Справа № 587/488/18
Провадження № 1-кп/591/145/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000713 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, не працюючого, не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 26 листопада 2017 року близько 14.00 год., перебуваючи в господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час сварки, умисно наніс кулаком руки два удари в обличчя ОСОБА_9 , після чого умисно, з метою спричинення смерті, дерев`яною дубинкою наніс один удар в область тім`яно-потиличної ділянки голови потерпілого справа, після чого лежачому ОСОБА_9 почав наносити удари ногами та дубинкою в область грудної клітини та черевної порожнини, загалом нанісши не менше п`яти ударів. В подальшому перемістив тіло потерпілого за ворота, що ведуть до городу господарства, де і залишив.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок поєднаної тупої травми тіла у вигляді відкритої травми кісток черепу і головного мозку та закритої травми грудної клітки і черевної порожнини, клінічний перебіг яких супроводжувався гострою крововтратою та розвитком гострої легеневої та серцево-судинної недостатності.

Обвинувачений ОСОБА_8 провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав повністю та показав суду, що дійсно за наведених вище обставин заходив до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де раніше між ОСОБА_9 та його співмешканкою ОСОБА_10 стався конфлікт. Прийшов до господарства він з метою з`ясування відносин з потерпілим. В процесі конфлікту між ним та потерпілим сталась бійка, під час якої, потерпілий вдарив його в обличчя, а він його у відповідь два рази в область щелепи, після чого залишив місце події, при цьому потерпілий був живий. Що відбувалось далі з ним не знає. Зазначив також про те, що на одежі, яка була вилучена у нього, є сліди його крові, яка залишилась після бійки раніше до цих подій.

Потерпілий ОСОБА_6 , племінник померлого, показав суду, що про смерть дядька йому повідомив по телефону хтось із знайомих з с. Лікарське, про обставини спричинення йому смерті знає зі слів правоохоронців, безпосереднім очевидцем зазначених подій не був.

Свідок ОСОБА_11 , двоюрідна сестра загиблого, показала суду, що в зазначений період (можливо близько 15.00 години) шукала його ( ОСОБА_9 ), для чого прийшла до вказаного господарства, де мешкали брати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , почала стукати в двері будинку, оскільки вони були зачинені. Коли хтось із присутніх їй відкрив двері, то повідомив їй, що ОСОБА_9 поїхав. Всі присутні були в нетверезому стані, а ОСОБА_14 навіть сказав, що ОСОБА_9 не було. Обдивившись господарство, свідок помітила тіло ОСОБА_9 в районі городу, після чого повідомила про це присутнім в будинку, які після цього закрились та деякий час не відчиняли двері. Про це свідок повідомила ОСОБА_15 , яка і викликала правоохоронні органи.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 показали суду, що дійсно в зазначений період часу за вказаною адресою вони разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_18 вживали спиртні напої, випили дуже багато і були нетверезі. В якийсь момент зайшла ОСОБА_10 , яка також випила трохи алкоголю з ними. Під час цих подій між нею та ОСОБА_9 стався конфлікт (свідок ОСОБА_16 показав, що померлий її вдарив).

Свідок ОСОБА_17 також зазначив, що бачив як заходив ОСОБА_8 для з`ясування стосунків з потерпілим щодо побиття ОСОБА_10 . Вони вдвох вийшли на вулицю розбиратись, оскільки його довго не було, то свідок пішов подивитись і знайшов потерпілого біля будинку, а коли вдруге вийшов разом з ОСОБА_16 , то ОСОБА_9 був вже біля городу, де його накрили ковдрою.

ОСОБА_19 також показав суду, що він в певний момент заснув і не дав показань з приводу візиту ОСОБА_8 в їх домоволодіння, але показав суду, що його розбудив ОСОБА_17 , який сказав, що «з ОСОБА_20 погано» і вони пішли подивитись. Коли вийшли на вулицю, то в місці біля будинку, де показував ОСОБА_17 не було тіла і вони знайшли його в районі городу, накрили ковдрою та пішли назад в будинок.

