Справа № 509/4809/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 ,судді ОСОБА_3 ,

з участю:

секретарів ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області кримінальне провадження № 0000527 від 09.12.2012 року відносно обвинувачених :

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коломия Івано-Франківської області, громадянина України, має середньо-технічну освіту, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.01.1995 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 142 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 25.05.2001 р.;

20.03.2009 р. Железнодорожним районним судом м.Сімферополя за ч. 1 ст. 309 КК України до 4 місяців арешту; звільнився 05.05.2009 року,

у скоєні кримінального правопорушення , передбаченого ст.115 ч.2 п.п.4,6,12 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеса, громадянина України, має середню освіту, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

06.06.2008 року Суворовським районним судом міста Одеса за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.06.2008 року його дії були перекваліфіковані на ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі, постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 22.06.2011 року був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 1 місяць 27 днів,

13.11.2015 року Біляївським райсудом Одеської області до 2 років позбавлення волі,13.11.2015 року звільнений у зв`язку з відбуванням покарання.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.п.4,6,12 КК України.

учасники кримінального провадження: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_13

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_14

потерпілої ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2013 року в вечірній час ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , попередньо розподілили між собою ролі, з метою вбивства ОСОБА_16 та заволодіння його матеріальними цінностями, перебуваючи в підсобному приміщенні, розташованого на ділянці АДРЕСА_3 .

Під час розмови між ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , яка була спланована заздалегідь між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , відбулася сварка, в ході якої, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_12 , знаходячись в підсобному приміщенні (сараї), раніше підготовленим предметом схожим на ніж, а ОСОБА_11 , раніше підготовленим предметом схожим на шило (викрутка, заточка), нанесли тілесні ушкодження в різні частини тіла ОСОБА_16 з метою противоправного заподіяння смерті людини.

В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи спільно та узгоджено, перебуваючи на території садового будинку, біля вхідних дверей будинку, ОСОБА_12 за допомогою предмету у вигляді ножа, який був у нього в руках та ОСОБА_11 за допомогою предмета схожого на шило ( викрутка , заточка) , попередньо зломив волю до супротиву з боку ОСОБА_16 , почергово нанесли удари в різні частини тіла ОСОБА_16 , тим самим заподіяли тілесні ушкодження останньому , в тому числі три ножових удари, проникаючі в плевральну порожнину, дві рани з триваючими рановими каналами, травмуючи тканини лівої легені. Три колотих різаних поранення проникаючі призвели до заподіяння смерті ОСОБА_16 , інші поранення не є проникаючими, але сприяли смертельному результату у вигляді травмуючого шоку і зовнішньої кровотечі з ран. А всього з боку ОСОБА_12 та ОСОБА_11 під час противоправного позбавлення життя ОСОБА_17 були нанесені тілесні пошкодження за допомогою предметів у вигляді ножа та шила (викрутка, заточка) 12 (дванадцять) колото-різаних ран, пошкодження на задній поверхні лівої половини грудної клітини у верхній третині. В ході противоправних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи узгоджено, з корисних мотивів та за попередньою змовою, після подавлення волі к супротивну здійснили напад з метою заволодіння майном ОСОБА_16 , поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, особи, яка зазнала нападу. Під час нападу заволоділи наступним майном: кулоном у вигляді золотого хрестика, вартістю 1500 грн., мобільним телефоном марки „НТС, вартістю 4500 грн., мобільним телефоном марки „Нокіа 3120, вартістю 300 грн., ноутбуком марки „Асус, вартістю 7000 грн., банківськими картами, на загальну суму 6000 грн., а всього на сумму 19 300 грн., якими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 розпорядились на свій розсуд .

З метою приховання слідів противоправних дій, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в наявний отвір полу підсобного приміщення (сараю) затягнули труп ОСОБА_16 до поясу (донизу головою), після чого заколотили вхідні двері садового будинку цвяхами, після чого вищевказані особи з місця події з викраденим зникли.

Органами досудового розслідування противоправні дії ОСОБА_12 кваліфіковані за ст.115 ч.2 п.п. 4,6,12 КК України: умисне вбивство ОСОБА_16 , тобто умисне противоправне заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особою жорстокістю , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб .
Органами досудового розслідування противоправні дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ст.115 ч.2 п.п. 4,6,12 КК України: умисне вбивство ОСОБА_16 , тобто умисне противоправне заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особою жорстокістю, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб .
Обвинувачений ОСОБА_12 вину визнав частково та пояснив, що дійсно 28 лютого 2013 року в денний час, перебуваючи в приміщенні, розташованого на ділянці АДРЕСА_3 , на грунті раптово виникнених стосунків , а саме тому , що померлий ОСОБА_16 запропонував йому вступити з ним в сексуальні стосунки, між ним та померлим виник конфлікт, в ході якого він наніс декілька ударів ножем в різні частини тіла ОСОБА_16 . Від ударів ОСОБА_16 упав на землю біля дачного будинку. Наступного дня ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_11 допомогти приховати труп ОСОБА_16 , на що останній погодився. Разом із ОСОБА_11 він приїхав за вищевказаною адресою , де вони вдвох сховали труп ОСОБА_16 в приміщені дачного будинку після чого забили вхідні двері цвяхами.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину не визнав та пояснив, що участі в спричинені тілесних ушкоджень ОСОБА_16 не приймав. На прохання ОСОБА_12 він прибув на наступний день після вбивства, тобто 01 березня 2013 року за адресою: АДРЕСА_3 , де вони вдвох приховали труп ОСОБА_16 .

