У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004411 від 16.12.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2020 року.

Обвинувачений: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Керч, АР Крим, українець, громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений у виненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, призначити йому більш м`яке покарання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Узагальнені доводи апелянта.
Зазначає, що суд не належним чином врахував обставини, що пом`якшують його вину. Звертає увагу на те, що він повністю визнав вину, потерпіла претензій до нього не має.

_______________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/666/20 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_7
категорія: ч.1 ст.187 КК України доповідач у апел. інст.: ОСОБА_1 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15.12.2019р. близько 16:30 год. ОСОБА_5 в районі перетину вул. 6-та Слобідська та вул. Колодязна у м. Миколаєві, помітив кіоск під назвою "Фрукти та овочі", в якому на той час знаходилася одна потерпіла ОСОБА_8 , що здійснювала у вказаному кіоску реалізацію фруктів та овочів. В цей час у нього виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої. Реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_5 одягнув біля вказаного кіоску попередньо підготовлену медичну маску блакитного кольору, та засунувши руку у праву кишеню, де до цього зберігав раніше підготовлений розкладний ніж з лезом приблизно до 12 см., після чого відчинив двері, що ведуть до приміщення кіоску та опинився у його приміщенні. Побачивши біля однієї з вітрин потерпілу ОСОБА_8 , при ній розклав раніше підготовлений предмет зовні схожий на ніж, направив на неї та почав вимагати щоб та негайно віддала йому свої грошові кошти. В результаті таких дій, потерпіла ОСОБА_8 , сприймаючи спрямований на неї ніж як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, підкорившись вимогам ОСОБА_5 , передала йому у руки грошові кошти в сумі 1500 гривень. Після чого, ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 1500 гривень, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальний збиток на зазначену суму.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтом не оспорюється.

Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65,67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, даних про особу обвинуваченого, який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності; відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст. 187 КК України.

Загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду. Тому, рішення суду щодо визнання обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 р., під щирим каяттям обвинуваченого розуміється суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Як вбачається з технічного носії інформації вбачається, що хоча обвинувачений і визнав вину, однак жалю з приводу вчиненого не висловив.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності. Останній раз ОСОБА_5 засуджений Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 14.11.2019р. звільнений по відбуттю строку покарання з Казанківської виправної колонії № 93.
Однак, обвинувачений на шлях виправлення не став і майже одразу після звільнення вчинив злочин.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства.
З огляду на наведене, відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого покарання ніж призначив суд першої інстанції, про що просить обвинувачений в апеляційній скарзі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

За такого відсутні підстави для зміни вироку, про що просив апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2020р. відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: