Справа №621/2018/20
Пр. №1-кс/621/649/20
Ухвала
Іменем України

30 липня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв Харківської області клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0001166 від 15.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Зміївського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить АТ «Альфа-Банк».
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 15.05.2018 до державного реєстратора Зміївського міської ради ОСОБА_5 звернулася ОСОБА_6 , яка діяла на підставі довіреності ПАТ «Укрсоцбанк» № 2915 від 16.11.2017 із заявою про державну перереєстрацію прав на нерухоме майно, а саме квартири розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».
Для державної реєстрації права власності, ОСОБА_6 надала оригінали наступних документів: іпотечний договір № 840/5-27/16/10/8-099 від 12.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 , договір кредиту № 840/1-27/16/3/8-071 від 12.03.2008, повідомлення (без номеру) видавник ПАТ «Укрсоцбанк», при цьому даний пакет документів будь-яких підстав для державної реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості за ПАТ «Укрсоцбанк» не надає.
Іпотечний договір від 12.03.2008 укладений між ОСОБА_8 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» не передбачав можливості передачі іпотекодержателю за його одноособовим рішенням права власності на предмет іпотеки за умови наявності лише застереження в іпотечному договорі.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка діяла станом на 12.03.2008 на момент укладання вказаного іпотечного договору між ОСОБА_8 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» не передбачав можливості передачі іпотекодержателю за його одноособовим рішенням, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок основного зобов`язання є правовою підставою для реєстрації права власності іпотек держателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Тобто станом на 12.03.2008 законодавцем не передбачалося можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання лише за умови наявності застереження в іпотечному договорі, у випадку невиконання основного зобов`язання забезпеченого іпотекою.
В даному випадку потерпіла ОСОБА_8 , яка укладала вищевказаний іпотечний та кредитний договір із Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» не була офіційно повідомлено про зміну назви юридичної особи.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури передбаченої п. 12.3.1 Договору, договір про задоволення, вимог Іпотекодержателя укладений шляхом здійснення цього застереження є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому вважається що предмет Іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі висновку незалежного незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатуру суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки. Іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету Іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє Іпотекодавця. В зазначеному повідомленні має міститися підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна за якою Предмет іпотеки переходить к власність Іпотекодержателя, суть та розмір вимог за Основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат Іпотекодержателя , передбачених цим договором, які припиняються в результаті переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.
Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в редакції яка діяла на момент укладення вказаного іпотечного договору іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, при цьому іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Незважаючи на відсутність правових підстав для державної реєстрації та вищевикладені обставини 15.05.2018 о 09 год.43 хв ОСОБА_5 будучи державним реєстратором, здійснюючи професійну діяльність пов`язану із наданням публічних послуг та пов`язану із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, діючи повторно, знаходячись за місцем своєї роботи за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись злочинним умислом направленим на зловживання повноваженнями, які зобов`язували останню діяти у відповідності із вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку» достовірно знаючи про відсутність правових підстав для здійснення реєстрації, незаконно діючи в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк» з метою отримання останніми неправомірної вигоди, в порушення пункту 2.1 розділу 2 «Посадової інструкції державного реєстратора Зміївської міської ради» здійснила реєстрацію права власності на квартиру, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк». чим спричинила тяжкі наслідки у вигляді завдання охоронюваним законом інтересам потерпілої ОСОБА_8 майнової шкоди, відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 22095 від 06.04.2020, на загальну суму 767 227 гривень, що більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28.12.2018 визнано незаконними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо позасудового звернення стягнення на квартиру, розміщену за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі застереження в іпотечному договорі та вирішено скасувати рішення державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41170512 від 18.05.2018 про реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_3 . Вищевказане судове рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 27.06.2019.
В даному випадку право власності на квартиру набуто ПАТ «Укрсоцбанк» внаслідок можливого вчинення державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365-2 КК України.
Також встановлено, що AT «Альфа-Банк» Україна став повним правонаступником усіх прав та зобов`язань Укрсоцбанку по відношенню до його клієнтів, партнерів та контрагентів. Акт передачі було затверджено 1510.2019 рішенням загальних зборів акціонерів Альфа-Банку Україна та рішенням єдиного акціонера Укрсоцбанку.
В даному випадку існують всі підстави вважати, що AT «Альфа-Банк» може відчужити вищевказану квартиру.
Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказана квартира належить AT «Альфа-Банк».
Із вказаних підстав, слідчий просить суд задовольнити клопотання та постановити ухвалу про арешт майна.
Особа у володінні якої знаходиться майно на розгляд клопотання не з`явився. Клопотань про відкладення судового розгляду, пояснень з приводу поданого клопотання до суду не надходило.
ОСОБА_8 у поданій 30.07.2020 до суду заяві просила вирішити питання про накладення арешту на квартиру без її участі. Клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Клопотань про застосування технічних засобів фіксування судового процесу від прокурора не надходило, тому судове засідання проведено без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, дослідивши надані до клопотання докази, встановив, що Зміївським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні за № 0001166 від 15.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
На підтвердження обставин викладених в клопотанні слідчим надано копії наступних документів: витягу з ЄРДР № 0001166 від 15.11.2017 за ч. 3 ст. 365-2 КК України; рапорту Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 14.09.2018 щодо звернення ОСОБА_8 ; заяви ОСОБА_8 про вчинення злочину від 14.09.2018; витягу з ЄРДР № 0000803 від 14.09.2018 за ч. 1 ст. 367 КК України; висновку експерта № 22095 від 06.04.2020; інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27.12.2018 по справі № 642/3373/18; постанови Харківського апеляційного суду від 27.06.2019; витягу з ЄДРПОУ АТ «Альфа-Банк»; повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 08.07.2020.
Слідчим доведено, що майно зазначене в клопотанні, має значення для забезпечення даного кримінального провадження та існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вищевказане майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження за № 0001166 від 15.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 , яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить АТ «Альфа-Банк».
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 .
Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1