ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/5280/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/271/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : інші клопотання
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 22 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, про зміну запобіжного заходу,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 22 січня 2021 рокувідмовлено у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.
Адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Статтею 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.3 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 307, 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Зокрема, згідно п.3 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні.

Можливість оскарження ухвали слідчого судді, якою відмовлено у задоволені клопотання про зміну запобіжного заходу, зазначеною правовою нормою не передбачено.

Також, ст. 201 КПК України не передбачено оскарження ухвали за наслідками розгляду клопотання підозрюваного, обвинуваченого,його захисника про зміну запобіжного заходу.

При цьому слід зазначити, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді помилково зазначено, що його ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки можливість апеляційного оскарження ухвал слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному більш суворого запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід кримінально-процесуальним законодавством України не визначена.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя - доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 399 КПК України копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Також, належить роз`яснити, що заявник не позбавлений права повторного звернення до суду першої інстанції, з клопотанням про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Керуючись п.9 ч.1 ст.309, ст.307, ч.4 ст. 399 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 22 січня 2021року.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_2