Справа № 442/5283/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1086/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року, за наслідками розгляду заяви засудженого ОСОБА_6 , останньому відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

На дану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Не погоджується із прийнятим судом першої інстанції рішенням та просить задоволити його заяву про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечив апеляційні вимоги засудженого, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, вивчивши матеріали заяви засудженого та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2006р. за п.п. 4, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного суду України від 14.11.2006р. довічне позбавлення волі замінено засудженому на 17 років позбавлення волі.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2016р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.10.2005р. по 14.11.2006р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 29.10.2005р., кінець строку 14.10.2021р.

ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення, зокрема умисного особливо тяжкого злочину. На час розгляду справи судом першої інстанції засуджений відбув строку призначеного покарання і невідбутим залишилось 1 рік та 28 днів позбавлення волі.

Згідно даних характеристики адміністрації ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» засуджений ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі перебуває з 04.11.2005р., де 13 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 12 разів під час відбування покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40), та 5 раз заохочувався. У виправній колонії працевлаштований на добровільних засадах в їдальні. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Мали місце прояви нетактовної поведінки до представників адміністрації. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Закінчив Дрогобицьку вечірню (змінну) школу та здобув базову повну середню освіту.

Згідно протоколу від 14.05.2014р. рішенням комісії установу засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосування ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення. Згідно протоколів від 08.02.2017р. та від 25.04.2018р. рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення. Згідно протоколу від 26.07.2017р. рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Крім цього, засуджений ОСОБА_6 перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до втечі, виготовлення та придбання заборонених предметів та правопорушень.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, з належною повнотою дослідивши матеріали провадження за заявою засудженого, вивчивши документи особової справи ОСОБА_6 , прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений, відбуваючи призначене судом покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення, та підставно відмовив в його умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, і виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Згідно матеріалів справи засуджений ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі перебуває з листопада 2005р. З січня 2007р. перебуває у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40). Вперше був заохочений у травні 2010 року.

З довідки про заохочення та стягнення (а.с. 10-11) вбачається, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання майже кожного року допускав порушення режиму утримання, за що на нього 13 разів накладались стягнення, у тому числі цього року , а саме 12.02.2020р. за зберігання заборонених предметів.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно - дострокового звільнення на даному етапі є передчасним.

З урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_6 , як такому, що не став на шлях виправлення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді подання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а отже є необґрунтованою.

Висновок суду першої інстанції про відмову засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.10.2020р. відносно засудженого ОСОБА_6 у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.81 КК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: