Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурори ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/579/20, за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26. 10. 2020.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю, на строк до 20. 12. 2020, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Міжгіря, Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Клопотання подане до суду слідчий обґрунтував тим, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000475 від 23. 10. 20 за ч. 4 ст. 160 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці приблизно в першій половині жовтня 2020 року на території Міжгірського району, Закарпатської області здійснили пропозицію ОСОБА_12 підшукати на території с. Верхній Студений, Міжгірського району, Закарпатської області місцевих жителів в кількості приблизно 20 чоловік для надання їм неправомірної вигоди за вчинення голосування на місцевих виборах до місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, старост в Україні 25. 10. 2020 за кандидата на голову Пилипецької об`єднаної територіальної громади Міжгірського району Закарпатської області ОСОБА_13 .

-2-

Після того, як ОСОБА_12 підготував список із 20 виборців мешканців с. Верхній Студений, Міжгірського району, Закарпатської області та передав ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , останні опрацювали його разом із ОСОБА_10 , визначили зі списку 17 виборців, які могли, на їхню думку, бути корисними для їх кандидата.
23. 10. 2020 приблизно о 19 год. у приміщенні готельно-ресторанного комплексу «Мішельє» за адресою: смт. Міжгір`я вул. О. Ігнатишина, 25 А, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , в їх присутності надав ОСОБА_12 неправомірну вигоду - грошові кошти в сумі 17 000 грн. за 17 виборців, по 1000 грн. за кожний голос при безпосередній реалізації виборчого права за кандидата на голову Пилипецької об`єднаної територіальної громади Міжгірського району Закарпатської області ОСОБА_13 на місцевих виборах до місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, старост в Україні 25. 10. 2020.
Клопотання також обґрунтоване метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України, тобто пропозиція та надання виборцю неправомірної вигоди за вчинення будь-яких дій, пов`язаних з безпосередньою реалізацією ним свого виборчого права, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке відноситься до категорії тяжких, та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років. Також, перебуваючи на волі ОСОБА_6 буде незаконно впливати на свідків з метою спонукання їх до відмови від дачі показань, дачі показань вигідних учасникам групи і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними на обґрунтування клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, однак стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а також тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , з урахуванням даних про особу підозрюваного, майнового стану, який не працює, тому не має можливості внести заставу, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 26. 10. 2020 та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. На її думку, слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу, а саме: що ОСОБА_6

-3-

обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років. Також прокурор зазначає про те, що висновки слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання, в тому числі із підстав відсутності у ОСОБА_6 постійного джерела доходу, що зумовить неможливість внесення ним застави, у разі її визначення, а також недоведеністю того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурорки, яка підтримала подану апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_7 про необґрунтованість апеляційної скарги прокурорки та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурорки до задоволення не підлягає, з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 26. 10. 2020 відповідає.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000475 від 23. 10. 20 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України.
23. 10. 2020 ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 24. 10. 2020 вручено повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 26. 10. 2020 відмовлено у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосування електронних засобів контролю, строком до 20. 12. 2020.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання

-4-

іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, ініціатора клопотання та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

-5-

Обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 свідчать, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не може вважатись виключною підставою для попереднього ув`язнення підозрюваного.
Разом з тим, з урахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме, цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контрлю.
При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
Надана апеляційному суду прокуроркою вимога ГУ НП в Закарпатській області про наявність судимостей у підозрюваного та знаходження у провадженні слідчих органів поліції іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_6 заслуговують на увагу, але не є визначальними при розгляді апеляційної скарги, та таким, що зумовлюють необхідністю скасування ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо останнього.

-6-

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні №7064/05 від 01. 06. 2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурорки доводи та підстави, з яких вона просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурорки відхиляє.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Крім того апеляційний суд приймає до уваги і те, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування відповідно до листа старшого слідчого вже закінчено і сторонам відкриті матеріали кримінального провадження для ознайомлення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26. 10. 2020 про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: