Справа №463/2773/20
Провадження №1-кп/463/382/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 від 6 березня 2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт Петербург Російської Федерації, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого останній раз 12 березня 2020 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до двох років обмеження волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком один рік, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 6 березня 2020 року о 18 годині 07 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва-1517» за адресою м. Львів, вул. Івана Франка, 10, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з прилавку магазину туалетну воду «Trussardi My Land», ємкістю 50 мл. в кількості 1 шт., код 396607, вартістю 455,59 гривень, після чого вказану туалетну воду заховав у кепку, яку мав з собою.
В подальшому обвинувачений зазначений вище товар виніс за межі касових боксів, не розрахувавшись за нього та вийшов з приміщення магазину, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 455,59 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що 6 березня 2020 року зайшов в магазин «Єва» на вул. Івана Франка в м. Львові, де викрав з прилавку туалетну воду «Trussardi My Land», поклавши її в кепку, яку мав з собою. Проходячи повз касові бокси, підняв руку, якою тримав кепку з парфумами, над турнікетом, а тому не спрацював сигнал тривоги, після чого вийшов з магазину. Щиро розкаявся, просив суворо не карати, вказав, що заподіяну шкоду відшкодував.
Враховуючи, що учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а вважаються встановленими судом.
Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені крадіжки повторно, його дії за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєних злочинів, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений є особою молодого віку, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, позицію потерпілої сторони, яка повідомила, що шкода відшкодована та до обвинуваченого немає претензій, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у відповідності до ст. 70 КК України, враховуючи вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2020 року, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі у кримінально-виконавчій установі.
На підставі ст. 70 КК України, враховуючи вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2020 року, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі у кримінально-виконавчій установі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1