Справа № 642/7274/15-к
Провадження № 1-кп/639/24/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 вересня 2020 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Харкові кримінальну справу за обвинувальними актами у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000428 від 03.10.2014 року, №0000183 від 07.05.2015 року, №0004079 від 26.12.2016 року, за обвинуваченням: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , -

в с т а н о в и л а:

На розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться кримінальна справа за обвинувальними актами у кримінальних провадженнях за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_16 .

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , а також у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання прокурор просить врахувати тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а також посилається на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, ризики, які були враховані судом під час обрання та зміни таких мір запобіжного заходу відносно обвинувачених, не зникли, а саме: існують ризики того, що обвинувачені, перебуваючи під дією обраних до них запобіжних заходів, можуть вчиняти тиск на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, ухилятися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та заявив усне клопотання про зміну відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 заявлене в його інтересах клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_9 також підтримав позицію захисника.

В обґрунтування заявлених клопотань стороною захисту зазначаються наступні обставини: у ОСОБА_8 є постійне місце мешкання, наявні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, він тривалий час утримується під вартою, у зв`язку з чим погіршився стан його здоров`я, має утриманців, відсутність доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення та недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також зазначено про непорушення обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього судом обов`язків після зміни відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, що, на думку захисту, також є підставою для необрання до нього запобіжного заходу, крім того, необхідно врахувати, що ОСОБА_9 після зміни запобіжного заходу вже 8 місяців перебуває під домашнім арештом, що ускладнює можливість влаштуватися на роботу.

Інші обвинувачені, які приймали участь у судовому засіданні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підтримали позицію захисту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в частині заявлених клопотань, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що на стадії досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.01.2020 р. відносно ОСОБА_9 змінено запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому ухвалою суду зменшено його часовий проміжок.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 1, 3, 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за вчинення найтяжчого з яких санкцією відповідної статті КК України передбачено покарання у вигляді від 10 до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення найтяжчого з яких санкцією відповідної статті КК України передбачено покарання у вигляді від 10 до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою з 08.11.2014 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.07.2020 року продовжено дію запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 4 вересня 2020 року включно.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання сторін обвинувачення та захисту щодо запобіжного заходу стосовно обвинувачених суд враховує наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотань про зміну обраного у відношенні обвинувачених запобіжного заходу на домашній арешт для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 та пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Зі змісту ст. 1 Конвенції вбачається, що держава гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Констатуючи тривалість тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає, що вказана особа обвинувачується у вчиненні великої кількості злочинів, в тому числі тяжких та особливо тяжких. Зокрема, п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 1, 3, 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 інкримінується умисне позбавлення життя трьох осіб.

Санкція статей особливої частини КК України, за якими пред`явлено обвинувачення ОСОБА_17 , передбачає позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
На даний час ОСОБА_8 та його захисником не доведено, що наявні ризики відносно вказаного обвинуваченого зменшились або зникли в тому обсязі, що є достатніми для переконання суду в необхідності зміни запобіжного заходу.
Враховуючи вищевикладене, на переконання судової колегії, менш суворі запобіжні заходи відносно ОСОБА_8 не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, суд погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 щодо необхідності зміни відносно нього запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Обвинуваченим надано достатньо доказів, які переконують суд у тому, що застосування до вказаної особи домашнього арешту на даний час є недоцільним. Обвинувачений після звільнення з-під варти жодним чином не порушує встановлені судом обов`язки, з`являється в судові засідання, його процесуальна поведінка дає підстави вбачати мінімальні ризики, необхідні для застосування до нього запобіжного заходу як такого, але у мінімальному розмірі тобто у формі особистого зобов`язання. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 має намір влаштуватися на роботу, що вочевидь потребує часові затрати на дорогу.
Зазначені свідчить про обґрунтованість вимог ОСОБА_9 та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання та задоволення клопотання вказаного обвинуваченого, а також задоволення клопотання прокурора в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , з відповідною відмовою у задоволенні клопотання сторони захисту.

Керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 197, 331, 369 372 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою відмовити.
Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 1 листопада 2020 року (включно).

У задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу на більш м`який задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний заход з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) повідомляти суд про зміну місця свого проживання, роботи.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для долучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_8 , а також особисто обвинуваченому ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги у 7-денний строк після її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою - у той же строк після отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3