н/п 1-кс/953/8797/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання власника транспортного засобу ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печенізького районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні за № 0000101 від 22.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, у якому заявниця просить скасувати арешт майна, а саме з транспортного засобу марки «NISSAN», моделі «QASHQAI», д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску та звільнити ТЗ від заборони на його відчуження та розпорядження, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля марки «NISSAN», моделі «QASHQAI», д.н.з НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання заявниця зазначила, що в провадженні Відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної Поліції в Харківської області за адресою: м. Харків вул. Маяковського, 22, знаходиться кримінальна справа за №0000101 від 22.06.2020 за ч. 1 ст. 286 КК України.
25 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Печенізького районного суду Харківської області було накладено арешт на транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «QASHQAI», д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, з механічними пошкодженнями у вигляді деформації кузова з передньої правої сторони, вдовж пасажирської двері маються вм`ятини, мається деформація крівлі та подряпини по всій лівій стороні даного транспортного засобу, який поміщений до штраф майданчику Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вул. Робоча, буд. 4 у вигляді заборони його відчуження та розпорядження без заборони користування.
Крім того, зазначила, що на даний час проводиться досудове розслідування, виходячи з матеріалів кримінального провадження та усного повідомлення старшого слідчого ВРЗ у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківської області підполковника поліції ОСОБА_4 , транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «QASHQAI», д.н.з НОМЕР_1 , для проведення будь-який слідчих дій не потрібен, тобто відпала потреба продовження заборони на його відчуження та розпорядження.
Про дату, час та місце проведення судового засідання заявниця повідомлена судом своєчасно та належним чином (а.с.8). 18.11.2020 власник транспортного засобу ОСОБА_3 подала до суду заяву, у якій просить проводите судове засідання без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі та просила задовольнити (а.с.13).

Старший слідчий ВРЗуСТ СУ ГУ НП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_4 та прокурор відділу 09/2/2 Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с.8), проте в судове зхзасідання не з`явилися. Однак 18.11.2020 подали до суду заяви, у яких просили проводити судове засідання без їх участі, проти задоволення клопотання не заперечують, вказуючи, що з автомобілем проведені усі необхідні слідчі дії. Крім того зазначили, що на даний час стороною обвинувачення отримано висновок судової автотехнічної експертизи, згідно з яким в діях водія автомобіля «Ніссан Кашкай», р.н. НОМЕР_1 , відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.286 КК України (а.с. 9, 11). До заяви додано витяг з ЄРДР (а.с.10).
Неявка учасників процесу, відповідно до ст. 174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
З наданих даних достовірно встановлено, що ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000101 від 22.06.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.10).
Ухвалою слідчого судді Печенізького районного суду Харківської області від 25.06.2020 було накладено арешт на транспортний засіб марки «NISSAN», моделі «QASHQAI», д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, з механічними пошкодженнями у вигляді деформації кузова з передньої правої сторони, вдовж пасажирської двері маються вм`ятини, мається деформація крівлі та подряпини по всій лівій стороні даного транспортного засобу, який поміщений до штраф майданчику Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вул. Робоча, буд. 4 у вигляді заборони його відчуження та розпорядження без заборони користування (а.с.5-6).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки, як зазначають прокурор та слідчий у кримінальному провадженні № 0000101 від 22.06.2020, по вказаному кримінальному провадженню виконані всі необхідні слідчі дії та отримано висновок судової автотехнічної експертизи транспортного засобу, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з транспортного засобу автомобілю марки «NISSAN», моделі «QASHQAI», д.н.з НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання власника транспортного засобу ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000101 від 22.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.
Скасувати арешт з автомобілю марки «NISSAN», моделі «QASHQAI», р.н. НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Печенізького районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні за № 0000101 від 22.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1