22.10.2020
Справа № 359/1144/19
Провадження № 1-кп/359/269/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_15 ,
захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією об`єднані кримінальні провадження за №0002318, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2018, та за №0000955, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2019, та за №0001859, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019, та за №0002004, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2019, що надійшли до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сошників Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, має не зняту не погашену судимість за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений із іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:
02.07.2018 приблизно о 21 годині ОСОБА_15 перебував з ОСОБА_8 біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 та у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 з приводу його негативного впливу на рідного брата ОСОБА_8 - ОСОБА_19 .
Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_15 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
З цією метою ОСОБА_15 02.07.2018 приблизно о 21 год., знаходячись біля паркану будинку №119 по вул. Центральній в селі Рогозів Бориспільського району, повалив ОСОБА_8 на землю та наніс йому кулаками обох рук численнні удари по голові. В подальшому ОСОБА_15 припинив свої злочинні дії і вони підвелися. Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_15 знову повалив його на землю та наніс численні удари кулаками обох рук по голові останнього.
Таким чином, ОСОБА_15 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: синця лівої вушної раковини, синця параорбітальної області зліва із крововиливом у кон`юнктиву лівого очного яблука, струсу головного мозку, перелому латеральної стінки лівої орбіти зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_15 , обвинувачується в вчинені умисних дій, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкоджені, тобто в умисному ушкоджені, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
31.05.2019 о 15:00 год. ОСОБА_15 перебував на березі озера «Біле», розташованого неподалік будинку №93 по вул. Центральна в с. Рогозів Бориспільського району Київської області, де помітив велосипед марки «20 Ardis-Fold 2» сіро-зеленого кольору номер рами НОМЕР_1 .
У цей момент у ОСОБА_15 виник умисел направлений на повторне, відкрите заволодіння чужим майном.
У той же час, ОСОБА_15 , реалізуючи свій умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, знаходився біля місця де перебував неповнолітній ОСОБА_13 , шляхом вільного доступу, без дозволу власника, взяв до рук велосипед марки «20 Ardis-Fold 2» сіро-зеленого кольору, після чого сів на нього та ігноруючи вимоги ОСОБА_13 про повернення йому майна, відкрито заволодів ним.
У подальшому ОСОБА_15 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_13 майнової шкоди в сумі 1537 гривень 50 копійок.
Таким чином, ОСОБА_15 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

18.06.2019, приблизно о 10:50 год., ОСОБА_15 , перебував в приміщенні палати №7 травматологічного відділення Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, де на одному з ліжок в палаті побачив мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 6А» чорного кольору, об`ємом пам`яті 16 GВ належний ОСОБА_9 , після чого у ОСОБА_15 виник умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що його дії носять незаконний та протиправний характер, а також те, що він протиправно обертає чуже майно на свою користь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_15 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 6А» чорного кольору об`ємом пам`яті 16 GВ, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №13-1/2119 від 26.11.2019, становить 1713 гривень 33 копійки, поклавши його до кишені шортів в які був одягнений.
Після цього ОСОБА_15 з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, завдавши ОСОБА_9 майнової шкоди в сумі 1713 гривень 33.
01.11.2019 приблизно о 01:00 год., ОСОБА_15 , перебував поблизу магазину «Вікторія», розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Любарці, вул. Центральна, 72, разом із ОСОБА_20 та ОСОБА_10 . Перебуваючи разом, ОСОБА_15 побачив мобільний телефон «Ноnоr 8А» модель «JAT-LX1» на 32 GВ, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , S/N НОМЕР_4 , належний ОСОБА_10 , після чого в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що його дії носять незаконний та протиправний характер, а також те, що він протиправно обертає чуже майно на свою користь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_15 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зі столу мобільний телефон Ноnоr 8А» модель «JAT-LX1» на 32 GВ, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , S/N НОМЕР_4 , належний ОСОБА_10 , вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №13-1/2120 від 26.11.2019, становить 827 гривень 00 копійок.
Після цього, ОСОБА_15 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, викраденими речами у подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_10 майнової шкоди в сумі 827 гривень 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_15 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

