Дата документу 19.11.2020 Справа № 554/1997/19
У Х В А Л А
іменем України
19 листопада 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 03 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001544 від 04 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України (поштове відправлення від 04.11.2020 року), в якій він просить скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 03 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001544. Одночасно зі скаргою просить визнати причини пропуску строку на оскарження постанови поважними та поновити строк на її оскарження.

На обґрунтування скарги заявник посилається на ті обставини, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001544 від 04 грудня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.136, ч.1 ст.146, ч.2 ст.365, ч.1 ст.367, ч.1 ст.371 КК України, внесеного до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Червнонозаводського районного суду м.Харкова від 25 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_3 за фактами вчинення кримінальних правопорушень працівниками управління патрульної поліції в м.Харкові ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ін.

Зазначає, що протягом 2019-2020 років заявником було ініційовано декілька слідчих дій, в проведенні яких йому було відмовлено слідчим, однак були проведені тільки після оскарження в суді. Крім того, відмовлено за багатьма клопотаннями у зв`язку з відсутністю статусу потерпілого, хоча такий статус в нього виник з моменту подання заяви про вчинення злочинів. Також відмовлено у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, незважаючи на рішення суду.

02 листопада 2020 року ОСОБА_3 було отримано лист слідчого ОСОБА_4 від 21 вересня 2020 року з додатком постановою про закриття кримінального провадження від 03 червня 2020 року, жодним чином не повідомляючи до цього протягом 5 місяців про прийняте ним рішення, не виконавши ухвалу слідчого судді.

Із вказаною постановою не погоджується та вважає її такою, що підлягає скасуванню з підстав ігнорування слідчим необхідності повного, неупередженого проведення досудового розслідування, що призвело до незаконного закриття кримінального провадження. Вважає, що слідчий не провів необхідні слідчі дії, зокрема, допити очевидців вчинення злочину, а також не здійснив необхідних заходів у кримінальному провадженні. Серед іншого, не склав план досудового розслідування, що на думку заявника, призвело до безпідставного звуження меж доказування; не допитав свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо вчинення співробітниками патрульної поліції кримінальних правопорушень; не допитав як свідків події злочину працівників закладу «Пробка», працівників охорони ТОВ Охоронне Підприємство «Кратос» стосовно відомих їм обставин вчинення правопорушення та підстав затримання ОСОБА_3 ; не здійснив тимчасовий доступ до речей і документів до відеозаписів з нагрудних відеокамер співробітників УПП МВС у м.Харкові; не витребував матеріали проведеного службового розслідування, яким було підтверджене незаконне затримання, фізичний примус та застосування спецзасобів; не провів додаткові допити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , допити яких, на думку заявника, є шаблонними, вони не надали жодної інформації щодо подій злочину, і їм не були поставлені додаткові питання; не провів одночасний допит потерпілого та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та працівників поліції, на підставі показань яких приймалось рішення про закриття кримінального провадження; не провів за участі потерпілого та свідків слідчі дії з відтворення обставин події з метою встановлення більш детальних обставин події кримінального правопорушення; не провів експертизу тілесних ушкоджень за наданими відеозаписами, на яких видно скривавлене обличчя ОСОБА_3 та побиття його та інших осіб.

У скарзі зазначає, що слідчий мав надати неупереджену та кваліфіковану оцінку всім зібраним та перевіреним у спосіб, передбачений КПК України, доказам, а також надати відповідь на всі поставлені питання особою, що здійснює захист своїх прав, та правову кваліфікацію діям усіх (кожної окремо) осіб, які вчиняли юридично значимі дії стосовно події кримінального правопорушення. Але в постанові жодним чином не згадано про те, що чотири свідки повністю підтверджують факт скоєння злочинів співробітниками поліції, а також не вказуються докази беззаперечно незаконного затримання.

Апелювання слідчого до справи стосовно ОСОБА_3 , що знаходиться в Дзержинському районному суді м.Харкова, на думку заявника, не свідчить про винуватість чи невинуватість поліцейських та не може бути причиною закриття провадження. При цьому, посилається на те, що слідчий працював в прокуратурі Харківської області, що негативно вплинуло на розгляд справи, так як він очевидно вигороджує працівників поліції, які не змогли відповісти на жодне з питань, поставлених ОСОБА_3 на перехресному допиті, що в цілому вказує на формальний підхід слідчого до прав особи, щодо якої вчинено кримінальне правопорушення і свідчить про його некомпетентність, упереджені та необґрунтовані дії (бездіяльність).

Таким чином, вказує, що в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, здійснення заходів кримінального провадження, спрямованих на збирання та перевірку доказів. Зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України. На підставі викладеного, звернувся до суду з даною скаргою.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити (а.с.40-41).

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав до суду матеріали кримінального провадження №0001544 від 04 грудня 2018 року (а.с.39). Також у письмовій заяві зі скаргою не погодився, вказав, що у кримінальному провадженні здійснені всі необхідні слідчі дії, допитані свідки, оглянуті відеозаписи, витребувані та долучені до матеріалів необхідні документи (а.с.38).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши доводи поданої скарги, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст.94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Судовим розглядом установлено, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001544 від 04 грудня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.136, ч.1 ст.146, ч.2 ст.365, ч.1 ст.367, ч.1 ст.371 КК України.

Як вбачається з фабули витягу з ЄРДР, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001544 було розпочато з тих підстав, що до прокуратури Харківської області 30.10.2018 року надійшла ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.10.2018 року, а також 28.11.2018 року надійшла ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.11.2018 року про роз`яснення ухвали від 25.10.2018 року, якою зобов`язано прокуратуру Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 16.08.2018 року з питань неправомірних дій 27.11.2016 року близько 02-00 години, з боку окремих працівників Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005947 від 27.11.2016 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, яке 31.05.2018 року з обвинувальним актом спрямовано до Дзержинського районного суду м.Харкова (арк.крим.провадж.1-4, 11, 13, 17 т.1).

Як слідує із заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16 серпня 2018 року, заявник ОСОБА_3 повідомляв про протиправні дії службових осіб правоохоронних органів, а саме працівників Управління патрульної поліції у м.Харкові ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у співучасті із невстановленими співробітниками Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області за фактом застосування до нього спеціальних засобів, спричинення тілесних ушкоджень та вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.127, 136, 146, ч.2 ст.365, 367, 371 КК України (арк. крим. провадж. 18-21 т.1).

Постановою прокурора від 09 січня 2019 року матеріали досудового розслідування №0001544 об`єднано в одне провадження з матеріалами досудових розслідувань №№0001545, 0001546, 0001547, 0001548, 0001549, об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно №0001544 (арк.крим.провадж.174-175 т.1).

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 03 червня 2020 року кримінальне провадження №0001544 від 04 грудня 2018 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.136, ч.1 ст.146, ч.2 ст.365, ч.1 ст.371 КК України, - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях інспектора чергового сектору моніторингу Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , 1978 року народження, слідчого слідчого відділу Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 , 1993 року народження, інспектора управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_5 , 1992 року народження, інспектора управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_8 , 1991 року народження, колишнього поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №4 управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_17 , 1982 року народження (а.с.8-15, арк.крим.провадж.169-176).

Не погодившись із постановою, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з даною скаргою на підставі п.3 ч.1 ст.303 КПК України.

Вказану постанову заявником фактично отримано 02 листопада 2020 року разом із листом слідчого у відповідь на його звернення від 03 вересня 2020 року (арк.крим.провадж.180, 181), тоді як інші відомості про отримання ОСОБА_3 оскаржуваної постанови у матеріалах провадження відсутні, доказів протилежного суду сторонами не представлено, а тому є достатні підстави вважати, що скаргу подано у строки, передбачені ч.1 ст.304 КПК України, і дана скарга підлягає розгляду по суті.

Згідно з висновками постанови слідчого від 03 червня 2020 року під час досудового розслідування не встановлено об`єктивних даних про вчинення працівниками Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області та працівниками управління патрульної поліції в Харківській області кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.136, ч.1 ст.146, ч.2 ст.365, ч.1 ст.367, ч.1 ст.371 КК України.

За положеннями п.п. 1, 2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

За змістом ст.284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що при постановленні рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях конкретних осіб складу кримінального правопорушення слідчим належним чином дотримані ці вимоги кримінального процесуального закону.

Зокрема, оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального кодексу України.

Як свідчать докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, слідчий провів всі необхідні першочергові та необхідні слідчі дії, надав оцінку всім наявним доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі вжив необхідних заходів, передбачених КПК України для встановлення та допиту можливих свідків з приводу часу, місця та способу вчинення злочинів, що становлять предмет розслідування.

Так, під час досудового розслідування цього кримінального провадження 05 березня 2019 року було допитано як свідка ОСОБА_3 , який повідомив, зокрема, що 26 листопада 2016 року він разом із друзями ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_19 перебували в закладі «Пробка» за адресою: м.Харків, вул.Сумська, 3, де святкували зустріч. Після святкування при виході із приміщення ОСОБА_12 випадково зачепив скляну декоративну конструкцію, через що вона розбилася, у зв`язку з чим він одразу запропонував відшкодувати її вартість. Така пропозиція була у грубій формі відхилена охороною закладу, після чого вони, застосувавши фізичну силу, відвели ОСОБА_12 в підвальне приміщення закладу, а ОСОБА_3 та інших витіснили за територію внутрішнього двору закладу на вулицю Сумську. На вимоги відпустити ОСОБА_12 і припинити його незаконне утримання вказані особи повідомили, що викликали патрульну поліцію. На місце події прибули екіпажі патрульної поліції, в ході спілкування співробітники поліції вказали, що ОСОБА_3 вчиняє адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, на прохання прийняти заяву про протиправне утримання ОСОБА_12 охороною закладу представники поліції не відреагували, жодних дій, направлених на припинення його незаконного утримання, не вчинили, замість цього повідомили про необхідність доставлення їх до відділу поліції. В подальшому під час спілкування з працівниками поліції один із працівників патрульної поліції ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження, а саме пошкодження верхнього епітелію шкіри, покровів обличчя, відкриті рани та садна кистей рук. З якою метою відбувалось затримання, йому невідомо. ОСОБА_3 особисто привезли до відділення поліції, після того, як патрульні поліцейські завели його та інших до приміщення, де вже знаходились поліцейські з Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, їх не записали до журналу, й першу медичну допомогу йому не було надано, швидку допомогу не викликали. На обурення діями поліцейських щодо незаконного затримання та вимоги викликати адвокатів, роз`яснення прав та підстав застосування спецзасобів і фізичної сили, а також викрадення електронної сигарети Воропая і залишення в небезпеці ОСОБА_12 ніхто не реагував. Між ОСОБА_3 та працівниками поліції періодично виникали суперечки, в ході яких лейтенант ОСОБА_5 та двоє інших осіб періодично били, не знімаючи кайданок, катували, наступаючи на кайданки ногою, що спричиняло ОСОБА_3 дуже сильного болю. ОСОБА_17 разом із ОСОБА_5 кілька разів наносили ОСОБА_3 удари по обличчю та тулубу, валили з ніг на підлогу, заламували руки, заковані за спиною у кайданки, з метою спричинити фізичний біль та страждання, утримували у такому положенні з метою завдання фізичного болю. Працівники поліції, які у цей час перебували у приміщенні, не вживали жодних заходів на припинення протиправних дій ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ще одного працівника поліції. Близько 7-ї години ранку 27.11.2016 року з них зняли кайданки та повідомили, що вони можуть бути вільні, після чого останні покинули приміщення відділу поліції (арк.крим.провадж.21-28 т.2).

Також слідчим були допитані як свідки ОСОБА_11 (арк.крим.провадж.127-131 т.2), ОСОБА_18 (арк.крим.провадж.132-136 т.2), ОСОБА_13 (арк.крим.провадж.140-145 т.2), які надали аналогічні показання з приводу подій 26-27 листопада 2016 року, в цілому підтверджують обставини, зазначені у заяві ОСОБА_3 щодо фактів вищевказаних порушень співробітниками правоохоронних органів.

