Номер провадження:1-кп/521/197/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

прокурор: ОСОБА_3

захисник: ОСОБА_4

представник потерпілої особи: ОСОБА_5

за участі обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у заяву сторони захисту щодо повернення обвинувального акту прокурору,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор під час підготовчого судового засідання висказав думку, щодо можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом. Після клопотання сторони захисту заперечував проти його задоволення.

Сторона захисту вважала за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору з тих підстав, що прокурором в формуванні обвинувачення викладені обставини, які не відповідають дійсності, під час досудового розслідування не були допитані свідкі сторони захисту та не проведена експертиза.

Представник потерпілої особи висказав думку, щодо можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом.

Вивчивши обвинувальний акт та приложені до нього матеріали, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання сторони захисту не підлягають задоволенню з наступних підстав..

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду м. Одеси, клопотань про закриття провадження від сторін не надходило.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Посилання про порядок висування обвинувачення, на думку суду, свідчить про необхідну відповідність формування обвинувачення вимогам ст. 91 КПК України та вказані вимоги викладені в обвинувальному акті, при цьому КПК України не містить відомостей щодо можливості повернення обвинувального акту в зв`язку з незгодою сторони захисту або потерпілого з редакцією обвинувального акту.
Суд вважає, що обставини, які викладені в обвинувальному акті, як формування обвинувачення, достатньою мірою надають повну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам. (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Інші посилання сторони захисту не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору в розуміння ст. 314 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволені клопотання сторони захисту про повернення прокурору обвинувального акту у відношенні ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1