КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

28 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Васильків, Київської області, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку три роки,

відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та закінченням іспитового строку, пов`язане з виконанням вироку, згідно ст. 539 КК України.

В мотивування ухвали суддя зазначив, що ОСОБА_6 будучи засудженим відповідно до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України на п`ять років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки був належним чином повідомлений про обов`язки за вказаним вироком, однак їх не виконав, до органу КВІ на відмітку не з`явився, вчинив під час іспитового строку новий злочин. Враховуючи, що ОСОБА_6 не виконав приписи ст. ст. 75, 76 КК України, до нього неможливо застосовано вимоги ст. 80 КПК України, а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання згідно вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року у справі №362/2177/13-к.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму статті 80 КК України. Зазначає, що строк давності виконання обвинувального вироку від 13.03.2014 року, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, закінчився 18.04.2019 року. Вважає, що за матеріалами справи наявні всі підстави, передбачені ст. 80 КК України для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, згідно ст. 80 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, який виклав зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив залишити скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 80 КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Окрім того, ч. 3 ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 13 частини першої цієї статті, подвоюються.

Таким чином з аналізу даних норм вбачається, що при ухиленні від відбування покарання строк давності не спливає протягом усього періоду ухилення, а його перебіг відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, згідно вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк випробування тривалістю три роки, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції в строки, визначені цим органом.

Відповідно до розпорядження суду від 15.04.2014 року, вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 15 квітня 2014 року (т. 4 а.с. 58).

Матеріалами наданими до суду стверджується, що згідно матеріалів особової справи №65/14 засуджений ОСОБА_6 18.04.2014 року поставлений на облік Васильківського РП Фастівського МРВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області.

При цьому, ОСОБА_6 допущено неявки на реєстрацію 04.08.2014, 02.02.2015, 02.03.2015, 05.04.2015, тобто останній ухилявся від відбування покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року. 15.07.2015 року з Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області до КВІ надійшло повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та в той же день розпочато службову перевірку. 08.09.2015 року до КВІ надійшла постанова про заведення ОРС категорії "Розшук", оскільки ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування та суду. 02.01.2016 року ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 01.06.2016 року ОСОБА_6 знято з обліку КВІ.

Також, як убачається з матеріалів провадження, стороною захисту не було надано суду жодних доказів, які б спростовували факт невиконання засудженим вимог ст. ст. 75, 76 КК України, покладених за вироком суду.
Крім того, в даному випадку колегія суддів звертає увагу, що згідно правового висновку, вказаного в постанові Верховного Суду України №5-324кс15 від 24.12.2015 року, держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише в тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 перешкоджав своєю поведінкою виконанню вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2014 року, оскільки не з`являвся на реєстрацію, отже не виконав умови ст. ст. 75, 76, які були застосовані до нього даним вироком.

Таким чином, розглядаючи клопотання адвоката ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 80 КК України, ст. ст. 369-372 КПК України, дав належну оцінку доводам захисника, в тому числі і тим, на які захисник посилається в апеляційній скарзі, та обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та закінченням іспитового строку, пов`язане з виконанням вироку, згідно ст. 539 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 а л і н о в с ь к и й