Допитаний як свідок ОСОБА_12 пояснив, зокрема, про обставини, коли він після пошуку своїх друзів потрапив приблизно о 4 годині ранку до приміщення відділу міграційної служби в Шевченківському районі м.Харкова, де здійснював відеозйомку на мобільний телефон. Дії працівників правоохоронних органів були йому незрозумілі, конкретні вимоги вони не мали, хаотично пересувалися по відділу, при цьому водили його друзів з однієї кімнати в іншу. Зі слів друзів, йому стало відомо, що їх не попередили на підставі чого їх примусово затримали та доставили у відділ, при цьому застосовуючи спеціальні засоби кайданки, не складаючи жодного процесуального документа на їх вимогу. Працівники поліції вели себе нестримно і агресивно, періодично застосовували фізичну силу до хлопців, його не чіпали. Пояснив про інцидент зі зламаними дверима, які, на його думку, зламав ОСОБА_20 , та факти заламування і поміщення в кайданки його товаришів приблизно чотирма працівниками правоохоронних органів, у тому числі й Омельченком, побиття ОСОБА_3 та заподіяння йому при цьому сильного болю шляхом удушення і натягуванням кайданок. В цей момент після наближення та намагання допомогти товаришу його також було заламано і надягнуто кайданки. В кайданках вони перебували близько двох годин в одній із кімнат, потім поступово кожного з них звільнили від кайданок і звільнили після шостої чи сьомої ранку 27.11.2016 року. Також свідок долучив магнітний диск із відеоматеріалами щодо подій від 27.11.2016 року, які мали місце в м.Харкові во вул.Сумській та вул.Ромена Ролана, 13 (арк.крим.провадж.29-34, 35-37 т.2).

Під час проведення досудового розслідування слідчим був оглянутий диск, наданий свідком ОСОБА_12 , з відеозаписами подій, які мали місце 26-27 листопада 2016 року, що відображено в постанові слідчого. Яких-небудь недозволених дій з боку працівників Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області та Управління патрульної поліції в Харківській області на вказаних відеозаписах слідством не встановлено, про що складено відповідний протокол огляду речей від 28 травня 2020 року (арк.крим.провадж.155 т.2).

Відповідно до протоколу допиту як свідка інспектора управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 21 січня 2019 року останній пояснив, зокрема, що 27 листопада 2016 року приблизно о 01:00 год. ночі екіпажем був прийнятий виклик про бійку за адресою м.Харків, вул.Сумська, 3, кафе-бар «Пробка», в подальшому даний екіпаж рацією запросив допомоги у найближчого наряду, на той час ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 прийняли виклик про допомогу та прибули на місце пордії. Співробітниками поліції у складі двох екіпажів було прийнято рішення ізолювати сторони конфлікту, тобто ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли до кафе-бару «Пробка» для збору первинного матеріалу, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишились зовні для з`ясування обставин інциденту з трьома нетверезими молодиками, під час спілкування з якими один з найбільш агресивніших, яким виявився ОСОБА_3 заявляв, що є студентом НЮАУ ім.Я.Мудрого, має розряд з боксу, може побити і нічого йому за це не буде. Під час емоціонально-агресивної поведінки та лайки від вказаних молодиків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 робили їм зауваження щодо припинення протиправної поведінки, однак вони не реагували, після чого їх попереджено про застосування заходів фізичного впливу та спеціальних засобів. Але з боку ОСОБА_3 посилились агресивні дії у вигляді торкання форменого одягу та рухів руками перед обличчям поліцейського, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перейшли до застосування фізичної сили, так як зволікання могли призвести до тяжких наслідків, оскільки особа підозрювалась у вчиненні хуліганських дій, зокрема, здійснили заведення рук ОСОБА_3 йому за спину, при цьому останній продовжував пручатись, у зв`язку з чим ОСОБА_5 надягнув йому на руки кайданки. Під час супроводження особи до службового автомобіля його два товариші активно втручались в діяльність патрульної поліції та чинили активну протидію у вигляді відштовхування поліцейських від ОСОБА_3 . Згодом за допомогою іншого екіпажу вищевказаних трьох осіб було доставлено до Шевченківського відділення поліції в Харківській області за адресою вул.Ромена Ролана, 13. Після прибуття до відділення, наскільки відомо свідку, даних трьох осіб черговим та його помічником було оформлено у журналі доставлених. Після доставлення вони деякий час нецензурно лаялись в бік працівників поліції, а ОСОБА_3 погрожував, крім того, приїхали ще двоє молодиків, які відпочивали разом з ними в кафе-барі «Пробка». Крім того, під час штовханини в коридорі приміщення молодики зірвали металеві двері, які вели до чергової частини, після чого прибув екіпаж патрульної поліції, спільно з якими п`ятьох молодиків у складі з ОСОБА_3 було вгамовано із застосуванням фізичного впливу та спеціальних засобів. Під час застосування вказаних заходів ОСОБА_3 вкусив поліцейського ОСОБА_17 за зворотну сорону долоні, чим спричинив тілесні ушкодження та була викликана швидка допомога. З приводу вказаного інциденту були опитані очевидці подій. Через деякий час студентів молодиків відпустии додому.

Крім того, свідок зазначив, що ОСОБА_3 оголошено підозру за ч.2 ст.345 КК України та обвинувальний акт, погоджений з Харківською місцевою прокуратурою №1, направлено до суду для розгляду по суті (арк.крим.провадж.199-203 т.1).

Допитаний як свідок інспектор управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_8 пояснив, що на момент вказаних подій біля кафе-бару «Пробка» виявлені троє молодих чоловіків у п`яному вигляді, які нецензурно висловлювались на адресу охорони закладу та агресивно поводили себе, руками штовхали металеві грати, якими був зачинений цей заклад. На пропозицію надати пояснення щодо ситуації, яка склалась, поліцейським було відмовлено в грубій формі, після чого повторно було запропоновано надати пояснення або прослідувати до Центрального відділення поліції Шевченківського відділу поліції, на що троє молодиків, серед яких і ОСОБА_3 , відмовились, продовжуючи агресивно себе вести та порушуючи громадський порядок. На той час другий екіпаж патрульної поліції вже знаходився на вул.Сумській, 3. Одного із вказаних молодиків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 доставили близько 03:00 год. до відділення поліції, відповідний матеріал був переданий черговому відділення, після чого вони повернулись на маршрут патрулювання (арк.крим.провадж.204-207 т.1).

Допитаний як свідок колишній поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП в Харківській області ОСОБА_17 пояснив, що 27.11.2016 року, патрулюючи Шевченківський район м.Харкова, приблизно о 04:00 год. ранку за телефонним дзвінком заступника командира роти їхній екіпаж виїхав до Центрального відділу поліції Шевченківського району м.Харкова за адресою вул.Ромена Ролана, 13, м.Харків, де знаходився екіпаж поліції №0107 та якому необхідна була допомога. Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_17 та його колеги побачили двох поліцейських в оточенні п`ятьох чоловік, які штовхали поліцейських та розмахували руками, нецензурно лаялись в бік поліцейських, хапали за формений одяг, на звернення чіткої відповіді не надавали, від них був запах алкоголю. ОСОБА_17 знаходився біля ОСОБА_3 , який постійно провокував бійку, нецензурно лаявся, штовхався. Його неодноразово було попереджено про припинення протиправних дій, але він не заспокоювався та погрожував фізичною розправою. Під час штовхання ОСОБА_3 замахнувся в бік ОСОБА_17 , після чого останній разом із ОСОБА_5 застосували до нього фізичну силу, поклали його обличчям донизу та під час спроби одягти кайданки ОСОБА_3 вкусив ОСОБА_17 за праву кисть руки. Коли на ОСОБА_3 наділи кайданки, його товариші почали погрожувати фізичною розправою, їх також неодноразово попереджали про застосування фізичної сили. Через деякий час приїхала швидка допомога та забрала ОСОБА_17 до четвертої невідкладної лікарні. Також свідок пояснив, що коли до Центрального відділу Шевченківського ВП приїжджала швидка допомога то вказані молодики бачили лікарів та до них не звертались (арк.крим.провадж.115-118 т.2).

01 липня 2019 року слідчим був проведений одночасний допит осіб свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (арк.крим.провадж.98-108 т.2), а 20 вересня 2019 року одночасний допит свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_3 в присутності адвоката ОСОБА_22 (арк.крим.провадж.119-126 т.2).

Крім того, з метою встановлення працівників, які здійснювали чергування 27.11.2016 року, слідчим допитаний як свідок інспектор-черговий сектору моніторингу Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , який заступив на чергування 26.11.2016 року о 08:30 год., хто з ним заступав на чергування у якості помічника він не пам`ятає, а також щодо подій 27.11.2016 року він не пам`ятає за сплином значного періоду часу (арк.крим.провадж.210-213 т.1).

