КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1304/20
№ 1-кс/534/368/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000511 від 13.09.2020 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся прокурор Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 із клопотанням в якому порушує питання про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки, ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь яких ремонтних робіт, який буде зберігатися за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Строна,15. Гаражне товариство №1 секція №8, гараж № НОМЕР_2 .

З пред`явленого клопотання убачається, що 13.09.2020 о 19 год. 42 хв. до чергової частини відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення по лінії «102» про те, що неподалік супермаркету «АТБ», що розташоване по вул. Миру,15 м. Горішні Плавні, Полтавської області, сталося ДТП..
Відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000511 від 14.09.2020 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Прокурором, у пред`явленому клопотанні зазначено, що 05.07.2019 під час огляду місця дорожньо транспортної пригоди автомобіль марки, ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 було направлено на майданчик тимчасового утримання, що розташований на території відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Вказаний автомобіль оглянуто, вилучено та визнано в якості речового доказу по даному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вищевказаний автомобіль на праві власності належить ОСОБА_4 .

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майне не заперечував.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.
Згідно витягу з ЄРДР кримінального провадження за №0000511 від 14.09.2020, слідчим відділом відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Постановою ст. слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 14.09.2020 вищезазначений транспортний засіб був визнаний та залучений до кримінального провадження в якості речового доказу з поміщенням на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Добровольського,6

Згідно із вимогами ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Клопотання про арешт майна було подано слідчим наступного дня (14.09.2020), тобто з дотриманням вимог ч.5 ст.171 КПК України.

У відповідності до вимог ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст.168 КПК України, вилучені в ході огляду речі є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ст.171 КПК України, може бути накладено арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За таких обставин, враховуючи те, що тимчасово вилучене майно, відповідає критеріям ст.98 КПК України, могло зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, є знаряддям кримінального правопорушення, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене майно.
Керуючись ст.ст.98,170,171 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задовольнити повністю.
Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ», 21102, номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь яких ремонтних робіт, який буде зберігатися за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Строна,15. Гаражне товариство №1 секція №8, гараж № НОМЕР_2 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1