Справа № 740/627/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/610/20
Категорія - продовження строку запобіжного заходу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2020 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Перемога Ніжинського району Чернігівської області, не одруженого, раніше не судимого, мешканцю АДРЕСА_1 , на 2 місяці, тобто до 15 вересня 2020 року (включно).

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Чернігівського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 0001379 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2020 року вказане кримінальне провадження призначене до судового розгляду та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці до 15 вересня 2020 року (включно), та обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці до 15 вересня 2020 року (включно).

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, скоїти інший злочин, а також вказав, що продовжують існувати ризики, визначені ст.177 КПК України, і вони не зменшились та на даний час залишаються, а обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання. Вказує на порушення судом вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, адже ухвалою суду від 15.07.2020 року було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на два місяці, а не 60 днів, а саме з 15.07.2020 року по 13.09.2020 року, що становить 62 дні. Зазначає, що судом не враховано постійне місце проживання ОСОБА_6 , по справі вже допитані потерпіла та свідки, а тому вплинути на їх показання, не утримуючись під вартою, обвинувачений не може. Наголошує, що його підзахисний, розуміючи свій процесуальний статус буде неухильно з`являтися за викликами до суду, а тому вважає за доцільне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання.

Автор апеляційної скарги був завчасно належним чином повідомлений про час і місце розгляду його апеляційної скарг, в судове засідання не прибув, про поважність причин свого неприбуття суд до відома не поставив. Прокурор звернувся до суду із заявою про розгляд справи в порядку письмового провадження з проханням відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника та залишити ухвалу суду без змін. Від обвинуваченого клопотань про його участь в розгляді скарги до суду не надходило. У зв`язку з цим, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження.

Враховуючи лише наявність апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, тобто в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Оскаржуваною ухвалою призначено до судового розгляду кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та одночасно задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ..

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого було заслухано виступи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, що мають значення при вирішенні даного питання, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

У відповідності до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України суд встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, його тяжкість, наявність ризиків, які в сукупності із даними про особу обвинуваченого вказують на наявність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком про наявність встановленого судом першої інстанції ризику в частині переховування від суду, що на даний час унеможливлює зміну застосованого обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який вид.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшились і що інший, більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що наявність певних соціальних зв`язків, які були встановлені судом та органами досудового розслідування, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками місцевого суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки встановлені обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу та подальшого його продовження.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що загрожує при визнанні його винуватим, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та можливості скоїти інший злочин, зазначені ризики виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд, діючи відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, за власною ініціативою вирішує питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Отже, відповідно до вказаної норми ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.07.2020 року було обґрунтовано продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на два місяці, як того вимагає КПК України, а тому доводи сторони захисту щодо неправильного обчислення підзахисному строку продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 331, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 2 місяці, тобто до 15 вересня 2020 року (включно) без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4