УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 201/6245/19 (пр. № 1-кп/201/921/2020), відомості про яке 04 лютого 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299, стосовно:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Макіївки Донецької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

На розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного строку.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись на відсутність законних підстав для зміни запобіжного заходу і наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які враховувались судом раніше та на даний час продовжують існувати.

Захисники адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти продовження обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б обґрунтовували подальше тримання обвинувачених під вартою, невірну кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також на неналежне забезпечення дотримання умов карантину ув`язненим в період пандемії, у зв`язку із чим, з урахуванням осіб обвинувачених, їх соціального статусу та тривалого перебування обвинувачених під вартою, заявили клопотання про зміну обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачені підтримали доводи своїх захисників та просили змінити їм запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року, з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 12 квітня 2020 року.

Таким чином, вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинувачених даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 продовжують обвинувачуватись у скоєнні тяжкого і особливо тяжкого кримінальних правопорушень, при цьому, за останнє передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, судовий розгляд кримінального провадження не завершено, не допитані заявлені сторонами провадження свідки, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 мають можливість, переховуватись від суду та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а отже, з урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характеру інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 стороною обвинувачення діяння, і тяжкістю можливого покарання, що їм загрожує, беручи до уваги особи обвинувачених та обставини, визначені у ст. 178 КПК України, колегія суддів доходить до висновку про неможливість застосування до обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 строк тримання під вартою.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останніх, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого кримінального правопорушення є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Що стосується доводів сторони захисту про неналежне забезпечення дотримання умов карантину ув`язненим в період пандемії, то суд не може їх прийняти до уваги, оскільки ці доводи нічим не підтверджені, а навпаки обвинувачені знаходяться в умовах ізоляції і вивозяться з місця утримання тільки для участі в судових засіданнях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 184, 194, 197, 199, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 до 05 червня 2020 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під вартою, є 05 червня 2020 року.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3