Справа № 442/1819/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/602/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2020 року, про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою відмовлено засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що посилання засудженого на те, що у нього наявні заохочення за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, суд вважає необґрунтованим оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації установи відбування покарань, зразкова поведінка є обов`язком, а не правом засудженого, окрім того, як встановлено з матеріалів особової справи засудженого, 29.08.2019 за сумлінну поведінку йому пом`якшено режим відбування покарання шляхом переведення для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації колонії, за час відбування покарання на дільниці заохочувався не за працю на контрагенському об`єкті, а за наведення благоустрою території колонії.

Суд першої інстанції врахував те, що основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 3/4 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, таким чином, суд прийшов до переконання, що умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 відповідно до ст. 81 КК України є передчасним.

Не погоджуючись з даною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2020 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації ДВК №40 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .

Оскаржувану ухвалу засуджений ОСОБА_6 вважає незаконною і необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що прибув до ДВК №40 для подальшого відбування покарання 03.01.2014 року, за час відбування покарання в ДВК №40, 11 разів заохочувався за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, та лише 1 раз на нього було накладене стягнення у вигляді догани 09.06.2015 року, це стягнення було не погашено, а достроково знято 15.10.2015 року.

Що стосується інших двох дисциплінарних стягнень, то вказує, що вони були накладені на засудженого 04.05.2009р. і 14.08.2009 року під час його перебування у Івано-Франківському СІЗО, тобто ще до його засудження, та зазначені стягнення були погашені ще 14.02.2010 року. Крім того, наголошує, що жодних доказів про те, що апелянт не став на шлях виправлення немає.

Заслухавши доповідача, засудженого на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу засудженого та вважає рішення суду першої інстанції законним, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Частинами 1, 2 ст. 81 КК України визначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При цьому воно можливе лише у випадку доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та з врахуванням особи засудженого, його поведінки за весь час відбуття покарання, обставин та наслідків вчиненого злочину.

При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Згідно з матеріалами провадження, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із клопотанням, в якому просить застосувати до нього ст.81 КК України та звільнити з місць позбавлення волі умовно-достроково.

ОСОБА_6 засуджений 13.03.2009 апеляційним судом Івано-Франківської області за п.9,12,13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі,16.03.2010 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі із зарахуванням часу тримання під вартою з 11.11.2008 по 22.11.2008 та з 14.12.2008 по 15.03.2010 та. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.02.2016 відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.11.2008 по 22.11.2008 та з 14.12.2008 по 07.04.2010 з розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок терміну покарання 14.12.2008 року, кінець терміну покарання 29.07.2022 року.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2020 року, відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Так, приймаючи рішення суд першої інстанції вірно врахував, особу засудженого ОСОБА_6 . З оглянутої характеристики встановлено, що засуджений в ДУ „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) прибув 03.01.2014. В установах Державної кримінально-виконавчої служби України допустив три порушення режиму відбування покарання за що тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. 11 разів заохочувався за сумлінне ставлення до праці і зразкову поведінку. 29.08.2019 постановою начальника установи за добру поведінку і ставлення до праці переведений до дільниці соціальної реабілітації, як такий що стає на шлях виправлення. Працевлаштований допоміжним працівником на ПрАТ „Дрогобицький хлібокомбінат, до роботи відноситься сумлінно, змінні завдання виконує. Дотримується правил пожежної безпеки і безпеки праці. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує законні вимоги адміністрації. Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок. Здобув професію „Муляр, маляр, штукатур та „Верстатник широкого профілю у навчальному центрі установи. Приймає участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Входить до складу виробничої секції відділення. Задіяний до реалізації диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Реалізовує дану програму, відвідуючи недільні богослужіння в церкві установи. Відвідує заходи виховного характеру, робить для себе належні висновки. Втратив соціальні зв`язки з рідними.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що умовно- дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 відповідно до ст. 81 КК України є передчасним, оскільки основним критерієм умовно- дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 3/4 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу.

Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_6 про незаконність, необґрунтованість судового рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції заслухав засудженого, представника виправної установи, думку прокурора, ретельно дослідив усі обставини та матеріали особової справи ОСОБА_6 й на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов правильних висновків, які виклав у судовому рішенні й з якими погоджується колегія суддів.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у засудженого ОСОБА_6 заохочень не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, а відтак таке не може бути безумовним свідченням виправлення особи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивоване, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2020 року, про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді