Справа №949/104/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 10 січня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубровиця Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, студента 3-го курсу Національного університету водного господарства та природокористування, освіти середньої, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

10 січня 2020 року біля 16 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на підгрунті тривалих, неприязних відносин із ОСОБА_5 , в ході конфлікту, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя та один удар правою ногою в ділянку грудної клітини ОСОБА_5 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді "1.1 багрового синця чола справа з переходом на скроневу ділянку із вираженим суцільним набряком м`яких тканин та багряним синцем напливником обох повік правого ока, з ознаками струсу головного мозку; 1.2 блакитного витягнуто-овального синця зовнішньої поверхні середньої третини правого плеча", що згідно висновку судово-медичного експерта №06 від 10 січня 2020 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини, ствердивши, що 10 січня 2020 року біля 16 год. 30 хв., він дійсно, на підгрунті тривалих, неприязних відносин із ОСОБА_5 , в ході конфлікту, умисно, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя та один удар правою ногою в ділянку грудної клітини ОСОБА_5 .

У вчиненому обвинувачений розкаявся та запевнив суд, що більше такого не повториться. Поданий ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди не визнав.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, каяття, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП "Дубровицька ЦРЛ".

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Суд звертає свою увагу на той факт, що хоч ОСОБА_4 і розкаявся у скоєному , однак не вбачає щирості у його каятті., адже як ствердив сам ОСОБА_4 в судовому засіданні, вибачення у потерпілої він так і не попросив.

Обставини, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_5 , яка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд кримінального провадження. без її участі, зазначивши, що ОСОБА_4 не вибачився перед нею за скоєне, ніяким чином не прагнув допомогти ій у лікуванні. Щодо міри покарання, просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 максимальне покарання, передбачене санкцією частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України, а саме у вигляді обмеження волі. Поданий нею цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь 50000 грн. моральної шкоди.

Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України, за якою кваліфікуються його дії, а саме у вигляді обмеження волі та вважає за можливе застосувати статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та призначенням обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стаття 3 Конституції України наголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до пунктів 1,2 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 посягнув на життя та здоров`я потеріплої ОСОБА_5 , що вважається в суспільстві найвищою соціальною цінністю і своїми злочинними діями заподіяв потерпілій моральної шкоди у виді фізичного болю та моральних страждань від отриманих тілесних ушкоджень, з огляду на глибину та тривалість перенесених потерпілою фізичних страждань та душевних переживань внаслідок отримання нею тілесних ушкоджень в результаті протиправних дій обвинуваченого (цивільного відповідача), виходячи із засад розумності і справедливості, з урахуванням вимог частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, пунктів 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд приходить висновку, що з обвинуваченого (цивільного відповідача) на користь потерпілої (цивільного позивача) слід стягнути 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, і такий її розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідача (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). В іншій частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Крім того, суд бере до уваги висновок об`єднаної палати Верховного Суду, наведений у постанові №51-274км17 від 23 січня 2019 року, відповідно до якого при вирішенні в межах кримінального провадження цивільного позову, стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 Кримінального процесуального кодексу України завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам частини 5 статті 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених цим Кодексом.

При цьому суд наголошує, що потерпіла не позбавлена права звернутися до суду в порядку, передбаченому законом, щодо повернення зайво сплаченого судового збору.

Речові докази та витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, статтями 12,13, 19, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання - 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік з покладенням відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 25000 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1