Провадження № 11-сс/4823/430/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: представника скаржників адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на м`ясну та рибну продукцію, зокрема поліетиленовий експертний пакет з білою стяжкою №Е21360853 CONTROL, в якому міститься 19 поліетиленових пакетів зі свіжою м`ясною продукцією, вагою 55 кг, білий мішок з біркою, в якому містяться 2 поліетиленові пакети з замороженою м`ясною продукцією, вагою 36 кг 300 г, поліетиленовий експертний пакет з білою стяжкою №Е21360822 CONTROL, в якому містяться 4 поліетиленові пакети з замороженою м`ясною продукцією, вагою 59 кг 700 г, поліетиленовий експертний пакет з білою стяжкою №Е21360822 CONTROL, в якому містяться 4 поліетиленові пакети з замороженою м`ясною продукцією, вагою 49 кг, поліетиленовий експертний пакет з білою стяжкою №Е21360824 CONTROL, в якому містяться 92 свіжі рибини, вагою 72 кг 200 г, які були вилучені в ході огляду місця події від 13.11.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_7 відчужувати, розпоряджатись та користуватись належним йому майном. Слідчий суддя вказав, що риба та м`ясна продукція, зазначені у клопотанні слідчого, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тому можуть бути використані, як доказ злочину і відповідають критеріям, встановленим у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, належне ОСОБА_7 майно підлягає арешту.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вилучену рибу та м`ясну продукцію. Вказав на відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно і передчасність такого арешту. Зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що огляд місця події та складання протоколу огляду місця події відбулося з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, слідчий поліції не мав повноважень проводити будь-які слідчі дії у цьому кримінальному провадженні, оскільки відносно працівників правоохоронного органу слідчі дії повинні були здійснювати слідчі органи Державного бюро розслідування. Крім того, послався на те, що рибу та м`ясну продукцію ОСОБА_7 придбав, а тому він є його власником. ОСОБА_8 ж не має жодного відношення до вилученої риби та м`яса, що була в автомобілі УАЗ. Також зазначив, що зважаючи на специфіку влученої продукції (її швидкого псування) вона має бути повернута володільцю, тобто ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді; адвоката ОСОБА_6 , котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005796 від 13.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.248 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як убачається з матеріалів справи, 13 листопада 2020 року за адресою:

м. Чернігів, вул. Реміснича, буд.56, було зупинено автомобіль «УАЗ 31519», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , всередині якого було виявлено незаконно здобуту дичину. В результаті огляду місця події 13.11.2020 року, а саме ділянки місцевості за вищевказаною адресою, на якій виявлено автомобіль «УАЗ 3159», номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено та в подальшому вилучено: 92 свіжі рибини; 19 поліетиленових пакетів зі свіжою м`ясною продукцією; 2 поліетиленові пакети з замороженою м`ясною продукцією; 4 поліетиленові пакети з замороженою м`ясною продукцією; 3 поліетиленові пакети із замороженою м`ясною продукцією.

13 листопада 2020 року постановою слідчого Чернігівського відділу поліції ОСОБА_9 вищевказану рибу та м`ясну продукцію було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0005796 від 13.11.2020 р.

За таких підстав, з метою запобігання можливості приховування вказаного у клопотанні слідчого майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на відсутність підстав для накладення складу арешту на рибу та м`ясну продукцію, оскільки ОСОБА_7 є власником вилученої продукції, є непереконливими, оскільки у даному випадку арешт накладався на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому арешт, згідно чинного кримінального процесуального законодавства, може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, за наявності відповідних підстав.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» також, зокрема, зазначила, що доведеність факту вчинення злочину та його характеру сама по собі є метою досудового розслідування.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відтак, доводи цього апелянта про незаконність ухвали слідчого судді є непереконливими і не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 .

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 листопада 2020 року про арешт майна - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4