Крім показів обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_11 , заслухавши пояснення учасників кримінального провадження , відповідно до ст. 94 КПК України на підставі всебічного повного та неупередженого дослідження доказів по кримінальному провадженню, вина обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_11 підтверджується наступними доказами, які суд відповідно до ст.ст. 85 86 КПК України вважає належними та допустимими , а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_15 з яких вбачається, що з обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вона не знайома, останній раз померлого сина ОСОБА_16 вона бачила 28.02.2013 року. Образ життя її син вів нормальний, традиційний, був працевлаштований. В кінці лютого 2013 року вона з чоловіком звернулась до поліції, щодо його зникнення. 10 травня 2013 року по телефону їй або чоловіку повідомили про смерть їхнього сина, вподальшому її чоловік і вона поїхали до моргу де впізнали померлого сина, помелому сину дійсно належали кулон у вигляді золотого хрестика, вартістю 1500 грн., мобільний телефон марки „НТС, вартістю 4500 грн., мобільний телефон марки „Нокіа 3120, вартістю 300 грн., ноутбук марки „Асус, вартістю 7000 грн. Документи на ноутбук та наявність телефонів були передані працівниками поліції. Батько ОСОБА_18 помер після цієї трагедії, вартість майна яка була викрадена у померлого сина зазначена вірно. Її син ОСОБА_16 був одружений, мав неповнолітню диниту, був працевлаштований та мав соціальні зв`язки.(т.1 а.с.170);

-показами свідка ОСОБА_19 з яких видно, що спочатку травня 2013 року, більш точну дату не пам`ятає, в денний час він разом з близькими родичами приїхали на дачу, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де мною було знайдено труп невідомого чоловіка який перебував у приміщенні веранди на полу головою вниз, вхідні двері були заколочені цвяхами, про що повідомив до поліції, зателефонувавши за номером «102». Труп був одягнений у куртку, кросівки, брюки (джинси). На трупі було багато ножових поранень. Дача була не заселена. Дачна будівля належить близьким родичам,до якої він мав вільний доступ та був належним її користувачем та фактично надав згоду на огляд дачної будівлі та трупу працівникам поліції. Під час слідчих дій були присутні працівники правоохоронних установ та інші особи, кількість яких було більше двох осіб. Згідно технічних характеристик веранди дачного будинку та її площі могли активно діяти три особи. Дійсно вищевказаний дачний будинок він та його родичі намагалися реалізувати. (т.2 а.с.75).

-показами свідка ОСОБА_20 , з яких видно, що він працював на радіо ринку та познайомився з ОСОБА_12 , який йому продавав та покупав мобільні телефони різних марок. В березні 2013 року, перебуваючи в денний час на території ринку, більш точного часу не пам`ятає до нього підійшов ОСОБА_12 та запропонував придбати ноутбук марки «Асус» колишнього користування, без документів за 900 грн., на що останній погодився. Угода була усна. В подальшому приблизно через місяць, точну дату не пам`ятає в денний час, будучи на ринку «Радіо Базар» працівники вилучили та виявили вищевказаний ноутбук. (т. 3а.с. 120);

-показами свідка ОСОБА_21 , з яких видно що вона дійсно знайома з ОСОБА_12 та надавала йому послуги щодо реалізації нерухомого майна у вигляді садового будинку. З ОСОБА_11 вона не знайома. Зі слів працівників правоохоронних установ вона знала що знайшли труп в садовому будинку де безпосередньо знайшли труп їй невідомо. ОСОБА_12 неодноразово просив її показати садові будівлі для їх придбання, в тому числі в СТ «Степове повітря». З померлим ОСОБА_22 вона не знайома (т.2 а.с.48) ;

- протоколом огляду місця події від 28.04.2013 року, з якого видно, що слідчим в присутності понятих та з дозволу належного користувача нерухомого майна , було оглянуто приміщення садового будинку та її територія , розташованого на ділянці АДРЕСА_3 , під час якого був виявлений та вилучений труп ОСОБА_16 , меблі та предмети, які перебували в приміщенні та на території садового будинку(т .3 а.с. 5);

- висновком судово-медичного експерта №128 від 27.05.2013 року в якої визначено , що смерть ОСОБА_16 знаходиться у повному зв`язку з виявленими колото-різаними ранами грудної клітини зліва, з пошкодженням тканини і сосудів легенів, що підтверджується накопиченням крові в лівій плевральній ємкості (т.3 а.с. 10-15).

- протоколом огляду трупа від 28.04.2013 року , з якого видно, що слідчим в присутності понятих та судового експерта в медичній установі , під час якого були оглянуті тілесні ушкодження на трупі , та одяг який перебув на тілі померлого ( т.3 а. с. 16-18);

- протоколом огляду предмету від 21 травня 2013 року , з якого видно родові ознаки одягу: кофта чорного кольору з змійкою , футболка чорного кольору, куртка чорного кольору та механічні пошкодження на одязі; брюки (джинси) синього кольору , ремінь чорного кольору , шкарпетки чорного кольору , труси чорного кольору (т.3 а.с.19-20);

- протоколом обшуку від 13.05.2013 року з якого видно , що слідчим в присутності понятих та з дозволу належного користувача нерухомого майна , було оглянуто та вилучені мобільний телефон НТС , мобільний телефон марки «Нокія 3120» , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_16 візитка на ім`я ОСОБА_16 , хрестик з металу жовтого кольору з узорами; хрестик з металу жовтого кольору з узорами та зображенням Ісуса Христа ; хрестик з металу жовтого кольору ; хрестик з металу жовтого кольору з зображенням Ісуса Христа (т.1 а.с.35-38) ;

- протоколом огляду від 21 травня 2013 року з якого видно , що слідчим в присутності понятих було оглянуто та вилучені мобільний телефон НТС , мобільний телефон марки «Нокія 3120» , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_16 візитка на ім`я ОСОБА_16 , (т.3 а.с.39-40) ;

- протоколом пред`явлення для впізнання від 16.07.2013 року з якого видно, що слідчим в присутності понятих було пред`явлено для впізнання ювелірні прикраси потерпілому ОСОБА_15 , який він впізнав як предмети, які належали вбитому ОСОБА_16 (т.3 а.с.41-42);

- висновком судово-медично-криміналіста експерта № 284 від 07.06.2013 року в якої визначено локалізація тілесних ушкоджень, які були нанесені ОСОБА_16 в момент вбивства, механізм і спосіб їх заподіяння , одяг та механізм пошкодження одягу в якому був одягнутий ОСОБА_16 .. З висновку судового експерта видно, що на одягу в якому був одягнутий ОСОБА_16 на футболці , куртці , джемпері були виявлені 12 пошкоджень, розташованих на спинці зліва. Дані пошкодження могли бути спричинені колюче-ріжучим предметом у вигляді ножа , маючий обушок та лезо, з максимальною шириною, занурившої частини не більш 2 см. Крім того на одежі, в яку був одягнутий ОСОБА_16 на куртці та на джемпері на спинці з права, його верхній третій частині , розташовані 4 пошкодження , з ознаками колотих , які могли бути здійснені колючим предметом з площею попереднього перетину не більш 0.8 см. (т.3 а.с.45-60);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.05.2013 року , з якого видно , що ОСОБА_11 у присутності понятих та слідчого та інших працівників поліції , ретельно пояснив та вказав , яким чином та способом він разом з ОСОБА_12 вчинив противоправні дії відносно ОСОБА_16 (т.3 а.с.64-67 ).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.05.2013 року , з якого видно , що ОСОБА_12 у присутності понятих та слідчого та інших працівників поліції , ретельно пояснив та вказав, яким чином та способом він разом з ОСОБА_11 вчинив противоправні дії відносно ОСОБА_16 (т.3 а.с.69-71).

-висновком судово-психіатричних експертів № 104 від 16.07.2013 року, згідно якої ОСОБА_11 на час скоєння кримінального правопорушення, будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав , та повною мірою усвідомлював свої дії та керувався ними (т.3. 78-90);

-висновком судово-психіатричних експертів № 298 від 11.06.2013 року, згідно якої ОСОБА_11 на час скоєння кримінального правопорушення, будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав , та повною мірою усвідомлював свої дії та керувався ними (т.3. 75);

10 лютого 2014 року відповідно до судового рішення мати померлого ОСОБА_16 - ОСОБА_10 , була залучена в якості потерпілої (т.5а.с.120). В ході судового слідства був допитаний батько померлого потерпілий ОСОБА_15 , який підтвердив факт зникнення 28.02.2013 року його сина ОСОБА_16 та факт упізнання трупа ОСОБА_16 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 помер .

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 зазначив , що з боку сторони обвинувачення, обставини які викладені в обвинувальному акті від 26 грудня 2016 року, не конкретні , що фактично позбавляють його права на належний захист . (т.1 а.с.81) , до даних заперечень з боку обвинуваченого ОСОБА_11 суд відноситься критично та вважає такими, які направлені на уникнення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_11 стверджує, що під час досудового розслідування були чисельні порушення кримінально-процесуального законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_11 в ході судового розгляду зазначив що всі докази, які були зібрані під час досудового розслідування з боку сторони обвинувачення є недопустимі, в тому числі :

- протокол відібрання біологічних зразків від 17.05.2013 року; протокол огляду предметів вилучених у ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від 20.05.2013 року ; - повідомлення про підозру ОСОБА_11 від 10.03.2013 року , протокол одночасного допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . З боку прокурора вищевказані докази вини обвинуваченого ОСОБА_11 не були надані, та не підлягали дослідженню, а тому суд позбавлений можливості надати їм належну оцінку допустимості та належності як доказу , а тому дані заяви та клопотання з боку сторони захисту направлені на зловживання своїми процесуальними правами та в свою чергу направлені на уникнення від відповідальності .

Обвинувачений ОСОБА_11 просить визнати протокол його затримання від 10 травня 2013 року, як неналежний доказ та його тримання, в період з 10 травня 2013 року по 13 травня 2013 року, як незаконним (т.3.а.с.91). З письмових пояснень, які надішли до суду видно, що дійсно працівниками поліції, будучи у цивільному одязі, обвинувачений ОСОБА_11 був затриманий на вулиці та доставлений у приміщення поліції, після чого він був затриманий в порядку ст. 207, 208 КПК України , а в подальшому обвинуваченому була обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений стверджує, що він дійсно надавав пояснення та покази в присутності захисника, але він сам себе оговорив , з метою процесуальної тактики захисту. В період його перебування ІВС до нього з`являвся слідчий та інші працівники поліції та здійснювали на нього психічний тиск, в ході розгляду справи було з`ясовано, що дійсно до обвинуваченого ОСОБА_11 з`являвся слідчий , але суд не може вважати, що явка слідчого до процесуальної особи в рамках кримінальної справи, яка перебувала в його провадженні, може розглядатись як психологічний тиск , крім того, при затриманні фізичну силу до обвинуваченого ОСОБА_11 не застосували , тілесних ушкоджень у нього не виявлено , саме затримання обвинуваченого уповноваженими особами поліції та її спосіб не може бути розглянуто як незаконне затримання обвинуваченого (підозрюваного). В ході перевірки заяви ОСОБА_11 з приводу можливого порушення чинного законодавства в частині застосування психологічного тиску під час досудового розслідування, згідно листа від 18 вересня 2015 року та 31 серпня 2015 року не знайшло свого підтвердження ( т. 10 а.с.153,154).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 вважає докази з боку сторони обвинувачення а саме :

- протокол огляду місця події від 28.04.2013 року ;

- протоколом огляду трупу від 28.04.2013 року ;

- висновок експертизи № 284 від 07.06.2013 року;

- висновок експертизи № 128 від 27.05.2013 року;

- висновок експертизи № 479 від 11.05.2013 року;

- висновок експертизи № 209-Б;

- протокол обшуку житла ОСОБА_11 від 10.05.2013 року є недопустимими.

Обвинувачений ОСОБА_11 обґрунтовує свою позицію , що з боку слідчого при проведені огляду були порушення ст. 237 КПК України . Дана позиція сторони захисту ОСОБА_11 є необґрунтованою, так як на момент огляду місця події нікому не було відомо, що саме який труп знаходиться в будівлі ОСОБА_19 і сам ОСОБА_19 надав письмову згоду Біляївському міжрайонному прокурору Одеської області на огляд трупа в приміщенні, яке належить йому (Петровському) і сам був присутній при огляді місця події, сам повідомив про виявлений труп . Тому суд відхиляє в цій частині клопотання ОСОБА_11 і визнає протокол огляду місця події від 28.04.2013 року допустимим доказом.

Обвинувачений ОСОБА_11 вважає, що прокурор до складання висновку судово медичним експертом, не мав права видавати труп ОСОБА_16 , чим порушив ст. 238 КПК України, а так як труп було видано, то висновки експертиз № 128 і № 284 є недопустимими доказами. Це твердження ОСОБА_11 є надуманим та безпідставним.

У висновку судово - медичного експерта № 128 від 27.05.2013 року зазначено, що дослідження трупа ОСОБА_16 було розпочато 29.04.2013 року о 10-20 годині і закінчено об 11-20 годині, а висновок експерта склав 27.05.2013 року, після отримання результатів лабораторних досліджень вилучених фрагментів шкіри, тканин трупа(т.3 а.с.10).

Судово медичний експерт криміналіст, яка склала висновок № 284 від 07.06.2013 року досліджували лише одяг, взуття і фрагменти шматочків шкіри лівої задньої поверхні грудної клітини від трупа ОСОБА_16 вилучені при проведені розтину трупа ОСОБА_16 29.04.2013 року (т.3 а.с.45) .

Згідно ст. 238 ч.4 КПК України , що труп підлягає видачі лише з письмового дозволу прокурора і тільки після проведення судовомедичної експертизи та встановлення причини смерті.

Судовомедичне дослідження трупа ОСОБА_23 було завершено об 11-20 годин 29.04.2013 року і експертом труп (його останки) уже не були потрібні, тому і було видано останки трупа ОСОБА_16 його рідним.

Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що висновки судових експертів № 128 і № 284 , були проведені відповідно до порядку та методики дослідження предметів та трупу , а тому дані висновки судових експертів є допустимими доказами.

Сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_11 зазначила , що протокол огляду трупу від 28 квітня 2013 року є належним доказом, так як внесення в ЄДРД відомостей про кримінальне правопорушення суперечить діям слідчого під час проведення огляду . Здійснивши аналіз протоколу огляду трупу від 28 квітня 2013 року , видно , що сам огляд був проведений у медичній установі , в приступності понятих та судового експерта, в ході огляду трупа були детально оглянуті тілесні ушкодження та речі в які був одягнутий труп , після чого були вилучені. З вищевказаного протоколу не вбачається будь-яких порушень його складання , а тому суд приходить до висновку , що клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_11 про визнання даного доказу неналежним не знайшло свого обґрунтування .

В ході судового розгляду сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_11 надала заперечення (зауваження) щодо слідчого експерименту від 11.05.2013 р. та вважає, що при проведені відтворення подій, коли він ( ОСОБА_24 ) розказував і показував при яких обставинах було скоєно вбивство ОСОБА_16 , був порушений процесуальний порядок його проведення , існують інші чисельні порушення (т.1 а.с.112 ; а.с.107-110, а.с. 116-119), аналогічна позиція була зазначена з боку обвинуваченого ОСОБА_12 .

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2013 року вбачається, що хід слідчого експерименту було зафіксовано на відеозапис.

Відповідно до ст. 223 ч.3 КПК України зазначено, що слідчий зобов`язаний запросити не менше двох понятих для проведення слідчого експерименту. Винятком є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої дії. На відеозаписі слідчого експерименту ОСОБА_11 і всі учасники слідчої дії розмовляють на російській мові, протокол складено на державній мові , сам характер слідчого експерименту його порядок не свідчить про те , що з боку слідчого були грубі порушення ст. 240 КПК України.

За таких обставин, суд критично відноситься до зауважень сторони захисту ОСОБА_11 від 18 січня 2019 року .

В ході судового розгляду , 04 березня 2015 року та 11 травня 2017 року обвинувачений ОСОБА_11 надав суду клопотання про визнання недопустимими доказів, яке в подальшому уточнив у судовому засіданні та просив суд, визнати недопустимими докази:

- аудіо - відео матеріалів слідчих дій за участю ОСОБА_12 і ОСОБА_11 з 10.05.2013 року;

- всі речові докази надані суду (т. 7а.с.172) .

Свою позицію ОСОБА_11 пояснює тим, що при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження він і ОСОБА_12 не переглядали аудіо-відеоматеріали і не оглядали речові докази та були відкриті додаткові докази потерпілої ОСОБА_25 .

З такою позицією обвинувачений ОСОБА_26 суд не може погодитись, так як із протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.07. 2013 року вбачається, що ОСОБА_11 , разом з захисником ОСОБА_27 і ОСОБА_12 разом з захисником ОСОБА_28 ознайомилися з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі, про що зробили власноручні записки в протоколах. За таких обставин клопотання ОСОБА_11 не підлягає задоволенню.

Є безпідставними заявлені клопотання ОСОБА_11 щодо порушення його права на надання захисника.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 був затриманий, як особа підозрювана у вчинені злочину 10.05.2013 року о 20 годині 30 хвилин . В цей же час слідчим було винесено постанову про залучення захисника ( т.3 а.с. 91).

10 травня 2013 року в 21 годині 40 хвилин у присутності захисника ОСОБА_29 , ОСОБА_11 був допитаний у якості підозрюваного , допит завершено о 22 годині 14 хвилин. Усі послідуючі слідчі дії з ОСОБА_11 проводились з обов`язковою участю захисника.

У відповідності з ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. Цю вимогу закону органом досудового розслідування виконано у повному обсязі, а тому твердження ОСОБА_11 про порушення його права на захист є безпідставним, клопотання не підлягає задоволенню.

В ході судового слідства обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вину за обвинуваченням по ст.115 ч.2 п.4,6,12 КК України фактично не визнали.

Суд розцінює невизнання вини способом захисту. Поряд з цим аналіз доказів, які надала сторона обвинувачення надає суду підстави вважати, що вина ОСОБА_12 та ОСОБА_11 доведена сукупністю доказів, а саме:протоколом огляду місця події від 28.04.2013 року; протоколом огляду трупу від 28.04.2013 року; висновком експертизи № 284 від 07.06.2013 року; висновком експертизи № 128 від 27.05.2013 року; висновком експертизи № 479 від 11.05.2013 року; висновком експертизи № 209-Б; протоколом обшуку житла ОСОБА_11 від 10.05.2013 року та поясненнями потерпілої ОСОБА_15 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 .

