У Х В А Л А

29 вересня 2020 року м. Біла Церква

Слідчий суддя - суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 1 в м. Біла Церква Київської області, розглянувши клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешту майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 20.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження:

прокурор Білоцерківської міської прокуратури Київської області: ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на нежитлові будівлі та споруди (нежитлова будівля А, загальною площею 324.1 кв.м.; нежитлова будівля Б, загальною площею 154.9 кв.м.; нежитлова будівля B, площею 16 кв.м.; ганок, а; ганок a1; рамна з ганком, а2; ворота, №1), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:032:0073, які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що в провадженні слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000811 від 20.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 365-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в наслідок порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відбулась державна реєстрація права власності нежитлових будівель та споруд (нежитлова будівля А, загальною площею 324.1 кв.м.; нежитлова будівля Б, загальною площею 154.9 кв.м.; нежитлова будівля В, площею 16 кв.м.; ганок, а; ганок а1; рамна з ганком, а2; ворота №1), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:032:0073 на користь фізичної особи ОСОБА_7 , який в подальшому шахрайським шляхом відчужив вищевказані нежитлові будівлі та споруди ТОВ «Вівіт-Інвест плюс», які в свою чергу уклали 29.01.2019 договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових будівель та споруд з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/2 частики за кожним.

30.08.2019 постановою слідчого Білоцерківського відділу поліції головного управління Національної поліції в Київській області нежитлові будівлі та споруди (нежитлова будівля А, загальною площею 324.1 кв.м.; нежитлова будівля Б, загальною площею 154.9 кв.м.; нежитлова будівля В, площею 16 кв.м.; ганок, а; ганок а1; рамна з ганком, а2; ворота №1), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:032:0073, визнано речовим доказом у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000811 від 20.03.2019.

З огляду на вищевикладене у сторони обвинувачення виникли підстави вважати, що дане майно містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що мають важливе доказове значення для кримінального провадження, тому виникла потреба у подальшому їх дослідженні та оцінці, а тому прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала заявлене клопотання в повному обсязі та просила задовольнити його з підстав зазначених у клопотанні, надала пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Власники майна ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , представник власників майна адвокат ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, надали до суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обґрунтовуючи це ти, що прокурором не наведено підстав для накладення арешту на майно.

Оскільки, згідно з ч. 4 ст. 163 КПК України, неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, та користувач, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності власників майна та їх представника.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування по об`єднаному кримінальному провадженні № 0000811 від 20.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Однак, у клопотанні прокурор зазначає про вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 365-1 КК України, що не відповідає кваліфікації злочину, викладеної у Єдиному Реєстрі досудових розслідувань, у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000811 від 20.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2019 вже накладався арешт на вищевказане майно, підстави накладення арешту орган досудового розслідування зазначав аналогічні, що й у даному клопотанні, однак, за рік досудового слідства жодних дій відносно арештованого майна вчинено не було, в зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2020 вказаний арешт було скасовано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №79263990 від 30.08.2019 вбачається, що право власності нежитлової будівлі та споруди (нежитлова будівля А, загальною площею 324.1 кв.м.; нежитлова будівля Б, загальною площею 154.9 кв.м.; нежитлова будівля В, площею 16 кв.м.; ганок, а; ганок а1; рамна з ганком, а2; ворота, №1 ), розташованих за адресою АДРЕСА_1 (на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:032:0073) належить ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі спільної часткової власності по 1/2 частини кожному.

В судовому засіданні встановлено, що по об`єднаному кримінальному провадженні № 0000811 від 20.03.2019 підозра нікому не пред`являлася.

Вважаю, що внесене прокурорм клопотання не відповідає вимогам закону, оскільки не містить достатніх відомостей для необхідності такого арешту.

Зокрема, з опису наведених у клопотанні обставин вбачається існування спірних цивільних правовідносин, а накладення арешту на спірне майно не узгоджується із загальними засадами кримінального судочинства і виходить за межі потреб досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

Також слід врахувати неприпустимість свавільного втручання суду у здійснення права власності володільця майна, який не має у цьому кримінальному провадженні процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого, цивільного відповідача або юридичної особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином накладення арешту на майно, за відсутністю передбачених для цього підстав, порушує права власників на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Крім того, у клопотанні відсутні достатні відомості для висновку про співмірність заходів забезпечення кримінального провадження із межами потреб досудового розслідування у кримінальному провадженні. Висловлені прокурорм доводи, на думку слідчого судді, не є правовою підставою для арешту майна у кримінальному провадженні, а потреби досудового розслідування можуть бути задоволені у інший, менш обтяжливий для власників спосіб.

Під час розгляду клопотання, прокурором не наведено достатніх правових і фактичних підстав для необхідності накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.08.2019 нежитлові будівлі та споруди (нежитлова будівля А, загальною площею 324.1 кв.м.; нежитлова будівля Б, загальною площею 154.9 кв.м.; нежитлова будівля В, площею 16 кв.м.; ганок, а; ганок а1; рамна з ганком, а2; ворота №1), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:032:0073, визнано речовим доказом у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000811 від 20.03.2019.

Однак, сам по собі факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказані нежитлові будівлі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурорм не доведено необхідність задоволення клопотання про накладення арешту, а в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, наведені прокурорм обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України. З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту відсутні.

Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання прокурора про накладання арешту на майно слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 20.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України - відмовити.

Повний текст рішення оголошений в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Першотравнева, 4-А, 05.10.2020 о 08.20 год.

Копію ухвали негайно скерувати прокурору для виконання, власникам майна та їх представнику для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1