На запит слідчого отримано матеріали розстановки нарядів Шевченківського ГУНП в Харківській області за 26.11.2016 року та 27.11.2016 року (арк.крим.провадж.214-223 т.1).

Допитаний з цього приводу слідчий СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 показав, що згідно розстановки нарядів станом на 26.11.2016 року він чергував на другому посту ЦВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області за адресою м.Харків, вул.Ромена Ролана, 13 разом із оперуповноваженим ОСОБА_23 та черговим ОСОБА_24 . Про події станом на 27.11.2016 року, які відбувались у приміщенні даного відділення, йому нічого невідомо (арк.крим.провадж.6-9).

Аналогічні показання надали й інші співробітники Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, які були допитані як свідки, а саме ОСОБА_25 (арк.крим.провадж.10-13 т.2), ОСОБА_26 (арк.крим.провадж.39-42 т.2), ОСОБА_27 (арк.крим.провадж.43-46 т.2), ОСОБА_28 (арк.крим.провадж.47-50 т.2), ОСОБА_29 (арк.крим.провадж.51-54 т.2), ОСОБА_30 (арк.крим.провадж.55-58 т.2), ОСОБА_31 (арк.крим.провадж.59-62 т.2), ОСОБА_32 (арк.крим.провадж.80-83 т.2), ОСОБА_33 (арк.крим.провадж.84-87 т.2), ОСОБА_34 (арк.крим.провадж.88-91 т.2), ОСОБА_35 (арк.крим.провадж.92-95 т.2).

З метою встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення слідчим надано доручення в порядку ст.ст.40-41 КПК України для встановлення місця роботи, мешкання та контактних даних інших працівників Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, які звільнились або були переведені до інших підрозділів поліції та отримано відповідні матеріали на його виконання. Також виконано доручення слідчого про допит таких осіб, про що надані відповідні протоколи допитів свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , в яких зазначили, що їм невідомі обставини вищевказаного конфлікту, оскільки не були учасниками цих подій (арк.крим.провадж.63-64, 109, 110, 156-158, 159, 160-162, 163-165, 166-168 т.2).

На запит слідчого отримано відповідь, що приміщення за адресою вул.Ромена Ролана, 13 в м.Харків використовується ГУНП в Харківській області для розміщення в них власних підрозділів відповідно до укладеного договору (арк.крим.провадж.65 т.2).

Також отримано інформацію про те, що в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, та у відповідній судовій справі №638/7658/18 на теперішній час призначений та триває судовий розгляд (арк.крим.провадж.66, 67 т.2).

Отже, вказівки прокурора по кримінальному провадженню щодо проведення слідчих дій та отримання іншої інформації слідчим були виконані (арк.крим.провадж.16-117 т.2).

Крім того, у матеріалах провадження міститься план досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001544, складений слідчим ОСОБА_4 , з переліком відповідних заходів, слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, термінами їх виконання тощо, аналіз якого дає підстави вважати, що слідчим дотриманий визначений порядок та вжито передбачених заходів для встановлення істини по справі, результати яких дали змогу надати належну правову оцінку відсутності в діях службових осіб правоохоронних органів ознак кримінальних правопорушень.

В межах кримінального провадження слідчим у встановленому порядку розглянуті клопотання ОСОБА_3 , подані ним в порядку ст.220 КПК України, про проведення слідчих та процесуальних дій, за результатами яких прийнято процесуальні рішення із наведенням відповідних мотивів та повідомлено про це заявника, чим не було порушено гарантій реалізації його процесуальних прав, передбачених КПК України. Зокрема, долучено надані ним копії документів до матеріалів кримінального провадження, проведено допити осіб тощо (арк.крим.провадж.1-2, 3-4, 5, 74, 75, 112, 113-114, 137, 138-139, 152, 153-154 т.2).

Разом із тим, розглянуто клопотання ОСОБА_12 про залучення його як потерпілого в порядку ст.55 КПК України, за результатом чого слідчим прийнято постанову про відмову у визнанні потерпілим (арк.крим.провадж.147-149, 150-151 т.2).

