ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/1848/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/198/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Первомайського районного суду Харківської області від 23.05.2018 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне Первомайського району Харківської області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який на утриманні має неповнолітню доньку, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - призначити покарання з застосуванням ст.69 КК Україні у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання час його утримання під вартою з 03.11.2017 по 29.12.2017.

Згідно вироку 02.11.2017, близько 1000 години, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходилися в квартирі АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_7 правою ногою наніс не менше шести ударів в область тулубу та 2 удари в область голови ОСОБА_10 , в результаті вказаних ударів останній отримав тілесні ушкодження, зокрема закриту черепно - мозкову травму від якої потерпілий помер.

В апеляційних скаргах:

Прокурор від поданої апеляційної скарги відмовився.

Потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання.

При цьому зазначає, що ОСОБА_7 відшкодував їй шкоду, завдану злочином, та вона не має до нього претензій.

Наразі обвинувачений всіляко допомогає їй у господарстві, в тому числі у догляді за її лежачим чоловіком.

За таких обставин авторка апеляційної скарги вважає призначене ОСОБА_7 покарання занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника та потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідност. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогист. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Названі вимоги судом першої інстанції дотримані.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суду відповідності до ст. 65 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до тяжкого злочину, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також віктимну поведінку самого загиблого ОСОБА_10 .

Згідно даних про особу обвинуваченого він на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий.

У якості обставинами, що пом`якшують покарання для обвинуваченого, судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди та вибачення за скоєне перед потерпілою.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнано скоєння злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, оцінивши викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що повне визнання ОСОБА_7 своєї вини, сприяння ним розкриттю скоєного злочину, добровільне відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди, та думка останньої про покарання не пов`язане з позбавленням волі, матеріальне утримування неповнолітньої дитини, яка навчається за контрактом, та батьків пенсіонерів є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину, що в свою чергу є підставою для призначення ОСОБА_7 покарання більш м`якого, ніж передбаченого законом, що передбачено ст.69 КК України.

Отже суд першої інстанції врахував усі обставини на які посилається автор апеляційної скарги щодо призначення обвинуваченому менш суворого покарання та щодо підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Санкція ч.2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Суд першої інстанції застосувавши положення ст.. 69 КК України призначив ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

В той же час зі змісту апеляційної скарги убачається, що потерпіла фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Між тим поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, якіє багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих таобтяжуючих покарання обставин (статті66,67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосуванняст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячиіз відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Як вже було зазначено вище покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України та у розмірі, що сприятиме меті, визначеній в ст. 50 КК України.

З урахуванням вище наведеного, на думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції, є співрозмірним протиправному діянню ОСОБА_7 необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважитися явно несправедливим в наслідок суворості, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського районного суду Харківської області від 23 травня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді