Справа № 203/462/20
Провадження № 1-кп/0203/574/2020
У Х В А Л А
іменем України
23.12.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881 від 31.05.2019, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881 від 31.05.2019.
Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з підстав того, що в обвинувальному акті наявні ряд недоліків та під час досудового розслідування було допущено ряд порушень:
1.В порушення п.2 ч.2 ст.291 КПК У обвинувальному акті відсутні засоби зв`язку обвинуваченого, що фактично його позбавляє можливості отримувати інформацію щодо розгляду судом обвинувального акту відносно нього.
2.В порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не містить формулювання висунутого йому обвинувачення, а містить лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правову кваліфікацію з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, прокурором не конкретизовано в чому саме обвинувачується ОСОБА_9 , не повною мірою розкрита суб`єктивна та об`єктивна сторони вчинених ним злочинів. У обвинувальному акті взагалі відсутнє слово «обвинувачується».
3.Органом досудового розслідування не встановлено подію кримінального правопорушення, що робить неможливим встановлення суті обвинувачення висунутого ОСОБА_10 . Факт перерахування КП «Дніпровський метрополітен» грошових коштів на рахунок ТОВ «УКРМЕТПРОМ» протирічить твердженням про заволодіння цими грошовими коштами ОСОБА_9 . Досудовим розслідуванням не встановлено яким саме чином ОСОБА_9 міг заволодіти грошовими коштами, якщо КП «Дніпровський метрополітен» перерахувало їх на користь іншого підприємства -ТОВ «УКРМЕТПРОМ». Подальший рух грошових коштів, отриманих ТОВ «УКРМЕТПРОМ» органами досудового розслідування не встановлено, також не встановлено і будь-які обставини, які могли свідчити про факти заволодіння ОСОБА_9 цими грошовими коштами після їх перерахування, як і не встановлено взагалі умисел ОСОБА_9 на вчинення будь-якого злочину. Щодо необґрунтованості кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.366 КК України як внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей зазначу таке. Підписання ОСОБА_9 акту приймання-передачі товару від 30.11.2017 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти № НДВ-235/17-3 від 20.10.2017 року не може свідчити і про те, що саме ОСОБА_9 умисно вніс завідомо неправдиві відомості до акту приймання-передачі товару від 30.11.2017 року.
4.Кваліфікація дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.366 КК України необґрунтована. Особисто ОСОБА_9 не створював акт приймання-передачі та не відображав у ньому інформацію. Створення юридичних документів відноситься до повноважень співробітників відповідного відділу КП «Дніпровський метрополітен», а тому ОСОБА_9 не міг внести до акту приймання передачі товару від 30.11.2017 року завідомо неправдиві відомості.
5.Крім того, не встановлено розмір витрат на залучення експерта, що також є порушенням ст.291 КПК України
6.В порушення вимог п.2 с.2 ст.109 КПК України у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня дата його складання та відсутня інформація про всі прийняті рішення та їх реквізити, а також деякі процесуальні дії не містять дати та часу їх проведення.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив суд задовольнити його.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в обвинувальному акті зазначено дані про спричинення шкоди у особі територіальної громади м.Дніпро, яких залучено в якості представників. Зазначений обвинувальний акт не містить у собі положень, які суперечать одне одному, а містить у собі конкретний виклад обставин вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366 КК України та ч.5 ст.191 КПК України. На підставі вищевикладеного, прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту.
Представник потерпілого підтримав думку прокурора.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо заявленого захисником ОСОБА_7 клопотання, дослідивши матеріали обвинувального акта та додатки до нього, проаналізувавши доводи клопотання, суд прийшов до висновку про те, що клопотання про повернення обвинувального акта прокурору задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно зі ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України.
Відповідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
В п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам КПК України. При цьому, на думку колегії суддів, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК.
Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.
Суд враховує, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
До цього ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.
Суд приймає до уваги, що в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.
Щодо посилань захисника на порушення п.2 ч.2 ст.291 КПК, а саме відсутність в обвинувальному акті засобів зв`язку обвинуваченого, суд не бере до уваги, оскільки при складанні обвинувального акту були виконані вимоги п.2 ч.2 ст.291 КПК України та зазначено анкетні відомості обвинуваченого.
Що стосується посилань сторони захисту на порушення п.2 ч.2 ст.109 КПК України, колегія суддів вважає, що недоліки реєстру матеріалів кримінального провадження не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Відсутність в переліку Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження певних процесуальних документів також не є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, а також ненадання їх в порядку ст. 290 КПК України при завершенні досудового розслідування, зводиться до їх оцінці на предмет допустимості та належності під час судового розгляду.
Інші доводи захисту з приводу наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору, при перевірці останнього на дотримання при його складенні відповідних норм КПК України, не зайшли свого підтвердження.
Фактично клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту зводиться до непогодження з обвинуваченням відносно ОСОБА_9 та відсутністю в його діях умислу на вчинення кримінального правопорушення, тому колегія суддів відмовляє в задоволенні вищевказаного клопотання, оскільки доведеність або спростування наявність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях буде встановлюватись при ухваленні судового рішення.
Вищенаведені обставини свідчать про відповідність обвинувального акту вимогам ст.ст. 291, 293 КПК України, а тому клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 109, 291, 314, 369-372 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881 від 31.05.2019 - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3