Крім того, під час досудового розслідування слідчим установлено, що ОСОБА_39 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 після подій, що мали місце 26-27 листопада 2016 року до медичних закладів не звертались. Документального підтвердження можливого спричинення тілесних ушкоджень, ніякої медичної документації або усної інформації щодо звернення до медичних закладів від вищевказаних свідків слідству не було надано.

Інших джерел інформації з приводу кримінальних правопорушень не здобуто.

Таким чином, перевіркою обставин, які були досліджені в ході проведеного досудового розслідування, в межах внесених до ЄРДР відомостей, аналізом показів допитаних свідків, результатів слідчих (розшукових) дій, а також отриманих документів установлено, що показання ОСОБА_3 , а також викладені ним у заяві відомості щодо можливого скоєння кримінальних правопорушень з боку окремих працівників правоохоронних органів Харківської області, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження належними і допустимими доказами у їх сукупності, а тому слідчий дійшов правильного висновку про відсутність у їх діях складу кримінальних правопорушень й закрив кримінальне провадження.

Твердження заявника про те, що досудове розслідування по справі проведено не повно, оскільки слідчим не допитано всіх можливих свідків, якими можуть бути також працівники закладу «Пробка», охоронного підприємства даного закладу та інші особи, додатково не допитано вже встановлених свідків через нібито неповноту наданих ними показань, не проведено одночасних допитів між всіма свідками, а також відтворення обстановки і обставин події для встановлення більш детальних даних, не призначено експертизу тілесних ушкоджень за відеозаписами, не отримано інших документів чи відеозаписів тощо, слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. За змістом ст.9 КПК України, слідчий на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення. Таким чином слідчий самостійно визначає порядок слідчих дій, необхідних для встановлення події та ознак злочину.

Перевіривши доводи заявника щодо передчасності постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає їх безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим в повному обсязі проведено всі необхідні слідчі дії з метою перевірки належними і допустимими доказами обставин саме в межах предмету розслідування даного кримінального провадження та встановлення об`єктивної істини в справі. Перевірка по наведеним фактам проводилась з виконанням усіх необхідних та достатніх для цього дій та можливості зі збирання нових доказів фактично вичерпано.

За таких обставин, посилання у скарзі на неповноту та однобічність досудового розслідування, а саме що слідчим не проведено необхідних, з точки зору ОСОБА_3 , слідчих та процесуальних дій, направлених на перевірку фактів, викладених ним у заяві про злочин, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, є неспроможним та спростовується наявними матеріалами кримінального провадження, аналіз яких дозволяє зробити обґрунтовані висновки щодо зазначених вище обставин.

З урахуванням викладеного, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки слідчого і неповнота досудового слідства не встановлена.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова є незаконна з багатьох підстав фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення у подальшому наведеного у скарзі переліку слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення. А відтак, вказані посилання на незаконність рішення за результатами досудового розслідування юридично неспроможні.

При розгляді скарги слідчий суддя також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п.99 якого вбачається, що положення ст.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має впринципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст.34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.

Аналізом змісту постанови слідчого від 03 червня 2020 року встановлено, що слідчим у повній мірі проаналізовано та досліджено докази у кримінальному провадженні, вчиненні слідчі дії, які визнані слідчим в порядку ст.40 КПК України необхідними, проведені численні допити свідків (очевидців) можливого злочину, а допит ОСОБА_3 проведений з усіх обставин кримінального правопорушення, здійснено аналіз наданих заявником документів та дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини, і надано належну правову оцінку зібраним доказам, які слід визнати вичерпними.

Суд погоджується з висновками органу досудового розслідування про відсутність складу вказаних кримінальних правопорушень та недостатність таких тверджень лише з мотивів заяви ОСОБА_3 , що нібито мають місце перелічені ним злочини, оскільки іншими обставинами кримінального провадження вказані факти у достатній мірі не підтверджуються.