Свідок ОСОБА_18 дав суду покази з приводу спільного вживання алкоголю разом з зазначеними особами, повідомив про візит ОСОБА_10 до них, про вживання алкоголю разом з нею, але інших обставин зазначених вище не підтвердив, оскільки пішов спати і пам`ятає, що його розбудили працівники правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_15 , фельдшер, показала суду, що в зазначений період ближче до вечора, вона приїхала додому в с. Лікарське, до неї прийшла сусідка та сказала, що приходила ОСОБА_21 , яка повідомила, що ОСОБА_9 вбили і сказала де його тіло. Прийшовши до господарства за наведеною адресою, ОСОБА_15 дійсно виявила там тіло ОСОБА_9 зі слідами побиття, в будинку були зазначені особи брати ОСОБА_22 та ОСОБА_17 , які були в стані сп`яніння. Після чого свідок повідомила правоохоронні органи.

Свідок ОСОБА_23 відмовилась давати суду покази на підставі ст. 63 Конституції України.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази в сукупності з показами наведених осіб суд приходить наступних висновків.

По-перше, слід зауважити про те, що посилання сторони захисту на недопустимість доказів з огляду на те, що орган досудового розслідування не вирішив питання в процесуальний спосіб щодо відмови від захисника ОСОБА_24 , після вступу в справу захисника ОСОБА_7 та проведення при цьому слідчих та процесуальних дій лише за участю другого захисника, суд не може вважати такими, що суттєво порушили право на захист обвинуваченого, оскільки він був забезпечений захисником та не наполягав на залученні при проведенні тих чи інших процесуальних дій, в тому числі і за участю першого захисника, тим більше, що в подальшому він все одно відмовився від його захисту під час перебування справи на розгляді в суді.

Крім цього, непереконливим є твердження сторони захисту стосовно порушення стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України, оскільки вони спростовуються долученими до справи прокурором відповідними матеріалами, якими підтверджено надання доступу стороні захисту до матеріалів кримінального провадження у встановленому законом порядку.

По-друге, досліджені судом докази, як окремо так і в сукупності, не доводять провини обвинуваченого саме в заподіянні смерті потерпілого ОСОБА_9 за обставин, які наведені в обвинуваченні.

Так, з самого початку обвинувачений не заперечував, що дійсно між ним та потерпілим за вказаних обставин стався конфлікт, під час якого як він вдарив потерпілого в обличчя так і потерпілий вдарив його. Після цього він пішов з домоволодіння ОСОБА_22 і потерпілий був живий, він не наносив йому удари палкою.

Вказану позицію обвинувачений підтвердив на слідчому експерименті, проведеному за його участю, протокол та відеозапис якого досліджений судом (т.2 а.с. 134). До того ж, позиція обвинуваченого повідомлена суду в цілому узгоджується з продемонстрованими під час цієї слідчої дії обставинами його бійки з потерпілим. До речі, під час цього ж слідчого експерименту було виявлено та вилучено ще одну палицю, про яку буде йти мова згодом.

При цьому, всі інші докази не спростовують тверджень обвинуваченого, не доводять беззаперечно взаємозв`язку виявлених слідів з обвинуваченим, які дозволяли б суду безсумнівно констатувати факт спричинення за наведених обставин ударів саме обвинуваченим потерпілому, які спричинили його смерть, як і надані прокурором докази не виключають можливості заподіяння смерті іншими особами потерпілому, чого поза розумним сумнівом не спростовано суду.

Так, з дослідженого судом протоколу огляду місця події з відеозаписом (т. 2 а.с. 34), під час якого крім огляду трупа, було зафіксовано слідову картину місця події, вилучені сліди, зафіксований безлад в будинку, а також виявлені сліди крові на стінах та ганчірки зі слідами крові, а також вилучено палицю з будинку.

В подальшому тілесні ушкодження на трупі були деталізовані при його огляді в приміщенні моргу з вилученням слідів та одежі з взуттям (т. 2 а.с. 94).

Крім цього, при оформленні затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України було вилучено його одежу та взуття, на частині з яких були виявлені сліди бурого кольору (т. 2 а.с. 107).

Також по справі було проведено ряд експертних досліджень, які на думу сторони обвинувачення підтверджують провину ОСОБА_8 в інкримінованому злочині, з чим не може погодитись суд та вважає за необхідне зауважити наступне.

