Справа № 209/2626/20
Провадження № 1-кп/209/484/20
20 листопада 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянки України, освіта професійно-технічна, розлучена, офіційно непрацює, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, -
Обвинувачена ОСОБА_5 постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.08.2019 року визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 120 годин.
10.01.2020 року постанова Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.08.2019 року прийнята до виконання Дніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровський області.
10.01.2020 року працівниками Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пррбації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 під підпис ознайомлена з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, та ОСОБА_5 роз`яснено положення статті 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких у разі ухилення від відбування суспільно корисних робіт вона може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а у випадку злісного ухилення від відбування стягнення - до кримінальної відповідальності за ст.389-2 Кримінального кодексу України.
Того ж дня, 10.01.2020 року працівниками Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 під підпис видано направлення до КП КМР «Тепломережі» за №21/5/232-20 від 10.01.2020 року для відбування вказаного адміністративного стягнення, згідно якого остання мала приступити до виконання суспільно корисних робіт, не пізніше 16.01.2020 року.
Однак, ОСОБА_5 , будучи фізично здоровою для того, щоб відбувати адміністративне стягнення, не маючи будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відбуттю адміністративного стягнення, маючи прямий злочинний умисел на ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт до 16.01.2020 р. до визначеного місця відбування адміністративного стягнення не з`явилась, причини своєї неявки нікому не повідомила, та в подальшому до виконання суспільно корисних робіт не приступила.
26.03.2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 4 (чотири) доби. Вказане адміністративне стягнення відбуто ОСОБА_5 у період часу 27.05.2020 року до 31.05.2020 року в ІТТ №1 Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
У подальшому, 03.06.2020 року працівниками Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 під підпис повторно вручено направлення до КП КМР «Тепломережі» за №21/6/3736-20 від 03.06.2020 року для відбування вказаного адміністративного стягнення, згідно якого остання мала приступити до виконання суспільно корисних робіт не пізніше 22.06.2020 року.
Однак, ОСОБА_5 , будучи особою, притягнутою до адміністративної відповідальності на підставі статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не маючи наміру в подальшому відбувати стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, тобто маючи прямий злочинний умисел на злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, не маючи будь-яких поважних причин, які б звільняли її взагалі чи тимчасово від обов`язку подальшого відбування адміністративного стягнення, продовжила ухилятися від відбування суспільно корисних робіт, а саме до визначеного місця відбування адміністративного стягнення не з`явилась, причини своєї неявки нікому не повідомила та в подальшому до виконання суспільно корисних робіт не приступила.
Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_5 , які виразились у злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт кваліфіковані за ст. 389-2 КК України.
В підготовчому судовому засіданні суду була надана угода про визнання винуватості від 02.09.2020 року, укладена між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 з одного боку та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 з іншого боку в присутності адвоката ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Згідно даної угоди, сторони останньої підтверджують істотні для даного кримінального провадження обставини, а також обов`язок ОСОБА_5 визнати себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення ст. 389-2 КК України. Сторони визнають вірність кваліфікації дій ОСОБА_5 та погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 389-2 КК України. Крім того, вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена ОСОБА_5 у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком, покласти на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; Згідно ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, в присутності захисника, встановлені частиною 2 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає у повному обсязі, розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 473, 474, 476 КПК України, пред`явлене їй обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягала на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 473, 474, 476 КПК України та просив затвердити зазначену угоду.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Частиною 3 статті 474 КПК України встановлено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Відповідно п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчинені вказаного кримінального правопорушення визнала повністю. Укладення угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди сторони угоди, визначена відповідно до положень Загальної частини КК України та в межах санкції ст. 389-2 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 в присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 із призначенням узгодженої сторонами міри покарання.
У відповідності до ч.2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не складалася.
Речові докази та витрати на залучення експерта по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 02.09.2020 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченою у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності захисника обвинуваченої ОСОБА_4 .
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 Кримінального кодексу України та призначити їй узгоджене сторонами покарання за ст. 389-2 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1