Так, показання ОСОБА_3 були належним чином перевірені під час досудового розслідування як шляхом допиту свідків, одночасного допиту осіб свідків, проведеного огляду, так і шляхом проведення інших слідчих та процесуальних дій, результати яких зафіксовані документально, містяться у матеріалах кримінального провадження та враховані під час винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що слідчий під час розслідування кримінального провадження вичерпав всі існуючі можливості щодо збирання, дослідження, аналізу та перевірки вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а також належного допиту свідків та провів всі необхідні та можливі у даному випадку слідчі дії. Аналіз зібраних доказів дозволяє зробити висновок, що виконувати будь-які інші слідчі дії не є доцільним, а також здобути нові будь-які докази в даному кримінальному провадженні не є можливим та можливість їх здобуття фактично вичерпано.

Будь-яких фактів, що свідчать про упереджені і необґрунтовані висновки під час прийняття вказаного рішення щодо відсутності складу кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження з цих підстав, судом під час розгляду не встановлено.

Водночас, отримана інформація та аналіз норм чинного законодавства у даному випадку не вказують на наявність обставин, що підтверджують вчинення злочинів, а навпаки пов`язані зі здійсненням професійних повноважень як працівників правоохоронних органів щодо запобігання та припинення можливих правопорушень і протиправних посягань на охоронювані законом інтереси, що у свою чергу, становлять самостійний об`єкт судового захисту та інших засобів правової охорони. Також доводи заявника зводяться до незгоди із діями працівників правоохоронних органів відносно нього під час подій 26-27 листопада 2016 року, що серед іншого, зумовлено й тим, що на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження, у якому ОСОБА_3 підозрюється за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

Тому слідчий суддя критично ставиться до доводів заявника з приводу необхідності проведення зазначеного ним переліку слідчих та процесуальних дій, оскільки у цьому кримінальному провадженні підстав для проведення інших слідчих (розшукових) дій чи підстав вважати, що орган досудового розслідування не мав можливості зібрати достатньо доказів з об`єктивних чи інших причин не вбачається.

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження від 03 червня 2020 року є посилання на різні докази, здобуті під час досудового розслідування, факти, встановлені досудовим розслідуванням, та їх юридичну оцінку у нерозривному зв`язку з наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, які в достатній мірі вказують на відсутність у діях осіб всіх обов`язкових елементів конкретних злочинів.

При цьому, рівень доказування має встановлюватися за стандартом «поза розумним сумнівом», тобто коли сукупність обставин, що була встановлена, виключає будь-яке інше пояснення таких обставин, окрім того, що неодмінно встановлює те, що інкримінований злочин дійсно було вчинено і особа є винною (може бути визнана винною) у вчиненні цього злочину.

Варто також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що слідчим однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим, при цьому засоби для встановлення спірних обставин було досудовим розслідуванням повністю використано, а висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження належним чином умотивовані, оскільки проведеним розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні не здобуто достатніх та об`єктивних даних, що могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень з боку працівників Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області та працівниками управління патрульної поліції в Харківській області, а доводи, викладені в заяві ОСОБА_3 з цього приводу не знайшли свого достатнього підтвердження у сукупності та взаємному зв`язку з іншими доказами, у зв`язку з чим вірно дійшов до висновку про відсутність у діях вказаних осіб складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.136, ч.1 ст.146, ч.2 ст.365, ч.1 ст.367, ч.1 ст.371 КК України.

Оцінивши обставини справи, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 03 червня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001544 від 04 грудня 2018 року, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, разом із тим, досудове розслідування проведено в повному обсязі, було вчинено всі необхідні та достатні заходи стосовно всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, проаналізовано відповідні зібрані матеріали, надано належну правову оцінку всім доказам, які були зібрані для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, та забезпечено прийняття законного і неупередженого процесуального рішення, а закриття кримінального провадження відбулося в силу наявності обставин, які виключають кримінальне провадження, а саме за відсутності у діянні складу кримінальних правопорушень, а тому правові підстави для скасування постанови з наведених заявником ОСОБА_3 мотивів відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу, зокрема, про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим було дотримано принципу законності, передбаченого ч.2 ст.9 КПК України, про обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, зміст процесуального рішення слідчого відповідає вимогам ст.110 КПК України, а за такого доводи заявника про необґрунтованість та передчасність прийняття постанови про закриття кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального законодавства при її винесенні є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, а тому приходить до висновку, що у задоволенні скарги потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 24, 91, 94, 110, 117, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 03 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001544 від 04 грудня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1