10.12.2019 приблизно о 22:00 год., ОСОБА_15 перебував поблизу магазину «Престиж» розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Центральна, 86 А, де в нього виник умисел направлений на повторне, шахрайське заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «Galaxy J7» належним ОСОБА_12 .
У той же час, реалізуючи свій умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що його дії носять незаконний та протиправний характер, а також те, що він протиправно обертає чуже майно на свою користь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_15 , повідомляючи ОСОБА_12 неправдиві відомості щодо здійснення дзвінка з його мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy J7», створивши в нього впевненість у безпечності передачі йому вказаного мобільного телефону, отримав від останнього мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J7» з картою пам`яті марки «Kingston» 16 Gb загальною вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №13-1/2283 від 20.12.2019, становить 2243 гривні 00 копійок, та імітуючи здійснення дзвінку з указаного мобільного телефону, тримаючи його при собі, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним за власним розсудом, завдавши ОСОБА_12 майнової шкоди в сумі 2243 гривень 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_15 , обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
10.12.2019, приблизно о 23:00 год., ОСОБА_15 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього виник конфлікт з ОСОБА_11 , який прийшов за вказаною адресою разом з ОСОБА_12 . В ході конфлікту у ОСОБА_15 раптово, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що його дії носять незаконний та протиправний характер, а також, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_15 , кулаками обох рук наніс декілька ударів в обличчя ОСОБА_11 , та в подальшому продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, за допомогою дерев`яної колодки наніс ще декілька ударів по голові та тулубу потерпілого.
В результаті нанесених ОСОБА_15 ударів, ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла нижньої щелепи справа та в області кута зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №6-д від 21.01.2020, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_15 , обвинувачується в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
У судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_15 , вину у вчинених кримінальних правопорушеннях (злочинах) визнав повністю, та відповідно по епізоду за ч. 1 ст. 122 КК України зазначив, що у 2018 році він перебував за місцем свого проживання разом із цивільною дружиною. До їхнього помешкання прийшов на підпитку ОСОБА_8 , який став приставати до жінки відносно її сина та їхньої спільної доньки. Після чого, він будучи на підпитку вивів потерпілого на вулицю та разом з ОСОБА_8 перебуваючи біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , продовжили спілкування та виясняли відносини. Він повалив ОСОБА_8 на землю та наніс йому близько трьох ударів кулаками обох рук по голові. Коли він припинив бити ОСОБА_8 вони підвелися. Після чого, він знову повалив потрпілого на землю та наніс удари кулаками обох рук по голові останнього. Піднявши ОСОБА_8 на лавку, викликав швидку допомогу, яка його і забрала. Він залишився на вулиці очікувати працівників поліції.
10.12.2019, у вечірній час він перебував у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього виник конфлікт з ОСОБА_11 , який прийшов до нього разом з ОСОБА_12 , щоб забрати мобільний телефон, який він отримав від ОСОБА_21 , для здійснення телефонного дзвінка та після викинув у невідомому напрямку. В ході конфлікту у нього раптово, на ґрунті неприязних відносин, виник умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Після чого, обвинувачений кулаками обох рук наніс декілька ударів в обличчя та голови ОСОБА_11 . Він із медичним висновком щодо нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ознайомлений, зауважив, що саме такі умисні удари які відобразив експерт, він наніс потерпілому.
По епізодом крадіжки показав, що 18.06.2019, перебував в приміщенні лікарні, що за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, прийшов провідати товариша, де на одному з ліжок в палаті побачив мобільний телефон марки «Хіаоmі», він переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі», поклавши його до кишені шортів в які був одягнений. Після цього з викраденим майном покинув лікарню. Телефоном розпорядився на власний розсуд.
01.11.2019 він перебував поблизу магазину «Вікторія», розташованого за адресою: Київська область, с. Любарці, разом із ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , розпиваючи спиртні напої, він побачив мобільний телефон «Ноnоr 8А», що належав ОСОБА_10 , який вже на столі спав. Він переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зі столу мобільний телефон «Ноnоr 8А». Після цього, він з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, телефоном у подальшому розпорядився на власний розсуд.
31.05.2019 перебував на березі озера «Біле», розташованого неподалік будинку №93 по вул. Центральна в с. Рогозів Київської області, будучи у нетверезому стані, помітив велосипед марки «20 Ardis-Fold 2», сіро-зеленого кольору. Він побачив хлопців, які купалися у річці. Він, шляхом вільного доступу, без дозволу хлопця - власника майна, взяв до рук велосипед сіро-зеленого кольору, після чого сів на нього та ігноруючи вимоги власника про повернення йому майна, відкрито заволодів ним та поїхав до місця свого проживання. Через два тижні до нього звернулися працівники поліції, які і вилучили велосипед із гаражного приміщення.
По епізоду заволодіння мобільним телефоном шляхом шахрайства обвинувачений показав, що 10.12.2019 він перебував поблизу магазину «Престиж» розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Центральна, 86 А, разом із хлопцями розпивали спиртні напої, де попрохав ОСОБА_21 скористатися його мобільним телефоном марки «Samsung». Отримав телефон та з ним пішов. Мобільний телефон дорогою викинув. Він жалкує про вчиненні злочини та зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного. Просив вибачення у потерпілого та не застосовувати суворого покарання.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_15 визнав себе винним, беззаперечно надав покази відносно кожного пред`явленого йому епізоду злочину, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 дав показання, що 10.12.2019 близько 17.30 год. він зустрівся із своїм колегою ОСОБА_22 , у квартирі останнього. Разом розпили 0.5 л. горілки, після чого вийшли на вулицю. Моісеєв вирішив його провести до дому. Проходячи в центрі села Рогозів, вони побачили ОСОБА_15 та ОСОБА_23 , прізвище якого останньому не відоме, які сиділи на лавці. ОСОБА_15 покликав ОСОБА_11 та ОСОБА_24 , на що останні відгукнулися та підійшли до чоловіків, сиділи спілкувалися. У нього були неприязні відносили з ОСОБА_15 , оскільки останній здійснював психологічний вплив на його доньку. ОСОБА_15 попрохав ОСОБА_21 його мобільний телефон, щоб здійснити дзвінок. ОСОБА_15 взявши мобільний телефон ОСОБА_25 , відійшов за зупинку, та зникнув із їхнього поля зору. ОСОБА_23 також зникнув у невідомому напрямку. Моісеєв запитав, де його мобільний телефон, та чому ОСОБА_15 не віддав його. Він повідомив ОСОБА_21 , що знає адресу проживання ОСОБА_15 . Хвилин за 30 вони вирішили піти до ОСОБА_15 та забрати мобільний телефон. Будучи біля домоволодіння ОСОБА_15 , постукали у двері, після чого вийшов обвинувачений, тримаючи у руках брусок 30х30 см. Він сказав ОСОБА_15 відати мобільний телефон Моісеєву, на що ОСОБА_15 різко відповів, що телефон залишив на лавці. Після чого, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_15 , у присутності ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , ОСОБА_26 кулаками рук наніс 3-4 удари в обличчя потерпілого. Потім вони вийшли за територію домоволодіння, де на дорозі вулиці ОСОБА_15 , наніс удари бруском по голові та обличчю потерпілого. Він піднявся та пішов до дому. На наступний день звернувся до лікаря. Цивільний позов не заявляв.

Обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
У судовому засіданні судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи дані покази потерпілого, який безпосередньо допитаний у судовому засіданні, досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого, документи щодо речових доказів та судових витрат, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Дії обвинувачуваного ОСОБА_15 кваліфіковані:
- за ч. 1 ст. 122 КК України, у вчинені умисних дій, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкоджені, тобто в умисному ушкоджені, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України;
- за ч. 2 ст. 186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно;

- за ч. 2 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно;
- за ч 2 ст. 190 КК України у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно;
- за ч. 1 ст. 122 КК України в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я КК України.
Таку кваліфікацію дій обвинувачуваного ОСОБА_15 суд вважає вірною.

ОСОБА_15 застосував до потерпілого ОСОБА_8 удари у виді чисельних ударів кулаками обох рук по голові, внаслідок яких ОСОБА_8 зазнав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: синця лівої вушної раковини, синця параорбітальної області зліва із крововиливом у кон`юнктиву лівого очного яблука, струсу головного мозку, перелому латеральної стінки лівої орбіти зі зміщенням уламків. ОСОБА_15 маючи не стабільну лінію поведінки протиправно застосував до потерпілого ОСОБА_11 умисні удари кулаками обох рук, які наніс декілька ударів в обличчя ОСОБА_11 , та в подальшому продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, за допомогою дерев`яної колодки наніс ще декілька ударів по голові та тулубу потерпілого. В результаті нанесених ОСОБА_15 ударів ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла нижньої щелепи справа та в області кута зліва. Тілесні ушкодження у двох епізодах злочину відносяться до середнього ступеня тяжкості. Між діями обвинуваченого та наслідками, спричиненим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. ОСОБА_15 , усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинених ним дій, передбачав її суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Це свідчить про наявність в його діях прямого умислу. Тілесне ушкодження обвинувачений заподіяв на ґрунті раптового словесного конфлікту.