Долучений по справі висновок експерта № 1199 від 26 грудня 2017 року (т. 2 а.с. 151), яким не виявлено у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, доводить лише цей факт і не спростовує тих обставин, що нанесення йому ударів могло не залишити відповідних зовнішніх їх проявів.

Висновок експерта № 1202 від 25 грудня 2017 року (т. 2 а.с. 152), встановлює наявність у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що підтверджує лише мотив у ОСОБА_8 для конфлікту, але жодним чином не підтверджує заподіяння саме обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, що і спричинили його загибель.

Висновками судово-медичних експертиз № 1054/707 та № 1054/707-д (т. 2 а.с. 153, 159) встановлено характер, ступінь тяжкості, локалізацію тілесних ушкоджень та причину смерті потерпілого, а також те, що йому було нанесено не менше 15 ударів, проте жодним чином ці висновки не підтверджують заподіяння смерті саме ОСОБА_8 .

Водночас, згідно висновку експерта № 1054/707-д, підтверджено, що спричинення смерті в спосіб продемонстрований обвинуваченим під час слідчого експерименту є малоймовірним.

В подальшому під час досудового розслідування було призначено ряд експертних досліджень по ймовірним (на думку органу досудового розслідування та прокурора) знаряддям вчинення злочину двом палицям та частинам тіла потерпілого, по встановленню групової приналежності виділень потерпілого та обвинуваченого (по отриманим зразкам згідно протоколу від 27 листопада 2017 року т. 2 а.с. 188), по ганчіркам, одежі та взуттю потерпілого та ОСОБА_8 , зокрема, судово-медичні, цитологічні та імунологічні висновки експертів №№ 1, 60, 1408, 19/1468, 18/1467, 23/1472, 25/1474, 26/1475, 1391, 1411, 106, 1412, 117, 1414, 119, 1413, 118 (т. 2 а.с. 161-211), які на переконання суду помилково прокурором вважаються такими, що доводять провину обвинуваченого у вчиненні злочину.

Таких висновків суд дійшов тому, що кожен із згаданих висновків або лише встановлює групову приналежність виділень потерпілого та обвинуваченого, або встановлює лише можливу приналежність цих виділень як від потерпілого так і від ОСОБА_8 , а також беззаперечно та безсумнівно не виключає їх походження від значного кола інших осіб.

До того ж, можливість походження крові на одежі ОСОБА_8 саме від нього підтверджує саме його покази про приналежність цих слідів йому та їх походження внаслідок бійки, що сталась раніше описаних в обвинуваченні подій.

Зокрема, з висновків експертів №№ 1411, 106 (т. 2 а.с. 191-195) встановлено, що на одних джинсах ОСОБА_8 виявлено кров людини яка може походити як від ОСОБА_8 так і від потерпілого, що також не виключає походження цієї крові з аналогічними груповими характеристиками і від інших осіб.

Аналогічні висновки містяться і в експертних дослідженнях №№ 1412, 117 (т. 2 а.с. 196-201) по іншим джинсам обвинуваченого, №№ 1414, 119 (т. 2 а.с. 202-206) по черевику ОСОБА_8 , №№ 1413, 118 (т. 2 а.с. 207-211) по шкарпеткам обвинуваченого.

Схожа невизначеність та припущення, які були покладенні в основу пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, вбачається і з висновків експертиз, коли досліджувались вилучені палиці з частинами тіла потерпілого.

А саме, проведене цитологічне дослідження № 1 від 11 січня 2018 року (т. 2 а.с. 161), містить висновок лише про те, що на руків`ї дерев`яної палиці, вилученої під час слідчого експерименту виявлено сліди поту, які можуть походити від особи любої статі, в тому числі від обвинуваченого, що не виключає можливості їх походження і від інших осіб.

При цьому на ударній частині палиці експертом не виявлено виділень, які могли б походити від потерпілого, що на думку суду викликає сумніви як щодо того, що саме цей об`єкт використовувався для заподіяння ударів потерпілому, так і що ці удари були нанесені саме ОСОБА_8 .

Натомість, по іншій палиці, яка була виявлена та вилучена при огляді місця події, жодних досліджень (з незрозумілих та непояснених причин) стосовно наявності на ній слідів, взагалі проведено не було, хоча згідно висновку експерта № 60 (т. 2. а.с. 165) не виключається можливість нанесення ударів і нею.

Отже, згадані докази в їх сукупності, з огляду на викладені обставини не доводять провину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого в провину злочину, що суд у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України повинен трактувати на користь ОСОБА_8 .

Сумнівність провини обвинуваченого зумовлюється на переконання суду і тим, що, всупереч вимогам ст.ст. 2, 9 КПК України, під час розслідування сторона обвинувачення фактично обмежилась лише збиранням та перевіркою доказів стосовно провини саме ОСОБА_8 , хоча розумні та вірогідні підстави для перевірки інших осіб були очевидними та наявними.

Це вбачається і з незрозумілої, нелогічної та суперечливої поведінки осіб з компанії потерпілого, які разом в зазначений період вживали алкоголь та, виявивши його тіло як біля будинку, так і в подальшому в районі городу, не почали вживати жодних заходів для надання ОСОБА_9 допомоги або принаймні щодо виклику лікарів чи щодо сповіщення правоохоронців. Натомість залишили потерпілого в холодну пору доби на вулиці та, згідно показань ОСОБА_11 , намагались приховати свою обізнаність про місцезнаходження потерпілого (принаймні двоє з компанії померлого до візиту ОСОБА_11 знали про місцезнаходження тіла).

При цьому, наведеними вище свідками в справі підтверджено, що раніше були конфліктні ситуації у потерпілого з кимось з мешканців села, а під час огляду місця події в будинку були виявлені плями крові та ганчірки зі слідами крові (згідно висновків експертів кров на ганчірках може походити від потерпілого т. 2 а.с. 181, 185), походження яких органом досудового розслідування взагалі не перевірялась та чого не змогли пояснити допитані свідки (яким чином ганчірки опинились в будинку, чия кров на них, якщо це кров потерпілого то звідки вона походить та яким чином ганчірки опинились в будинку, якщо жоден з значених свідків не показав суду про те, що ними робились будь-які маніпуляції з потерпілим чи його тілом), як і не наведено вірогідного та підтвердженого пояснення цим обставинам стороною обвинувачення.

Крім цього, підстави для сумнівів у суду викликає і та обставина, що виявлення обох палиць відбулось в будинку однієї під час огляду місця події, а іншої при проведенні слідчого експерименту наведеного вище (а не в сараї, як про це зазначено до речі в обвинуваченні), що суперечить показам свідків, які підтвердили, що ОСОБА_8 після того як вийшов на вулицю з потерпілим не повертався і як палиці опинились в будинку (якщо вони дійсно є знаряддям злочину) незрозуміло.

Відтак, врахувавши що достатніми та беззаперечними доказами не було доведено, що саме обвинуваченим були нанесені удари чи заподіяні тілесні ушкодження, що потягли смерть потерпілого, що, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, повинно тлумачитись на користь ОСОБА_8 , суд приходить висновку, що прокурором не доведено вчинення саме обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України він підлягає виправданню.

Серед іншого, суд вважає за необхідне зазначити про те, що, оскільки обвинувачення сформульоване таким чином, що не дозволяє відокремити тілесні ушкодження, які були нанесені обвинуваченим потерпілому (але не потягли його смерть), тому суд позбавлений можливості змінити правову кваліфікацію у відповідності до вимог ст. 337 КПК України в частині фактично вчинених ним та доведених дій, так само як і позбавлений суд можливості збирати докази з огляду на вимоги ст. 22 КПК України.

Речові докази слід залишити у відповідних органах та установах на зберіганні, оскільки по справі не доведено факт вчинення саме обвинуваченим кримінального правопорушення, яке мало місце.

Процесуальні витрати належить віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 1 ст. 115 КК України, керуючись ст.ст. 368, 370, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та виправдати його.

Речові докази залишити на зберіганні у відповідних органах та установах.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду зі скасуванням застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня при цьому - з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді