Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/1015/20
№ провадження 1-кп/541/176/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка, Миргородського району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

23 квітня 2020 року, близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи по вулиці Шевченка в с. Дібрівка Миргородського району Полтавської області, поблизу домоволодіння № 2Б, вчинив сварку з односельчанином ОСОБА_5 , на ґрунті неприязних відносин, які виникли у зв`язку з суперечками потерпілого з ОСОБА_6 , в ході якої, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, наніс два бокові удари своєю правою та лівою рукою стиснутими кистями в кулак в ліву та праву ділянку обличчя ОСОБА_5 .

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: перелому в області кута щелепи зліва через лунку 8-го зуба на нижній щелепі зліва, та справа через лунку 4,5 зубів на нижній щелепі справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи могли утворитись не менш ніж від 2 (двох) точок прикладання сили тупих твердих предметів, якими також могли бути удари руками стиснутими кистями в кулак, по давності утворення можуть відповідати даті (23.04.2020) та по ступеню тяжкості, у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, які не є небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Свою вину в інкримінованому йому діянні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю. Пояснив, що проживає разом із своєю бабусею в с. Дібрівка Миргородського району. По-сусідству з ними проживає ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 . Вони постійно влаштовують між собою сварки. Дана обставина заважає його престарілій бабусі, змушує її постійно хвилюватися. 23 квітня 2020 року він зустрів ОСОБА_5 та попрохав його змінити свою поведінку та не заважати сусідам. ОСОБА_5 почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою. Він не стримався та заподіяв потерпілому два удари кулаками рук в область обличчя. Після цього кожен з них пішов по своїх справах. Наступного дня до нього прийшла ОСОБА_6 та сказала, що потерпілий погано себе почуває. Він відвіз потерпілого в поліклініку, де у нього було встановлено перелом щелепи. Також зазначив, що пропонував потерпілому відшкодувати заподіяну шкоду, але він відмовився. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 змісту фактичних обставин справи, у вчиненні яких він обвинувачується, та положень ст. 349 КПК України, не маючи сумнівів у добровільності та істинності його позиції в судовому засіданні, де він визнав свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, суд приймає їх до уваги як такі, що відповідають дійсності без повного дослідження всіх доказів по справі, визнавши, згідно ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати по ст. 122 ч. 1 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд в порядку ст. 66 КК України визнає: щире каяття.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КПК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення та після його вчинення, обставини що пом`якшують його покарання та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується за місцем проживання позитивно, що підтверджується характеристикою з місця проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебував, на даний час працює, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Також судом враховується досудова доповідь Миргородського міськрайонного сектора філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області , яка показала середній рівень вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення. Вважає, що виправлення даного обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням особи обвинуваченого, фактичних обставин кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання обвинуваченому зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 368; 370; 374; 376; 349 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити йому покарання по ст. 122 ч.1 КК України у виді 2-х (двох) років обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного судом з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів, з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_7