Справа № 467/182/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 про самовідвід,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 27 жовтня 2020 року кримінальне провадження № 000069, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч.1,2 ст. 366 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 358 КК України передано на розгляд судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 .

Проте, суддя заявила самовідвід від його розгляду, посилаючись на те, що ухвалою від 16 липня 2018 року, постановленою під її головуванням, обвинувальний акт в рамках згаданого кримінального провадження повернуто прокурор, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Вказана ухвала була залишена без змін Херсонським апеляційним судом без змін.

Суддя вказала, що в ухвалі від 16 липня 2018 року нею було висловлено позицію щодо кваліфікації діянь усіх обвинувачених та обсягу висунутого їм обвинувачення.

Ці обставини, на думку судді, можуть викликати побоювання учасників судового провадження чи стороннього спостерігача у тому, що в неї вже сформована позиція щодо висунутого обвинувачення, його обсягу і кваліфікації дій обвинувачених.

А це може зашкодити справедливому та об`єктивному судовому розгляду, оскільки може бути присутній дійсний сумнів у неупередженості та безсторонності суду, а в майбутньому стати причиною сумнівів у справедливості та законності прийнятого за наслідками розгляду справи рішення.

Як наслідок, існують обставини, передбачені п.4 ч.1 ст. 75 КПК України.

Суддя ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, про його дату, час і місце повідомлялись у порядку, встановленому КПК України, причин свого неприбуття не вказали, будь яких заяви чи то клопотань до суду не направляли.

За такого, суддя, перевіривши доводи і обґрунтованість заяви слідчого судді про самовідвід, виходив із такого.

За положеннями ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленомучастиною третьою статті 35цього Кодексу.

За змістом ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді в кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .

Тож, слідчий суддя ОСОБА_3 у даному випадку заявила собі самовідвід саме з підстави, що регламентована п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, тобто за наявності обставин, які викликають сумнів в її неупередженості.

Та перевіривши ці обставини, слід прийти до висновку про обґрунтованість заявленого самовідводу через необхідність виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності слідчого судді під час розгляду скарги.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein, п. 43).

Втім, у даному, конкретному випадку, суддя стверджує, що висловила позицію стосовно кваліфікації діянь осіб, яким висунуте обвинувачення, та обсягу останнього.

І це відповідає дійсності, що установлено шляхом аналізу ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2018 року.

А на заміні судді з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді указує і Верховний суд у постанові від 10.01.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/ 71498441), зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади.

Більш того, у своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст. 6 Конвенції незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

Тобто, у ракурсі безсторонності суду, слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

За таких обставин, є дійсними підстави для задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду згаданого кримінального провадження, так як у цій ситуації повністю підтверджено наявність обставин, що передбачені ч.4 ст.1 ст. 75 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 376 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Заяву судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження №000069, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч.1,2 ст. 366 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 191, ч.2 ст. 358 КК України передано на розгляд судді Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 (справа №467/182/20).

Ухвала оскарженню не підлягає, проте, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1