Провадження № 1-кс/161/6751/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 15 вересня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 в м. Луцьку клопотання № 161/14713/20 слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.

З підстав, викладених в клопотанні, просить суд накласти арешт на тимчасове вилучене майно, а саме: кросівки чоловічі; футболку чоловічу сірого кольору; джинси чоловічі, яке було вилучено 13.09.2020 року, під час проведення огляду місця події в приміщенні ЛМКЛ, що за адресою: м. Луцьк, пр.. Відродження, 13.

Слідчий та прокурор, кожен зокрема, в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду клопотання.

Відповідно до положень статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

А тому за таких обставин, суд розглядає подане клопотання у чіткій відповідності до чинного законодавства, за відсутності слідчого та прокурора.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України до слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що в провадженні СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0002808 від 13.09.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Як вбачається із копії витягу з ЄРДР та матеріалів клопотання, що 12 вересня 2020 року, близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ділянці тротуару, в ході словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , умисно, тримаючи в правій руці ніж, спричинив ним один удар в ліву нижню частину тулуба потерпілому ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки, пошкодження лівої стінки купола діафрагми, лівобічного гемотораксу та внутрішньо - черевної кровотечі (а.с. 2).
Як вбачається із змісту клопотання та доданих до нього письмових матеріалів, що слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 не доведено наявність підстав відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. Оскільки в клопотанні лише процитовано мету і завдання арешту майна, визначені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Також як вбачається із змісту клопотання, що слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 не повністю виконано вимоги п. 2 ч. 2 статті 171 КПК України, оскільки в клопотанні взагалі не ідентифіковано майно, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме колір кросівок, джинсів, наявність на них будь-яких написів, забруднень, пошкоджень чи інших особливих ознак.

Також судом встановлено, що слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 взагалі не виконано вимоги п. 3 ч. 2 статті 171 КПК України, оскільки в клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на все майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Суд звертає увагу, що крім іншого, в клопотанні навіть на зазначено особу-володільця майна та її статус у кримінальному провадженні.

Також судом встановлено, що слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 до матеріалів клопотання взагалі не додано документів, які б належним чином підтверджували викладені в клопотанні обставини, зокрема, протокол огляду місця події, з якого суд мав би реальну можливість встановити факт та перелік вилучених речей та предметів.

Внаслідок чого, клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна є голослівним та повністю необґрунтованим.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ч. 2 ст. 171, ст. ст. 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити слідчому СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про арешт майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1