Дата документу 27.02.2020 Справа № 554/1548/20
Провадження № 1-кс/554/2901/2020
У Х В А Л А
іменем України
27 лютого 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000055 від 20 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Радянське, Кобеляцького району, Полтавської області, громадянина України, працюючого на посаді начальника Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, службової особи категорії «Б», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . У клопотанні органу досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументовано наступним.

СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000055 від 20 лютого 2020 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 лютого 2020 року близько 11 години ОСОБА_5 перебуваючи у службовому кабінеті Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за адресою: Полтавська область, м. Кобеляки, вул. Батиря, 6 разом із ОСОБА_7 повідомив останньому про нараховану заборгованість у сумі 20 000 грн. за несплату прибутку з надання в оренду земельної ділянки у виконавчому провадженні №28646273, яке перебуває на виконанні Кобеляцького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У подальшому, ОСОБА_5 поставив умову ОСОБА_7 щодо надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 4 000 гривень за не стягнення вищевказаної заборгованості та надання йому відповідної довідки тільки після отримання ним неправомірної вигоди, на що ОСОБА_7 вимушений був погодитись.

У подальшому, 25.02.2020, близько 10 год. ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на отримання неправомірної вигоди, перебуваючи у салоні автомобілю марки «Renault» моделі Laguna, н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поблизу адміністративної будівлі, що за адресою: Полтавська область, м. Кобеляки, вул. Касяна,2 одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 4000 гривень за не стягнення заборгованості у виконавчому провадженні №28646273.

Після вчинення вказаних протиправних дій, під час обшуку автомобілю марки «Renault» моделі Laguna, н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 вказані грошові кошти у сумі 4000 грн. вилучено.

25 лютого 2020 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України о 13 год. 03 хв., про що складено відповідний протокол.

26.02.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , який займає посаду начальника Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та є службовою особою категорії «Б», підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Обгрунтована підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обумовлює наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 статті 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде перебувати на волі. Так, слідчий зазначає, що під загрозою покарання підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; з метою уникнення кримінальної відповідальності знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших учасників даного кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити вищевказані протиправні дії.

Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо буде запобігти вищевказаним ризикам, так як всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від органів слідства та впливати на підлеглих йому працівників, наявна обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину та застосувати до підозрюваного більш м`які запобіжні заходи неможливо. Щодо можливості визначення розміру застави зазначив, що застава у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатньою для запобігання наявним ризикам та виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків. На підставі чого просив задовольнити клопотання.

Слідчий підтримав пояснення, надані прокурором, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнає. Вказав, що пред`явлена йому підозра взагалі необґрунтована, а ризики є надуманими. Він не має наміру впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, знищувати або спотворювати докази, переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню. Зазначив, що одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також матір, яка потребує догляду. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти клопотання, вказав, що підозра не обґрунтована, а ризики не доведені. Дані, що підтверджують наявність зазначений у клопотанні ризиків, в матеріалах справи відсутні, всі свідки вже допитані, також слідчим не доведено, що можуть бути знищені докази, оскільки грошові кошти вилучені. Крім того, виконавче провадження не перебувало у провадженні підозрюваного, а кваліфікуючої ознаки вимагання неправомірної вигоди у його діянні немає. Також зазначив підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, дружина та мати, він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, працював в органах ДВС, має заохочення. Тому просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається із матеріалів клопотання, 20 лютого 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.3 ст.368 КК України, та у витязі зазначено про те, що службова особа органу виконавчої влади в Полтавській області протягом лютого 2020 року вимагає від заявника неправомірну вигоду за не вчинення дій стосовно останнього з використанням наданого їй службового становища.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється СУ ГУНП в Полтавській області.

Судом установлено, що 25 лютого 2020 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

26 лютого 2020 року у кримінальному провадженні №0000055 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З наявних матеріалів клопотання слідує, що начальник Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_5 підозрюється в тому, що, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав неправомірну вигоду для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, нищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, а повідомлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою. При цьому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, доведеності чи недоведеності вини підозрюваного, а також питання належності та допустимості доказів не є предметом розгляду слідчого судді на даній стадії кримінального провадження, та вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Так, заперечення сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри спростовуються наявними матеріалами клопотання, а наведені у судовому засіданні доводи стосуються переважно оцінки здобутих органом досудового розслідування доказів з точки зору їх належності та допустимості, та є непереконливими, враховуючи стадію досудового розслідування.

Разом із тим, з урахуванням конкретних обставин розслідування, для стороннього об`єктивного спостерігача є зрозумілим причетність посадової особи органу державної виконавчої служби ОСОБА_5 до вчинення згаданого кримінального правопорушення, вимагання та одержання неправомірної вигоди, поєднаного з використанням службового становища.

Отже, надані стороною обвинувачення матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 18 лютого 2020 року, заявою ОСОБА_7 від 18.02.2020 року про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 21 лютого 2020 року, який повідомив про обставини вимагання ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 4000 грн. за нездійснення заходів по стягненню 1/3 аліментів з прибутку від надання землі в оренду у розмірі приблизно 20 тис.грн., протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр від 25 лютого 2020 року, протоколом обшуку від 25 лютого 2020 року в автомобілі ОСОБА_8 , під час якого вилучено, зокрема предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 4000 грн., протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25 лютого 2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25 лютого 2020 року, які були присутніми під час ідентифікації грошових купюр та проведення слідчих дій, зокрема обшуку; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25 лютого 2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25 лютого 2020 року, протоколом обшуку від 25 лютого 2020 року за місцем роботи ОСОБА_5 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 26 лютого 2020 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що ризики, визначені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє достатнє підтвердження, зокрема, підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі; може впливати на свідків, які проживають в одному населеному пункті, з метою зміни їх показів щодо обставин кримінального провадження, оскільки за родом своєї професійної діяльності має можливість впливати на таких осіб, у тому числі на заявника, який повідомив про кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи службове становище, коло професійних зв`язків та знайомств останнього.

Разом із тим, прокурором не доведений ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки слідством здобуті докази, допитані свідки, грошові предмет неправомірної вигоди вилучені під час обшуку, необхідні копії матеріалів виконавчого провадження вилучені.

Проте встановлені вище ризики, які на час розгляду клопотання є реальними, та переважають позитивні характеристики підозрюваного, що були зазначені його захисником.

Відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, так і особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією та у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Судом враховуються такі дані про особу підозрюваного, як працевлаштованість, наявність міцних соціальних зв`язків, одружений, має трьох неповнолітніх дітей на утриманні, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше не судимий.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Частиною 4 ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 цієї ж статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором клопотання.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Беручи до уваги вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, його майновий стан, наявність міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я та перебування на його утриманні дружини, неповнолітніх дітей та матері-пенсіонера, позитивні характеристики, а також повідомлення про підозру, конкретні обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, суд приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби за адресою: АДРЕСА_2 без застосування електронних засобів контролю, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На переконання суду, саме такий запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на чому наполягає прокурор.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню та до підозрюваного необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 132, 176-178, 181, 186, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України у кримінальному провадженні №0000055 від 20 лютого 2020 року, - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22 години 00 хвилини по 06 годину 00 хвилин наступного дня, строком на 2 (два) місяці в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 квітня 2020 року, без застосування електронних засобів контролю, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України в Україну - у разі наявності; не відвідувати Кобеляцький районний відділ державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що розташований за адресою: 39200, Полтавська область, м.Кобеляки, вул.Батиря, буд.6; утримуватись від спілкування з усіма співробітниками Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та усіма свідками у кримінальному провадженні.

У разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст.382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1