ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1188/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Інші справи та матеріали
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 , 1983 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2018 року.
Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів своє виправлення. В суді не знайшло свого підтвердження те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Зазначено, що за весь час перебування в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» засуджений ОСОБА_7 позитивно не характеризувався і лише згідно характеристик 2020 року засуджений проявляє готовність до самокерованої правослухняної поведінки, раніше ж характеризувався посередньо, заохочень не мав.
Крім того суд вказав, що застосовані до засудженого ОСОБА_7 заохочення, такі як «виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці» мають місце лише у 2020 році, хоча засуджений відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» з 04.10.2018 року, а тому викликають сумнів у доведенні виправлення засудженого.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення.
Вважає, що за період відбування покарання він довів своє виправлення.
Зокрема вказує, що він має 3 заохочення, позитивно характеризується адміністрацією виправної колонії, регулярно приймає участь у заходах виховного характеру, приймає активну участь у суспільному житті колонії та дільниці соціальної реабілітації, де на даний час перебуває.
Зазначає, що працевлаштований підсобним працівником на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно, нарікань не має.
Крім того вказує, що повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся та в разі звільнення від покарання має намір чесно трудитися, піклуватися про свою сім`ю і більше не вчиняти правопорушень. Звертає увагу, що має постійне місце проживання та місце, де буде працевлаштований після звільнення, а саме на підприємстві з виробництва меблів.
Вважає, що суд не врахував позитивну динаміку в його поведінці за період відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження, колегія судів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:
ОСОБА_7 раніше судимий:
- 20.05.2003 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, 19.09.2006 року звільнений від відбування покарання умовно - достроково на 1 рік 6 місяців 8 днів;
- 12.12.2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки.
На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 липня 2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднане покарання, невідбуте за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2013 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.09.2019 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 липня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 змінено, відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 21 лютого 2016 року (з дня фактичного його затримання), зарахувавши йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 лютого 2016 року по 30 серпня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; зарахувати у строк відбування покарання, за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2018 року по 19 березня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; з 20 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в решті вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 липня 2018 року залишено без змін.
Початок строку 21.02.2016 року, кінець строку 27.02.2022 року.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.03.2016 року, під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» вимог режиму тримання не порушував, не заохочувався, до праці не залучався.
З 04.10.2018 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». Наразі переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».
За період відбування покарання допустив незначне порушення вимог режиму відбування покарання, за що був покараний у дисциплінарному порядку. На даний час характеризується позитивно, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Був заохочений адміністрацією установи.
Працевлаштований на виробництві установи на посаді «підсобний робітник». Приймає активну участь у суспільно - корисній праці. Проявляє ініціативу у виконанні робіт з благоустрою відділення та прилеглої території, зразково виконує цю роботу, надає допомогу у оформленні наочної інформації. До праці ставиться сумлінно, чесно виконує свої трудові обов`язки. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується у роботі та побуті, здійснює за ними належний догляд. Виконує роботи із самообслуговування. Не допускає порушень вимог правил пожежної безпеки і правил безпеки праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, має позитивну соціальну спрямованість, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, побачень, прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, читає художню та духовну літературу, участь у роботі самодіяльних організацій не приймає, однак проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.
Згідно медичної довідки працездатний, під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував.
Згідно характеристики від 20.11.2019 року засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, до складу ради колективу засуджених відділення не входить, на профілактичному обліку не перебуває. Вимог режиму відбування покарання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався.
Має заохочення подяку від 21.01.2020 року, 08.04.2020 року та від 04.08.2020 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Також з матеріалів особової справи засудженого, а саме з особового рахунку по заробітній платі №1321, вбачається, що у 2018 році засуджений працював: у жовтні 3 дні, у листопаді 9 днів, у 2019 році засуджений працював: у квітні 7 днів, травні 25, червні 20, листопаді 5, грудні - 6 днів.
Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання свідчать про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, засуджений тільки почав ставати на шлях виправлення.
За весь час перебування в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25) засуджений ОСОБА_7 позитивно не характеризувався і лише в характеристиці на засудженого від 2020 року містяться дані про сумлінну поведінку та належне ставлення до праці ОСОБА_7 , раніше ж характеризувався посередньо, заохочень не мав.
Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних, що містяться у характеристиці, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого на дані щодо його поведінки, зокрема отриманих ним заохочень, його працевлаштування вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення, а підстав для надання ним іншої оцінки колегія суддів не вбачає.
Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий -
Судді -