Справа № 635/8532/20
Провадження № 1-в/635/110/2021
УХВАЛА

02 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ? ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-27 лютого 2003 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

-05 квітня 2004 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-03 грудня 2007 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.1 ст.162 КК України із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

-03 жовтня 2011 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.296, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-24 квітня 2014 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяця, звільнений 16.06.2016 умовно-достроково на невідбуту частину 7 місяців 20 днів;

-21 липня 2017 року Святошинським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-27 червня 2018 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст.395 КК України із застосуванням ст.71, ч.1 ст.72, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці,

засудженого вироком Макарівського районного суду Київської області від 13 серпня 2019 року за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, який вироком Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року скасовано в в частині призначеного покарання та призначено за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,

про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року),

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.06.2017 по 22.08.2017, з 08.05.2018 по 30.07.2018, з 17.01.2019 по 15.10.2019 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), визначивши початок та кінець строку призначеного покарання.

В судове засідання учасники не з`явилися.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення вказаного клопотання засудженого заперечує, з посиланням на те, що останньому вже було зараховано у строк покарання за вироком Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 рок, ввесь строк попереднього ув`язнення за вимогами частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), що підлягає зарахуванню, в тому числі, виходячи з правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 грудня 2018 року у справі №663/537/17.

Засуджений ОСОБА_3 , та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» надали суду заяви, в яких просили суд проводити розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши надані суду матеріали та особисту справу засудженого встановив наступне.

Згідно вимог частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII визначено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (24.12.2015) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Закон України від 26.11.2015 № 838-VIII поліпшує становище особи, а тому частини п`ятої статті 72 КК України в редакції цього Закону має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання, згідно частини першої статті 5 КК України.

За положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно абз.4 частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII у строк попереднього ув`язнення включається строк : а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.

При цьому, згідно частин першої та другої статті 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. За положеннями частини четвертої статті 532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII, відповідно до якого частина п`ята статті 72 КК України викладена в наступній редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Разом з тим, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), відповідно до п. 106 якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , останній 19 червня 2017 року затриманий в порядку статті 208 КПК України, а на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 21 червня 2017 року до нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 21 липня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Даний вирок набрав законну силу 22 серпня 2017 року .

У відповідності до ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 08 травня 2018 року ОСОБА_3 переведено до Держанвої установи «Старобільський слідчий ізолятор» для розгляду відносно нього кримінального провадження за ст.395 КК України.

27 червня 2018 року Лисичанським міським районним судом Луганської області визнаний ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та із застосуванням положень ст.71, ст.72, ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Даний вирок набрав законну силу 30 липня 2018 року .

Строк попереднього ув`язнення, який підлягав зарахуванню засудженому ОСОБА_3 в строк його покарання відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) та виходячи з приведених вище періодів, був зарахований засудженому на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2018 року у справі №635/8727/18, а саме, в строк відбуття покарання, призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 27 червня 2018 року ОСОБА_3 зараховано строк попереднього ув`язнення з 19 червня 2017 року по 22 серпня 2017 року та з 08 травня 2018 року по 30 липня 2018 року.

Крім того, на підставі ухвали Макарівського районного суду Київської області від 17 січня 2019 року засудженого ОСОБА_3 переведено до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження відносно нього за ч.2 ст.185 КК України.

13 серпня 2019 року ОСОБА_3 засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Вироком Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року вирок Макарівського районного суду Київської області від 13 серпня 2019 року скасовано в частині призначеного покарання. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 27 червня 2018 року остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Зараховано в строк покарання частково відбуте покарання, призначене вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 27 червня 2018 року. Даний вирок набрав законної сили 15 жовтня 2019 року.

Строк попереднього ув`язнення, який підлягав зарахуванню засудженому ОСОБА_3 в строк його покарання відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) та виходячи з приведених вище періодів, був зарахований засудженому на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2020 року, зокрема, ОСОБА_3 зараховано в строк відбуття покарання, призначеного вироком Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, строк попереднього ув`язнення з 17 січня 2019 року по 15 жовтня 2019 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Дана ухвала набрала законної сили 07 лютого 2020 року.

Таким чином, ОСОБА_3 вже зараховано (ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2018 року у справі №635/8727/18 та від 30 січня 2020 року у справі №635/9241/19) в строк відбування покарання, призначеного вироком Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, строк попереднього ув`язнення з 19.06.2017 по 22.08.2017, з 08.05.2018 по 30.07.2018, з 17.01.2019 по 15.10.2019 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року).

З огляду на наведене, підстав для задоволення клопотання засудженого про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення немає.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , 1984 року народження, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1