Провадження № 11-кп/824/3879/2020 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 до 27.12.2020 включно.
Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке, у випадку доведеності винуватості за пред`явленим обвинуваченням, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, крім того, судом враховано дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима за вчинення корисливих злочинів проти власності, за пред`явленим обвинуваченням вчинила інкриміноване діяння, будучи звільненою від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, до затримання не працювала, постійного джерела доходу не мала. Наведені обставини, на переконання суду, вказують, що у провадженні існують ризики ухилення обвинуваченої від суду і вчинення нею нового корисливого кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне. Крім цього, на противагу доводам сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченої запобіжного заходу в виді домашнього арешту за місцем реєстрації, судом першої інстанції вказано, що ОСОБА_8 у 2019 -2020 роках за місцем реєстрації не проживала, що підтверджується відомостями про її судимості, за пред`явленим обвинуваченням вчинила інкриміноване діяння також у м. Києві.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити заставу до мінімальної, у зв`язку з тим, що остання не має фінансової можливості сплатити визначену суму в розмірі 43 000 грн. маючи на утриманні неповнолітню дитину.
В свою чергу, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю. В разі відмови змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю, застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі п`яти прожиткових мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що на даний час, ризики передбачені п.1,3,4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України відпали. Застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту дозволить повністю уникнути ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду можливо уникнути шляхом покладення обов`язку носити електронний засіб контролю; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні перебуваючи під домашнім арештом, з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю ОСОБА_8 жодним чином не зможе вплинути на свідків, які є працівниками поліції, та якій знаходяться в м. Києві, або свідка, який проживає в Миколаївській області; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується перебуваючи під домашнім арештом з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю.
Крім того, захисник зазначає, що якщо суд прийде до висновку про неможливість застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, можливо розглянути питання про зміну розміру застави з двадцяти прожиткових мінімумів доходів громадян, до п`яти прожиткових мінімумів доході громадян.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг,
перевіривши виділені матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст.331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке, у випадку доведеності винуватості за пред`явленим обвинуваченням, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, ризик переховування обвинуваченої від суду, ризик можливості вчинення обвинуваченою нового корисливого кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, враховуючи також ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, врахувавши дані про особу обвинуваченої, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилаються в апеляційних скаргах обвинувачена та захисник.
Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, суд першої інстанції, як це слідує зі змісту судового рішення, визнав такими, що не зменшились від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_8 від суду. Колегія суддів вважає, що матеріали провадженні містять дані, які доводять існування вказаного ризику, тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання останнього під вартою, щоб завадити цьому.
Окрім того, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачена ОСОБА_8 раніше судима за вчинення корисливих злочинів проти власності, за пред`явленим обвинуваченням вчинила інкриміноване діяння, будучи звільненою від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, до затримання не працювала, постійного джерела доходу не мала.
На противагу доводам апеляційних скарг обвинуваченої та захисника, а саме про відсутність вагомих доказів на обґрунтування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та те, що остання має постійне місце реєстрації, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченої та захисника про зменшення розміру застави, то підстав вважати визначений розмір застави непомірно великим для обвинуваченої, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Отже, розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому суд дійшов правильного висновку щодо розміру застави та не допустив встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для ОСОБА_8 .
Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченої та інші передбачені ч.1 ст.178 КПК України обставини, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах обвинувачена та захисник, суд навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Зважаючи на викладене, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинуваченої та захисника про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 350, 177, 418, 419, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4