У Х В А Л А

30 жовтня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

за відсутності потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000510 за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Змієві Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27 липня 2012 року за сукупністю злочинів, передбачених частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування покарання звільнений з випробуванням на строк 2 роки; 2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 30.05.2018 звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2018,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта від 28.08.2020 ОСОБА_6 обвинувачується у закінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині за наступних обставин: 11.06.2020 близько 18:00 години на території домоволодіння АДРЕСА_2 , за столом поблизу гаража перебували ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які сумісно вживали спиртні напої.

Того ж числа та часу, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на ґрунті ревнощів, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_6 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 .

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за вище вказаною адресою, схопив кухонний ніж, який знаходився на столі, за яким вони разом сиділи, та маючи на меті умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, розуміючи небезпечність своїх дій, навмисно наніс один удар ножем в область проекції грудної клітини ліворуч ОСОБА_8 , чим спричинив останній легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, у вигляді одного непроникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч без ушкоджень органів грудної порожнини, після чого покинув місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення зазначеного умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 була своєчасно надана медична допомога, чим попереджена її смерть.

Учасники судового провадження висловили думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України.

У зв`язку з відсутністю клопотань сторін судового провадження питання щодо доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь не вирішувалося.

З`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, виконані інші вимоги частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.

Наявні підстави для закінчення підготовчого провадження та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Крім того, під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання зазначила, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, вказала на наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 проти клопотання заперечували, просили про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. На обґрунтування своєї позиції вказали на невмотивованість та безпідставність клопотання. Вважали, що відсутні докази таких ризиків, які вимагали б виключно тримання обвинуваченого під вартою для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області 12 червня 2020 року застосував, а 04 серпня 2020 року - продовжив дію запобіжного заходу - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_6 до 12 вересня 2020 року.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11 вересня 2020 року застосований запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" у відношенні ОСОБА_6 продовжено на строк до 09 листопада 2020 року.

Під час підготовчого засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 .

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим за вказаним обвинуваченням, вказує на наявність ризику переховування від суду.

На високий ризик вчинення нового кримінального правопорушення вказують відомості про непогашені судимості обвинуваченого, зокрема за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України за злочин, вчинений під час іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, від відбування покарання за останнім вироком звільнився 30.05.2018 умовно-достроково.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, суд взяв до уваги, що у справі не допитані потерпіла та свідки, на яких може чинитися вплив.

Зокрема, на можливість такого впливу вказують побоювання з боку потерпілої, що були нею висловлені у підготовчому судовому засіданні 11.09.2020.

Отже, застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема і тим, на які посилався у своєму клопотанні обвинувачений.

За таких обставин належить відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 31, 314-317, 177, 181 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні в залі суду на 13:30 годину 09.11.2020.

2. В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, обвинуваченого, захисника, свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

3. Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

4. Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

5. Продовжити строк дії запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 - тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 28 грудня 2020 року.

6. В частині продовження дії запобіжного заходу ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3