ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 192/2017/19 (пр. № 1-кп/201/806/2020), відомості про яке 26 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 05 березня 2001 року вироком Нікопольського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до шести років позбавлення волі, звільненого 25 грудня 2003 року за постановою Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2003 року на підставі ст. 103 КК України (в редакції 1960 року) умовнодостроково на невідбутий строк покарання два роки п`ять місяців дванадцять днів; 22 травня 2006 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільненого 08 квітня 2009 року по відбуттю строку покарання; 04 жовтня 2013 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 10 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 25 червня 2019 року приблизно о 22.00 годині знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де, у дворі вказаного домоволодіння побачив автомобіль марки ІЖ, зеленого кольору та, в цей час, у нього виник умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, 25 червня 2019 року приблизно о 22 годині 05 хвилин, діючи таємно, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, через незачинені ворота, проник на територію вказаного домоволодіння, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , де останній зберігає належне йому майно та яке є сховищем.

Проникнувши на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_4 25 червня 2019 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки ІЖ, модель 21251, 1990 року випуску, з об`ємом двигуна 1480 кубічних сантиметрів, вартість якого, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 21/12.2/273 від 31 липня 2019 року, складає 12139 грн. 62 коп., який належить потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 12139 грн. 62 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Такими чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно та з проникненням в інше сховище, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, в той же час, не працевлаштований і не має не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують його покарання і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення саме такого покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази транспортний засіб ІЖ 21251, р/н НОМЕР_1 залишити за належністю власникові ОСОБА_5 ; бейсболку сіро-червоного кольору з надписом «SORDAN», запаковану у спец. пакет № 4464945, яка зберігається в кімнаті речових доказів Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000227) повернути власникові; вилучені сліди папілярних узорів та дактилоскопічну карту зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази змиви з місця вчинення злочину та рук, запакованих у спец. пакети № 4491314, № 4491310, які зберігаються в кімнаті речових доказів Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000226) знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 2198,14 грн. (дві тисячі сто дев`яносто вісім гривень чотирнадцять копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1