Справа № 173/1130/19
Провадження № 1-кп/209/126/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000279, відносно обвинувачених за ч.2 ст. 187 КК України:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бородаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який має професійно-технічну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Перше травня Верхньодніпровського району Дніпропетровської області українки, громадянки України, не заміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська тривалий час знаходиться вказане кримінальне провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обгрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 07 квітня 2019 року, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вступив в попередню змову з неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого, близько 15:00 годин того ж дня, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_4 , за місцем проживання його дядька ОСОБА_8 , 1966 року народження, який є пенсіонером-інвалідом, під приводом взяти в борг грошей у сумі 50 гривень. Будучи раніше вхожим в даний будинок, ОСОБА_4 , як родич, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, разом з ОСОБА_6 пройшли до середини вказаного будинку, де підійшли до лежачого на тапчані ОСОБА_8 .. ОСОБА_4 попрохав останнього дати йому в борг гроші у сумі 50 гривень на що ОСОБА_8 відповів відмовою. На відмову ОСОБА_8 дати в борг грошей, ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, а саме поставивши йому стопу своєї ноги на грудну клітину та здійснюючи тиск масою свого тіла, стала вимагати у ОСОБА_8 відати їм всі наявні у нього грошові кошти, однак останній знову відповів їм відмовою. Тоді ОСОБА_4 взяв зі столу, який знаходився в цій же кімнаті, кухонний ніж та утримуючи його у своїй правій руці став демонструвати його перед обличчям ОСОБА_8 , тим самим пригнічуючи його волю до протидії та здійснюючи психологічний вплив, став вимагати передати їм грошові кошти які є в наявності у останнього. На вказані дії ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4 та ОСОБА_6 де він зберігає гроші, а саме у сусідній кімнаті, в сумці, в гаманці. ОСОБА_6 пішла до сусідньої кімнати, де у вказаній ОСОБА_8 сумці виявила гаманець, з якого забрала грошові кошти у сумі 1000 гривень, після чого з місця скоєння злочину разом з ОСОБА_4 зникли, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Вина ОСОБА_4 та ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання виді позбавлення волі на строк до десяти років і на даний час вбачається наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 , не маючи міцних соціальних зв`язків за місцем його постійного проживання, не маючи утриманців та постійної роботи, перебуваючи на волі може переховуватись від суду та не виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків і рішень. Крім того, наявні ризики того, що перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику переховування від суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 , якому 20.05.2020 року було змінено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, не з`являвся в судові засідання 10.07.2020 року, 23.10.2020 року, 02.12.2020 року, а ухвали про його примусовий привід не були виконані. Про причини неявки ОСОБА_4 ні прокурора, ні суд не повідомляв. Враховуючи, що ОСОБА_4 не з`являвся до суду у призначений час, на телефонні дзвінки не відповідав, за місцем мешкання не проживав та не повідомив прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, можна зробити висновок, що він переховувався від суду.

Прокурор в суді підтримував заявлене ним клопотання, наполягає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаному ризику та не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Пояснив, що не з`являвся до суду або через те, що хворів, або через те, що у нього не було одягу та взуття щоб приїхати до суду. Зараз він не проживає за місцем реєстрації в будинку своєї бабусі, бо там живе його дядько. Він живе в тому ж селі у іншого свого дядька. Він працює в селі по найму в людей, має заробіток та матеріально допомагає бабусі, запевняє, що в подальшому буде з`являтися до суду.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи, що ним не доведено ризик незаконного впливу обвинуваченим на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні оскільки всі вони допитані. Раніше застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту закінчився і обвинувачений ОСОБА_4 міг змінювати своє місце проживання. Він вказує на поважність причин неявок до суду, тому нема підстав обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 залишив на вирішення суду питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Вислухавши учасників судового розгляду, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим в частині 1 цієї статті, в тому числі - переховування від суду.
Розглядаючи питання про доцільність обрання (продовження) запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК Україна, за яке може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років.

Під час досудового розслідування, а також у підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 20 травня 2020 року було змінено на домашній арешт за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 18 липня 2020 року. На ОСОБА_4 було покладено обов`язок з`являтися до суду за першою вимогою.

10.07.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 , який під підпис був повідомлений про час судового засідання, до суду не з`явився, не повідомивши про причини свого неприбуття. ОСОБА_4 також не з`явився в судову засідання 23.10.2020 року та 02.12.2020 року, а ухвали суду про його привід працівниками поліції не були виконані. 02.12.2020 року судом також виносилася ухвала про привід обвинуваченого ОСОБА_4 до суду на 10.00 годину 17 грудня 2020 року та його явку в судове засідання забезпечив прокурор.

Жодних документів про своє захворювання обвинувачений ОСОБА_4 суду не надав. Суд не приймає до уваги його пояснення про те, що він не з`являвся до суду через відсутність одягу та взуття, оскільки в це судове засідання він прибув одягненим і взутим по сезону. Сам ОСОБА_4 пояснював, що він працює по найму, заробляючи кошти, тому в разі необхідності міг придбати собі необхідний одяг.

Обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має на утриманні зареєстрованих на нього дітей, не має постійної роботи, за місцем реєстрації не мешкає, змінивши своє місце проживання та не повідомивши про це суд, не з`являвся в судові засідання, тому суд вважає, що не маючи міцних соціальних зв`язків, він може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобіганню вказаного вище ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а також виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає заставу обвинуваченому ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13 лютого 2020 року, без визначення застави.

Строк застосування запобіжного заходу вираховувати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дати її оголошення, або з дати отримання.

Суддя ОСОБА_1