року накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
За правилами ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У кримінальному провадженні були проведені всі необхідні огляди, експертизи та інші процесуальні дії, тому на даний час потреби досудового розслідування у подальшому утриманні транспортного засобу відпали.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, у тому числі заборону його експлуатації автомобіля.
Керуючись ст. ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт автомобіля «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07 серпня 2020 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1