ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/5584/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/213/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000091 від 16 січня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2020 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000091 від 16 січня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

На зазначену ухвалу захисником підозрюваного ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду від 27 січня 2020 року, як необґрунтовану та винести нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_2 ..

Провадження за вищевказаною скаргою відкриттю не підлягає з таких підстав.

Статтею 392 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.
Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

До таких ухвал відноситься і ухвала суду продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Виключенням з цього правила є ухвали суду про продовження строку тримання особи під вартою (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України).

Якихось істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б вказували на необхідність невідкладної перевірки оскаржуваної ухвали суду в апеляційному порядку на підставі положень ст.ст.7-9 КПК України, не вбачається.

Посилання прокурора при зверненні з апеляційною скаргою на вищевказане Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року, є помилковим, оскільки зазначеним Рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті (а не ухвали суду про відмову у продовженні цього строку).

Зокрема, у своєму Рішенні, окрім іншого, Конституційний Суд України зазначив, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове судове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, оскільки вищевказана апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, і підстав для невідкладної перевірки цієї ухвали на підставі положень ст.ст.7-9 КПК України не вбачається, у відкритті провадження за вказаною скаргою слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст.392, ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000091 від 16 січня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу захиснику підозрюваного ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 , разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_1
Дата документу 05.02.2020 Справа № 1