Провадження № 1-кс/643/3133/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2020 року, м. Харків.
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду, скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 09.06.2020 про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду зі скаргою, у якій просив скасувати постанову старшого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 09.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0002194 від 25.04.2020, за ч. 1 ст. 125 КК України та зобов`язати старшого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 вирішити питання про повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 .

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 24.04.2020 звернувся до Московського ВП ГУНП в Харківській області з заявою про те, що 11.09.2019 близько 19 год. 25 хв., біля буд. 59 по пр. Ювілейному у м. Харкові, гр. ОСОБА_5 спричинив йому тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 1326 від 17.09.2019 були визнані легкими. На підставі вказаної вище заяви було відкрите кримінальне провадження № 0002194.

11.06.2020 заявник отримав постанову старшого слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 09 червня 2020 року про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Заявник вважає постанову старшого слідчого ОСОБА_4 від 09 червня 2020 року про закриття вказаного кримінального провадження незаконною, оскільки підстава для закриття кримінального провадження, яка вказана у постанові не передбачена діючим КПК України. Заявник вважає, що злочин відносно нього дійсно був вчинений та вчинений саме ОСОБА_5 . На підставі викладеного заявник просить клопотання задовольнити.

В судове засідання заявник не з`явився, до початку його проведення представник заявника, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримала.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися. До його початку подали до суду заяви, у яких просили розглядати справу без їхньої участі проти задоволення скарги заперечували.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, повно та всебічно дослідивши додані до неї документи та матеріали кримінального провадження установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Частинами 1, 2 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Суд установив, що заявник є потерпілим у кримінальному провадженні № 0002194 від 25.04.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою старшого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 09 червня 2020 року кримінальне провадження № 0002194 від 25.04.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Старший слідчий ОСОБА_4 закрила кримінальне провадження на підставі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, однак постанова не містить обґрунтування такої підстави. Так, старший слідчий ОСОБА_4 у постанові посилається на те, що на її думку, судова перспектива у кримінальному провадженні відсутня, а також на те, що відносно заявника затверджений обвинувальний акт за вчинення ним відносно ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вказані у постанові підстави, на думку слідчого судді, жодним чином не свідчать про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
За змістом вказаних вище норм КПК України вбачається, що слідчий наділений КПК України, зокрема, ст. 94 КПК України, повноваженнями самостійно оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням та слідчий, згідно з діючим законодавством, є вільний та самостійний у вирішенні питання про повідомлення про підозру та у вирішенні питання про достатність доказів для повідомлення про підозру певній особі. При вирішенні цього питання слідчий є цілком самостійним, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 40 КПК України, за виключенням застосування керівником органу досудового розслідування та прокурором положень п. 3 ч. 1 ст. 39 та ч. 4 ст. 40 КПК України щодо надання доручень та вказівок.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова є не обґрунтованою та підлягає скасуванню. В той же час, слідчий суддя не наділений діючим законодавством повноваженням щодо надання вказівок слідчому в частині вирішення останнім питання про повідомлення певній особі про підозру у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 94, 276, 303-304, 306, 307, 309, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 09.06.2020 про закриття кримінального провадження - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 09.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0002194 від 25.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

З урахуванням положень Рішення Конституційного суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень частини третьої статті 307, частини третьої статті 309 Кримінального процесуального кодексу України, у справі № 3-180/2018(1644/18) від 17.06.2020, ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1