Крім того, майно, яким заволодів обвинувачений під час крадіжок, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_15 , не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. ОСОБА_15 , усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінальних правопорушень він прагнув обернути чуже майно на свою користь. ОСОБА_15 , виконав усі дії об`єктивної сторони крадіжки які вважав необхідними для доведення злочинів (крадіжок) до кінця. Отже, вчинені обвинуваченим злочини є закінченими. Разом з цим, обвинувачений повторно вчинив злочини проти власності. Як роз`яснив Пленум ВСУ України у постанові від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» з п. 20 вбачається, що відповідно до п. 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК. Тому враховуючи все зазначене, в діяннях ОСОБА_15 , міститься ознаки повторності.
ОСОБА_15 заволодів майном малолітнього потерпілого ОСОБА_13 протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим в присутності потерпілого ОСОБА_13 . За цією ознакою воно є відкритим та визначається як грабіж. Викрадання цього майна здійснювалось усупереч волі потерпілого, але незважаючи на це, ОСОБА_15 , бажав ним заволодіти. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнули обернути чуже майно велосипед на свою користь. Унаслідок цих діянь, він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпілий такої можливості був позбавлений. Таким чином, вчинене ОСОБА_15 , кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України є закінченим.
Вчинений ОСОБА_15 , злочин проти власності, характеризується прямим умислом та корисливою метою. Обвинувачений зловживаючи довірою потерпілої особи ОСОБА_12 з метою заволодіння його майном, використовував особливі довірчі стосунки, які складалися між ним та знайомим. Змістом обману як способу шахрайства виступали обставини, стосовно яких обвинувачений вводить в оману потерпілого, а саме повідомляючи ОСОБА_12 неправдиві відомості щодо здійснення дзвінка з мобільного телефону потерпілого, створивши в нього впевненість у безпечності передачі йому мобільного телефону, отримав від потерпілого мобільний телефон та імітуючи здійснення дзвінка, тримаючи телефон при собі, покинув місце вчинення злочину. Дії ОСОБА_15 мають ознаку незаконності, спрямовану на особисте збагачення, шляхом заволодіння майном потерпілого. ОСОБА_15 це було відомо, він усвідомлював суспільно небезпечний характер власних дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки, але бажала їх настання з метою збагачення. Дані дії обвинуваченого є протиправними. Таким чином, вчинений ним злочин є закінченим. ОСОБА_15 досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , суд вважає щире каяття та активне сприяння судовому слідству.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілими цивільні позови до обвинуваченого не пред`явлено, що свідчить про відсутність у них до обвинуваченого морального чи матеріального характеру.
Разом з тим, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки викраденим майном він розпорядитися на власний розсуд, а не повернув майно потерпілим добровільно.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення злочину у присутності дитини. Суд не врахував обтяжуючу обставину щодо вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, так як дана обставина жодним доказом не підтверджена.

Аналіз даних при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_15 вказує на те, що він раніше судимий. Має не стабільну лінію поведінки, вчиняє злочини проти власності та злочини проти життя та здоров`я особи. Обвинувачений останній раз був засуджений 29.09.2017 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування з іспитовим строком на 2 роки. ОСОБА_15 не одружений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується з негативної сторони, на даний час офіційно не працевлаштований. Вживає спиртні напої, схильний до порушень громадського порядку, товаришує з особами котрі ведуть антигромадський спосіб життя.
Відповідно до п. 5 ст.364 КПК України учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатись лише на ті докази, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_15 покарання за вищевказаними обставинами і даними про особу обвинувачуваного, враховує тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, відповідно до ст.12 КК України, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, думки захисників та потерпілих, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_15 , за вчинення злочинів доцільно призначити покарання за вчинення кожного злочину у виді позбавлення волі, у межах санкцій визначених, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 122 КК України, на певний строк, відповідно до ст. 5 КК України редакції статті КК України, що діяла на момент вчинення кримінальних порушення.
При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, ОСОБА_15 засуджений 29.09.2017 вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 роки із застосуванням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Нові злочини обвинувачений вчинив перебуваючи на іспитовому строку.

Тому, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2017.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинувачуваного ОСОБА_15 , не можливе без ізоляції від суспільства. Підстави для звільнення обвинувачуваного від відбування покарання з випробуванням відсутні. Адже, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.4 п.10 постанови №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та особу обвинуваченого.
До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_15 , залишити у вигляді тримання під вартою та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім того, з обвинуваченого на користь Держави України, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 1256 гривень 08 копійок.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 70-71, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, та призначити йому покарання відповідно до ст. 5 КК України редакції статтей КК України, що діяла на момент вчинення кримінальних правопорушень:

-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2017, і, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання з 12.12.2019, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання останнього під вартою під час судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.
До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_15 залишити у вигляді тримання під вартою та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України - 1256 гривень 08 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази: велосипед марки «Ardis-Fold 2» сіро-зеленого кольору номер рами « НОМЕР_1 », - залишити у володінні законного представника потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; коробку блакитного кольору з написом «HONOR 8A» з наліпкою на боковій нижній поверхні, на якій наявні написи HONOR 8A ROM 32 GB, RAM 2 GB, колір синій, модель JAT-LX1, Dual SIM, штрих-код з цифрами: 677, IMEI1:16552, IMEI2:34563, S/N 84JNW0, KHP, 518129, в середині якої знаходиться гарантійний талон на телефон та короткий посібник користувача; мобільний телефон «Ноnоr 8А» модель «JAT-LX1» на 32 GВ, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , S/N НОМЕР_4 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Вадафон», залишити у володінні потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар», залишити при матеріалах кримінального провадження №0001863 від 14.11.2019.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1