УХВАЛА
іменем України
Справа № 599/126/21

1кп/599/20/2021

"01" лютого 2021 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Зборові кримінальне провадження за №0000001 від 02.01.2021 рокуза обвинувальним актом відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно технічна, одруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.254 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти довкілля за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 належить земельна ділянка кадастровий номер: :02:001:0455, площею 0,22 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Пунктом «а» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України на землекористувачів земельних ділянок поряд з іншими обов`язками законодавцем покладено також обов`язок щодо забезпечення використання ними землі за цільовим призначенням.
При цьому, абзацом другим частини першої статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Згідно із ч.2 ст. 168 Земельного кодексу України власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в аграрному комплексі.
Однак, всупереч вищевказаним вимогам земельного законодавства, ОСОБА_4 влітку 2016 на земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:0455, що розташована по АДРЕСА_1 , розміром 0,22 га, самовільно викопав ставок площею 120 квадратних метрів.
При цьому ОСОБА_4 , без відповідного на те дозволу, змінив цільове призначення даної земельної ділянки, оскільки вона відносилась до категорії земель сільськогосподарського призначення та, внаслідок безгосподарського її використання, вказана ділянка втратила родючість та виведена із земель сільськогосподарського обороту.
Таким чином, ОСОБА_4 використовує вищезазначену земельну ділянку, орієнтовною площею 120 квадратних метрів, з відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, чим порушив вимоги ч.1 ст.20 Земельного кодексу України.
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 254 КК України, тобто безгосподарське використання земель, що спричинило втрату їх родючості та виведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського обороту.
Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, вказав, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро шкодує про вчинене, оскільки не був обізнаний з чинним законодавством.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та ухвалі суду, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення його від кримінальної відповідальності.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПКУкраїни передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі і до набрання вироком законної сили минуло два роки.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального проступку; 2) з дня вчинення проступку і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового нетяжкого, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 ККУкраїни, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст. 254 КК України в 2016 році, не ухилявся від досудового слідства або суду, до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинив нового нетяжкого, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, тому суд вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене ним діяння з підстав передбачених ст. 49 КК України, зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02.01.2021 року закриттю.
Керуючись ст.284-288, 372 КПК України, ст.ст.12, 49 КК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000001 від 02.01.2021 року закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Зборівський районний суд Тернопільської області.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1