Справа № 675/686/20
Провадження № 1-в/675/92/2020
У Х В А Л А
"03" серпня 2020 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи тим, що він довів своє виправлення. Вказує також, що підставою для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, віднесення його до групи ризику у зв`язку з похилим віком та відсутність ліків у медичній частині установи для лікування вказаного захворювання.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, мотивуючи тим, що засуджений не довів своє виправлення.
Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.
За змістом ст. 50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 засуджений за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2013 року за ст.ст. 187 ч. 3, 357 ч. 1, 70 ч. 1, 71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності. Також ОСОБА_4 засуджений за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 грудня 2013 року за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2016 року визначено порядок застосування покарання засудженому ОСОБА_4 за вироками: від 27 листопада 2013 року Нововолинського міського суду Волинської області, від 04 грудня 2013 року Ківерцівського районного суду Волинської області.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за вироками Нововолинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2013 року та Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 грудня 2013 року, визначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене Ківерцівським районним судом Волинської області 22 жовтня 2009 року, та остаточно визначено покарання у виді 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахується з 03 серпня 2013 року.
При визначенні строку відбування покарання ОСОБА_4 враховано ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2016 року та 25 травня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 19 квітня 2016 року, якими засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 травня 2009 року по 12 січня 2010 року, з 03 серпня 2013 року по 12 лютого 2014 року, з 21 жовтня 2015 року по 11 листопада 2015 року, з 07 грудня 2015 року по 23 лютого 2016 року, з 25 лютого 2016 року по 13 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Покарання ОСОБА_4 відбуває в Державній установі «Замкова виправна колонія № 58».
Кінець строку відбування покарання 16 серпня 2021 року.
За змістом ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено, зокрема, за вчинення тяжких та особливо тяжкого злочину. Останній раніше неодноразово судимий, за час відбування покарань за попередніми вироками до нього двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак відповідних висновків він не зробив та знову скоїв умисні злочини.
Засудженому призначено остаточне покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі, з яких він відбув на час розгляду клопотання в суді більше 9 років.
Отже, ОСОБА_4 відбув визначений законом термін (3/4 строку покарання), після якого може ставитись питання про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Слід вказати, що необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України, є також те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього трудового розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків, навчання.
Як встановлено судом із характеристики на засудженого ОСОБА_4 та довідки про стягнення і заохочення станом на 19 травня 2020 року, наданих Державною установою «Замкова виправна колонія (№ 58)», останній з 09 серпня 2013 року утримувався в Луцькому слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. 07 квітня 2014 року прибув в Замкову виправну колонію (№ 58). За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 07 грудня 2014 року прибув в Луцький слідчий ізолятор. Порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 07 червня 2014 року прибув у Замкову виправну колонію (№ 58). За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 27 липня 2015 року прибув у Луцький слідчий ізолятор. Порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо.
10 червня 2015 року засуджений прибув у Замкову виправну колонію (№ 58). За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 27 червня 2016 року прибув в Луцький слідчий ізолятор. Порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 30 липня 2016 року прибув у Замкову виправну колонію (№ 58). За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 07 вересня 2016 року прибув у Луцький слідчий ізолятор. Порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 13 січня 2016 року прибув у Державну установу «Замкова виправна колонія (№ 58)». За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 25 січня 2017 року прибув у Державну установу «Луцький слідчий ізолятор». Порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо.
17 березня 2017 року прибув у Державну установу «Замкова виправна колонія (№ 58). За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 05 травня 2017 року прибув у Державну установу «Луцький слідчий ізолятор». Порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 09 червня 2017 року прибув у Державну установу «Замкова виправна колонія (№ 58). За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 30 серпня 2017 року прибув у Державну установу «Луцький слідчий ізолятор». Порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо.
03 листопада 2017 року прибув у Державну установу «Замкова виправна колонія (№ 58). За час відбування покарання засуджений допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності рішенням дисциплінарної комісії. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. Не заохочувався. Характеризувався посередньо. 07 вересня 2017 року вибув у Державну установу «Луцький слідчий ізолятор». Порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо. 09 листопада 2018 року прибув для подальшого відбування покарання у Державну установу «Замкова виправна колонія (№ 58). За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. Характеризувався посередньо.
На даний період часу не працевлаштований через відсутність бажання працювати.
Виконавчі листи на адресу установи не надходили.
Засуджений підтримує piвні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику в свою адресу. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи i предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх за призначенням. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Відношення до представників адміністрації задовільне, в спілкуванні з ними поводить себе ввічливо та тактовно, але робить це з корисливих мотивів. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». На профілактичних обліках установи не перебуває. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує посередньо.
Разом з тим, судом береться до уваги і те, що засуджений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а звільнившись 16 лютого 2012 року умовно-достроково за попередньою судимістю, знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів, та був засуджений до покарання у виді позбавлення волі. Поведінка засудженого говорить про те, що умовно-дострокове звільнення за попередньою судимістю не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

ОСОБА_4 має 1 стягнення за порушення розпорядку дня, яке погашене у встановленому чинним законодавством порядку. Заохочень не має. На даний час не працевлаштований у зв`язку з відсутністю бажання працювати.

На переконання суду, вказані обставини не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, така поведінка ОСОБА_4 не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки, лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, а на даний час відбутий проміжок часу, протягом якого він відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що передчасними є твердження клопотання про те, що ОСОБА_4 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Суд вважає, що поведінка та ставлення до праці за весь час відбування покарання засудженого ОСОБА_4 у своїй сукупності не були сумлінними, тобто останній не довів своє виправлення і перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Посилання ОСОБА_4 на те, що підставою для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, віднесення його до групи ризику у зв`язку з похилим віком та відсутність ліків у медичній частині установи для лікування вказаного захворювання, не спростовують вищевказаних висновків суду, оскільки чинне кримінальне законодавство не пов`язує можливість застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення із вказаними обставинами.

На підтвердження обґрунтованості свого клопотання ОСОБА_4 надано характеристику, затверджену в.о. начальника Луцького СІЗО 02 грудня 2016 року, згідно з якою він за час перебування під вартою характеризувався посередньо, довідку Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» від 15 березня № 70, у відповідності до якої засуджений працював у установі та одержував заробітну плату в періоди часу з 01 травня 2018 року по 30 серпня 2018 року та з 01 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року, а також довідку пресвітера Макарівської Християнської Церкви ОСОБА_6 від 12 травня 2020 року № 94, за змістом якої ОСОБА_4 після звільнення із місць позбавлення волі буде перебувати у соціальному християнському центрі від Релігійної організації «Релігійна громада Євангельських Християн смт. Макарів Київської області», де буде забезпечений житлом на період реабілітації, а також будуть вживатися заходи щодо його працевлаштування, однак вказані докази не є беззаперечним свідченням того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, з урахуванням встановлених судом та наведених вище обставин.

Відтак, клопотання до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1