ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3344/20 Справа № 202/3193/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року обвинувачееному ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2020 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та особу останнього, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати і саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може їм запобігти.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Захисник вказує на недоведеність встановлених судом ризиків, а також необхідності застосування виключного запобіжного заходу. На переконання захисника, судове рішення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також практиці ЄСПЛ.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 30 вересня 2020 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи обвинуваченого і захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу останнього та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризику, який не припинив існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та обвинуваченим і його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Твердження захисника обвинуваченого про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та особу останнього беззаперечно вказують на їх існування.
За цих умов посилання захисника на те, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, не заслуговують на увагу як такі, що не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4