У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4433/20

№ 1-кс/183/1214/20

14 серпня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяно, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 24.01.2003 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч. ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 07.06.2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі;
- 22.08.2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 25.01.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 16.05.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 19.10.2012 року звільнений з Синельніківської ВК (94) Дніпропетровської області постановою Синельніківського районного суду Дніпропетровської області за ст. 81 КК України умовно достроково строком на 1 рік 1 місяць 11 днів;
- 17.12.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 3 роки;
- 14.06.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України, вид покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом частково приєднання не відбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 року, остаточно позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
- 12.03.2020 року звільнений з Пятихатської ВК (№122) Дніпропетровської області постановою Дніпровського Апеляційного суду за ст. 81 КК України, умовно достроково на 5 місяців 1 день.
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.
185КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та з участю слідчого ОСОБА_3 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в тому, що 29 червня 2020 року приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке може знаходитись на вказаній території домоволодіння. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 . Приблизно о 14 год. 02 хв., припускаючи, що у будинку знаходиться майно, яке можливо таємно викрасти, ОСОБА_4 , зайшов до середини вказаної будівлі, де на кухні на мікрохвильовій пічці, побачив мобільний телефон марки «ZTEBLADEA 601» корпус чорного кольору, після чого діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно викрав мобільний телефон марки «ZTEBLADEA 601» корпус чорного кольору, яке належить ОСОБА_7
02 липня 2020 р. приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , де у нього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке може знаходитись на вказаній території домоволодіння. Приблизно о 13 год. 02 хв., через паркан, незаконно проник на вказану територію домоволодіння, де побачив на стіні гаражу камеру відеоспостереження марки «LidexD2304», після чого діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, рукою зірвав з кріплень, камеру відеоспостереження марки«LidexD2304», яка належить ОСОБА_8 та утримуючи викрадене вийшов з території домоволодіння, таким чином таємне викрав чуже майно.
Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення майна, підійшов до пластикового вікна будинку, де за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмета, пошкодив віконну раму, відчинив вікно та незаконно проник до приміщення будинку, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 : відеореєстратор «LightvisionAW- 600L», тюнер Т2, дві камери відеоспостереження марки «LidexD2304». Після чого, ОСОБА_4 , з викраденим з місця скоєння злочину втік, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду.
13 серпня 2020 р. приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , де у нього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке може знаходитись на вказаній території домоволодіння. Приблизно о 11 год. 02 хв., продовжуючи знаходитися біля будинку АДРЕСА_5 , через паркан незаконно проник на вказану територію домоволодіння, де побачив будинок та за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмета, пошкодив замок на вхідних дверях будинку, відчинив їх та незаконно проник всередину, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: тюнер Т2 марки «EUROSKYES-15». Після чого, ОСОБА_4 , з викраденим з місця скоєння злочину втік, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду.
13 серпня 2020 р. приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , де у нього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке може знаходитись на вказаній території домоволодіння. Приблизно о 12 год. 02 хв., продовжуючи знаходитися поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 ,через незачинену хвіртку незаконно проник на вказану територію домоволодіння, де побачив не зачині двері у приміщенні літньої кухні, потім зайшов до вказаної будівлі, де на столі побачив ключ. Припускаючи, що даний ключ від вхідних дверей до приміщення житлового будинку, останній за допомогою вказаного ключа, відчинив вхідні двері вказаного житлового будинку, після чого незаконно проник всередину, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: вимірювач артеріального тиску та частоти пульсу модель «UA-705», цифровий ефірний приймач марки «ROMSAT ТR-9100НD», DVD марки «LG » модель 1877 чорного кольору та міксер марки «Philips» модель 300 W білого кольору, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно неї неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушеннях визнав, просить застосувати домашній арешт, має місце проживання.

Захисник ОСОБА_6 , вказав, що заперечує у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, просить врахувати, що п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України не обґрунтований, не має конкретного доказу щодо ризику, не зазначений більш м`який ризик, ст. 183 КПК України не вказана та її обґрунтування не доведено, тому просить застосувати цілодобовий домашній арешт, що забезпечить виконанням ним процесуальних обов`язків.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваної, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.
14 серпня 2020 р. ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, звільнений 12 березня 2020 року звільнений з Пятихатської ВК (№122) Дніпропетровської області постановою Дніпровського Апеляційного суду за ст. 81 КК України, умовно достроково на 5 місяців 1 день, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив аналогічні корисливі злочини. Враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, та перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме реальну можливість вчиняти інші кримінальне правопорушення.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд встановив, що прокурор довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 43940 грн. (20х2197), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Визначаючи такий розмір застави суд виходить з матеріального стану обвинуваченого, яка не маючи офіційної роботи займається діяльністю, про яку суд не повідомила, на отримання доходу від якої він утримує себе, а також те, що встановлення меншої суми застави не забезпечить належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків з урахуванням особи підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до12 жовтня 2020 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , щодо застосування ОСОБА_4 , запобіжного заходу домашнього арешту відмовити.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 43940 грн.
З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати : прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Початок строку дії ухвали обчислювати з 13 серпня 2020 року, з дня затримання ОСОБА_4 в порядку ст.. 208 КПК України.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1