Труп потерпілого ОСОБА_16 було знайдено у будинку за адресою АДРЕСА_3 , який належить свідку ОСОБА_19 . У судовому засіданні ОСОБА_19 підтвердив ці обставини, а також пояснив, що він не передавав будинок у користування обвинуваченим.

Поряд з цим сторона обвинувачення надала до суду у якості доказів протоколи слідчих експериментів за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Із змісту цих протоколів з додатками у вигляді відеозапису проведення слідчого експерименту вбачається, що обвинуваченні добровільно за участю захисників та у присутності понятих вказали місце знаходження будинку, де був знайдений труп ОСОБА_16 , а також спочатку описали , а потім на місці вказали детально, де вони залишили труп ОСОБА_16 після скоєння злочину. Ці відомості повністю співпадають із відомостями, які містяться у протоколі огляду місця пригоди та трупу. Крім того, в ході проведення слідчих експериментів обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 спочатку надали покази, а потім детально вказали на місці події хронологію та механізм нанесення ударів потерпілому. Надані ними відомості щодо цих обставин повністю співпадають з висновками судово-медичної експертизи № 128 , судово-медичної криміналістичної експертизи № 284.

Оцінка письмового доказу протоколів слідчих експериментів дає суду підстави вважати, що ці слідчі дії були проведені у повній відповідності до кримінального процесу з дотриманням права обвинувачених на захист. Це дає суду підстави вважати, що під час проведення цих слідчих дій обвинувачені діяли добровільно та усвідомлювали, що визнають свою вину у скоєнні умисного вбивства. Крім того, за своєю юридичною суттю протоколи слідчих експериментів є не тільки підтвердженням надання обвинуваченими під час досудового слідства показів, а також виконання дій, які перевірили та уточнили відомості щодо протиправних дій обвинувачених по позбавленню життя потерпілого, а саме під час слідчих експериментів обвинувачені відтворили свої дії, які привели до вбивства потерпілого , продемонструвавши механізм нанесення ударів, що раніше не було відомо стороні обвинувачення.

Оцінюючи висновки судово-медичних експертиз, огляду місця події та трупу, суд приходить до висновку, що дії та умисел обвинувачених були спрямовані саме на умисне позбавлення життя людини. Так це доводиться значною кількістю колото-різаних ран грудної клітини (12), їх локалізація саме у життєво-важливій частині тіла грудна клітина, свідчить про умисел саме на вбивство. Крім того, місто знаходження трупу під підлогою, свідчить про те, що після спричинення йому тілесних ушкоджень , не сумісних з життям, обвинувачені умисно помістили тіло людини у це місце з метою його приховання, після чого вони зачинили вхідні двері будинку та забили їх цвяхами. Тобто обвинувачені здійснили усі дії, які б унеможливлювали спасіння людини у разі, якщо б він після спричинення йому тілесних ушкоджень міг деякий час залишатися живим. Цей факт доводить умисел обвинувачених на позбавлення дюдини життя, а не на приховання злочину.

Суд приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 правильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ст.115 ч.2 п.п. 6, 12 КК України за кваліфікуючими ознаками вчинене за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів. Обвинувачений ОСОБА_12 в ході судового розгляду направив заяву (лист) від 11.07.2017 року, з якої видно, що він не погоджується з кваліфікацією сторони обвинувачення (т.1 а.с.199). Обвинувачений ОСОБА_11 взагалі не визнає причетність до вбивства ОСОБА_16 . Так аналіз дій обвинувачених по підготовці до скоєння злочину підшукування покинутого будинку, підготовка знаряддя злочину, сумісні дії по безпосередньому позбавленню життя людини свідчать про те, що дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були узгоджені між собою. Крім того, здійснивши аналіз судово-мединої-криміналістичної експертизи № 284 від 23.05.2013 року, предметом дослідження якого була одежа в яку був одягнутий ОСОБА_16 : куртка , джемпер , футболка , брюки , ботинки та судово-медичну експертизу трупа № 128 від 29.04.2013 року, суд прийшов до висновку , що при вчиненні противоправних дій (нанесення ударів) відносно ОСОБА_16 при його житті здійснювалось двома способами за допомогою предмету у вигляді ножа та шила (заточки) в кількості 12 пошкоджень , в тому числі три із яких є проникаючі в плевральну полость та за допомогою предмету у вигляді шила (заточки) в кількості 4 пошкоджень , які не є проникаючими , але взмозі привести до смерті у вигляді травматичного шоку та зовнішньої кровотечі із ран , удари вищевказаними предметами здійснювали одночасно та синхронно , що свідчить про узгодженість дії фізичних осіб , які наносили дані удари .

