Дата документу 07.12.2020 Справа№ 334/5594/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1867/20
Єдиний унікальний № 334/5594/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника обласної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середньотехнічну освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 12 березня 2019 року вироком Запорізького районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком, обвинувачений ОСОБА_7 24 вересня 2019 року, приблизно о 19.00 годині, знаходячись у приміщенні кухні, яка розташована у буд. АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_10 , в ході даного конфлікту кулаком своєї правої руки наніс останній один удар в область правого ока, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_11 синець правої ділянки очної ямки, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок відносно нього підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість. Зауважує, що судом 1 інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не було в повній мірі враховано, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, фактично вчинив умисний злочин в період іспитового терміну за попереднім вироком, хоча у подальшому і звільнений від покарання. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та необхідність призначення реального покарання. Також висновок суду 1 інстанції про можливість виправлення засудженого без відбування покарання належним чином не вмотивований. За таких обставин призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України у даному конкретному випадку є неправильним застосуванням закону України про призначення покарання. Вказане неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність потягло за собою призначення покарання, яке за своїм видом не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурором.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 125 КК України.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом до обвинуваченогоОСОБА_7 ст. 75 КК України, є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.
Колегія суддів вважає, що суд порушив зазначені вимоги закону, оскільки не повною мірою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, що свідчить про незаконність вироку.

Зокрема, місцевий суд не врахував, що до обвинуваченого ОСОБА_7 вже застосовувалися ст. ст. 75, 76 КК України, крім того, він раніше вчиняв аналогічне кримінальне правопорушення /а.п. 53/, однак, останній належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я особи, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що попередня поведінка ОСОБА_7 характеризує його, як негативну особу.
Крім того, колегія суддів також погоджується з доводами прокурора й про те, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі, яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.
За таких обставин висновки суду про те, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки для його виправлення достатньо виконання протягом іспитового строку покладених на нього обов`язків, є хибним, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування кримінального закону, що, на думку колегії суддів, є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Разом з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 максимального розміру покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки останній свою вину визнав, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, а тому колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у вигляді 140 годин громадських робіт, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення 24 вересня 2020 року, однак в мотивувальній частині вироку суду вказано, що даний кримінальний проступок останній вчинив 24 вересня 2019 року. Приймаючи до уваги вимоги ст. 379 КПК України, колегія суддів вважає, що суду першої інстанції необхідно вирішити питання щодо описки у мотивувальній частині вироку, яке стосується часу вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись ст. ст. 404, 420 КПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 140 годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.
У порядку ст. 379 КПК України, Ленінському районному суду м. Запоріжжя вирішити питання щодо описки у мотивувальній частині вироку, яке стосується часу вчинення кримінального правопорушення.
ВирокЗапорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту його оголошення, проте може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення.

Судді: