печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

особи в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Києві та прокуратури міста Києва, яка полягає у нерозгляді клопотання про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001111 від 10.06.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

28.05.2020 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 29.05.2020, бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Києві та прокуратури міста Києва, яка полягає у нерозгляді клопотання про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001111 від 10.06.2015 року та про зобов`язання вчинити дії.

Мотивуючи подану скаргу, заявник вказує, що звернувся до слідчого та прокурора з клопотання в порядку статті 220 КПК України, проте у визначений строк, сторона обвинувачення не повідомила його про результати розгляду такого клопотання.

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали та просили задовольнити з підстав викиданих у скарзі.

Особа в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_5 підтримав думку своїх захисників та просив задовольнити вимоги скарги.

У судове засідання представник сторони обвинувачення не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду повідомлений належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані суду.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.

За матеріалами скарги слідчим суддею встановлено, що Слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001111 від 10.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 376-1 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється прокурором прокуратури міста Києва.

В рамках вказаного кримінального провадження 18.06.2015 року слідчим суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_6 постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку в приміщенні Апеляційного суду міста Києва, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, буд 2-А, зокрема надано дозвіл на проведення обшуку місць роботи працівників Апеляційного суду м. Києва, в тому числі ОСОБА_5 . 19.06.2015 року старшим слідчим Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 за участю заступника начальника першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та інших працівників правоохоронних органів проведено обшук в приміщенні Апеляційного суду міста Києва.

Під час проведення обшуку, у ОСОБА_5 було вилучено майно, дозвіл на вилучення якого слідчим суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_6 не надавався.

15.05.2020 року захисником ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 було направлено клопотання про повернення тимчасово вилученого майна на електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, та на електронну адресу прокуратури міста Києва, що підтверджується скрін-шотами з електронної пошти захисника.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Так, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Під час підготовки до розгляду скарги та вирішення заявлених вимог, сторона обвинувачення не надала належних допустимих і достовірних доказів (постанови слідчого) про вирішення уповноваженою особою, заявленого заявником клопотання від 15.05.2020.
Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявлених суб`єктів оскарження, що пов`язано з несвоєчасним розглядом поданого стороною провадження клопотання, в зв`язку з чим існують законні підстави зобов`язати уповноважених осіб розглянути клопотання заявника від 15.05.2020 у відповідності до вимог статті 220 Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 24, 42, 36, 40, 46, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві та прокуратури міста Києва розглянути клопотання захисника ОСОБА_3 від 15.05.2020 року, подане в інтересах ОСОБА_5 , про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001111 від 10.06.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1