Все це дає суду підстави вважати, що вбивство ОСОБА_16 було скоєно за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Також суд приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 мали корисний мотив. Потерпіла ОСОБА_15 підтвердила, що у померлого сина були у власності та користуванні мобільні телефони, ноубук та банківські картки, на яких були гроші, та золоті прикраси в тому числі хрестик. Свідок ОСОБА_20 пояснив, що дійсно придбав у обвинуваченого ОСОБА_12 ноутбук марки «Асус» за 900 грн. Ці обставини справи вказують на те, що раніше обвинувачені не були знайомі із потерпілим та не підтримували з ним стосунків, що виключає можливість виникнення між ними будь-яких суперечок та конфліктів. Поряд з цим в результаті скоєння вбивства потерпілого, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 протиправно заволоділи його майном, а саме: кулоном у вигляді золотого хрестика, вартістю 1500 грн., мобільним телефоном марки „НТС, вартістю 4500 грн., мобільним телефоном марки „Нокіа 3120, вартістю 300 грн., ноутбуком марки „Асус, вартістю 7000 грн., банківськими картами, на загальну суму 6000 грн. -., що приводить суд до висновку про те, що користь є єдиним можливим мотивом для позбавлення життя раніше незнайомої особи.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_11 в частині того, що він не міг бути присутнім під час скоєння злочину через те, що в той час перебував під адміністративним наглядом відповідно до ухвали Суворовського рай суду м.Одеси від 25.102012року про встановння адміністративного нагляду з застосуванням обмежень . Знаходження під адміністративним наглядом не є перешкодою для особи фізично пересуватися поза межами його міста проживання, а тому це не є перешкодою для того, що ОСОБА_11 міг під час скоєння злочину знаходиться в місці його скоєння та приймати участь у вбивстві ОСОБА_16 , крім того обвинувачений ОСОБА_11 будучи під адміністративним наглядом неодноразово його порушував, що підтверджується постановами Суворовського райсуду м.Одеси (справа № 523/2319/13-п та 523/2318/13-п) від 13 лютого 2013 року про застосування адміністративного стягнення у розмірі 170 грн., за порушення обмежень встановленого процесуальним рішенням суду.

Також ОСОБА_11 заперечував факт того, що під час слідчого експерименту він виклав обставини, які викладені в протоколі слідчої дії. Суд критично ставиться до цих показів обвинуваченого через те, що протокол слідчого експерименту відповідає вимогам КПК України, під час проведення слідчого експерименту були присутні поняті та захисник обвинуваченого, які не зробили жодного зауваження в протоколі з цього приводу. Крім того, у судовому засіданні був досліджений відеозапис слідчого експерименту , з якого вбачається , що ОСОБА_11 перебував у тверезому стані.

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_12 в тій частині , що він 28 лютого 2013 року в денний час , самостінйно, у відсутності ОСОБА_11 наніс чотири удари ножем ОСОБА_16 . Дані пояснення суперечать огляду місця події від 28 квітня 2013року, під час якого був виявлений та вилучений труп людини, та огляд трупу від 28 квітня 2013 року, під час якого було ретельно оглянутий труп людини, висновку судовово-медичної експертизи № 128 від 29 квітня 2013 року та висновку судово медично-криміналістичної експертизи № 284 від 23 травня 2013 року, з яких вбачається що на трубі ОСОБА_16 виявлено 12 колото-різаних ран та всі поранення на трупі нанесені за життя в короткий термін, приблизно на протязі однієї хвилини. Пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 в цій частині направлені на уникнення від кримінальної відповідальності.

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_12 в тій частині , щодо раптово виникнених відносин , тобто сексуальних домагань , так як потерпіла ОСОБА_10 в ході слідства , зазначила що її син на час смерті мав неповнолітню дитину , був одружений , мав соціальні зв`язки , тому версія обвинуваченого ОСОБА_12 не знайшла свого підтвердження .

Поряд з цим суд, вважає надмірним та недоведеним стороною обвинувачення кваліфікуючої ознаки вчинення умисного вбивства з особливою жорстокістю з огляду на наступне. Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 р. умисне вбивство визнається з особою жорстокістю, якщо винний , позбавляючи життя потерпілого, усвідомлював завдання йому особливих фізичний, психічних чи моральних страждань. Із обставин справи вбачається, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 нанесли потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран у доволі короткий проміжок часу, який виміряється хвилинами. За таких обставин виключається можливість спричинення потерпілому особливих фізичний, психічних чи моральних страждань. Крім того, сторона обвинувачення не надала суду безперечних доказів того, що наносячи удари потерпілому обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 переслідували мету саме на спричинення особливих страждань потерпілому. За таких обставин суд вважає, що із обвинувачення необхідно виключити кваліфікуючу ознаку - вчинення умисного вбивства з особливою жорстокістю.

В ході досудового розслідування з боку слідчого та прокурора не були здійсненні процесуальні дії , щодо вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно майна , яке було вилучено під час проведення огляду місця події та обшуку , з урахуванням того, що сама процедура виявлення та вилучення предметів та речей, була здіснена відповідно до норм кримінального процесуального законодавства, суд вважає, що дані процесуальні порушення не є грубими , та не впливають та не спростовують висновки суду , щодо причетності обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до вмисного вбивства .
Таким чином , ОСОБА_12 умисно противоправно заподіяв смерть іншій людині, з корисливих мотивів , вчинене за попередньою змовою групою осіб , а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ст. 115 ч.2 п.6.,12 КК України .
Таким чином, ОСОБА_11 умисно противоправно заподіяв смерть іншій людині, з корисливих мотивів , вчинене за попередньою змовою групою осіб , а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ст. 115 ч.2 п.6.,12 КК України .
В ході судового слідства обставини , які пом`якшують призначення покарання ОСОБА_12 , передбачені ст. 66 КК України - не встановлені.

В ході судового слідства обставини, які обтяжують призначення покарання ОСОБА_12 , передбачені ст. 67 КК України - не встановлені .

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_30 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення та запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує відповідно до ст.. 12 КК України ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Відповідно до ст. 50,65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує особу обвинуваченого, з якої видно що він не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його сімейне та матеріальне становище .
При таких обставинах, суд вважає можливим назначити покарання обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді позбавлення волі , в межах санкції загальної частини кримінального кодексу ,зі застосуванням конфіскації всього його майна.
В ході судового слідства обставини, які пом`якшують призначення покарання ОСОБА_11 , передбачені ст. 66 КК України - не встановлені .

В ході судового слідства обставини, які обтяжують призначення покарання ОСОБА_11 , передбачені ст. 67 КК України - не встановлені .

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення та запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує відповідно до ст. 12 КК України ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Відповідно до ст. 50,65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує особу обвинуваченого, з якої видно що він не однарозово притягувався до кримінальної відповідальності, його сімейне та матеріальне становище .
При таких обставинах, суд вважає можливим назначити покарання обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді позбавлення волі , в межах санкції загальної частини кримінального кодексу, зі застосуванням конфіскації всього його майна.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_31 та ОСОБА_11 підлягають стягнення на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 831.30 грн(782.40+880.20=1662.6:2=831.30)з кожного .
Обвинувачений ОСОБА_12 був затриманий 10 травня 2013 року (т.3 а.с.23) При зарахуванні ОСОБА_12 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, суд керується редакцією ст.72 КК України, із змінами, внесеними згідно із Законом № 838-VIII від 26.11.2015 р., та правового висновку відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. по справі №663/537/17, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_11 був затриманий 10 травня 2013 року (т.3 а.с.91) , в подальшому звільнений з під варти 13 листопада 2015 року. При зарахуванні ОСОБА_11 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення в період з 10 травня 2013 року по 13 листопада 2015 року, суд керується редакцією ст.72 КК України, із змінами, внесеними згідно із Законом № 838-VIII від 26.11.2015 р., та правового висновку відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. по справі №663/537/17, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Обвинуваченому ОСОБА_11 під час судового розгляду не була обрана міра запобіжного заходу, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_11 винен у скоєні особливо тяжкого злочину, та призначив покарання у вигляді позбавлення волі , який обвинувачений не відбув .
Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_11 може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки та не виконувати вироку суду, а тому коле гія суддів приходить до висновку про необхідність обрати обвинуваченому ОСОБА_11 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема не переховуватися від суду та виконання вироку суду.

Колегія суддів вважає , що під час розгляду кримінальної справи, які є достатніми для переконання, що запропонований для обрання запобіжного заходу забезпечить виконання обвинуваченого ОСОБА_11 покладених на нього процесуальних обов`язків та виконання вироку суду .

Керуючись ст.ст. 369, 373, 374 КПК України ( ред. 2012 р.), суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати винним у скоєні злочину , передбаченого ст. 115 ч.2 п.п. 6, 12 КК України та призначити йому покарання у вигляді 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна .
Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироку чинності.
Рахувати строк відбування покарання з 10 травня 2013 року .
Відповідності до ст.72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_12 в строк відбування покарання один день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) за два дні позбавлення волі за період з 10 травня 2013 року до набрання вироку чинності, включно.

ОСОБА_11 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 115 ч.2 п.п. 6, 12 КК України та призначити йому покарання у вигляді 14 (чотирнадцять) років позбавлення полі з конфіскацією всього його майна.
Обрати ОСОБА_11 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироку чинності. Взяти під варту ОСОБА_11 в залі судового засідання.
Рахувати строк відбування покарання з 10 травня 2013 року по 13 листопада 2015 року .
Відповідності до ст.72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 в строк відбування покарання один день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) за два дні позбавлення волі за період з 10 травня 2013 року по 13 листопада 2015 року, включно, та з 29 липня 2019 року до набрання вироку чинності.

Зарахуванні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 831.30 грн.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 831.30 грн.
Початок відбування покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 слід рахувати з дня проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку направити учасникам кримінального провадження. Копію вироку після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору негайно.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3