Ухвала

Іменем України
04 червня 2020 року
м. Київ
Справа № 522/15772/18
Провадження № 51-2654 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року про повернення його апеляційної скарги,
встановив:
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2018 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання зараховано строк попереднього ув`язнення.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 у поновленні строку апеляційного оскарження вказаного вироку та, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернуто його апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, засуджений звернувся з касаційною скаргою, в якій просить переглянути її в касаційному порядку. В обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд, постановляючи ухвалу про повернення його апеляційної скарги, належним чином не перевірив доводів зазначених у клопотанні щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження вироку суду та необґрунтовано відмовив йому у поновленні цього строку.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів не вбачається, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Правило дотримання тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувальну правову позицію.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК Україниапеляційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, не погоджуючись з вироком Приморського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року, засуджений звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою в якій він також ставив питання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що, пропустив цей строк, оскільки не отримував копію вироку суду.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши порядок та строки апеляційного оскарження та дослідивши матеріали кримінального провадження встановив, що, копію вироку суду засуджений отримав 25 березня 2019 року, що підтверджується розпискою. При цьому, відповідно до змісту журналу судового засідання від 20 березня 2019 року, засуджений був присутній під час ухвалення вироку суду та йому було роз`яснено порядок і строки його оскарження. Проте, незважаючи на встановлене, засуджений подав апеляційну скаргу із пропуском строку майже півроку, ненавівши в клопотанні причин, які перешкодили йому звернутись до апеляційного суду зі скаргою в межах строку апеляційного оскарження.
Таким чином, встановивши, що суд першої інстанції належним чином забезпечив передбачене законом право засудженого на оскарження, протевін маючи достатньо часу, з дня ухвалення вироку суду для подання апеляційної скарги, своєчасно своїм правом не скористався, апеляційний суд прийняв рішення про відсутність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження вироку суду та, керуючись положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернув скаргу засудженому.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів касаційного суду та вважає, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи, наведені засудженим у клопотанні про поновлення пропущеного строку та встановивши, що засуджений звернувся з апеляційною скаргою на вирок суду майже через півроку після його ухвалення, ненавівшиу клопотанні обставин, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, обґрунтовано визнав відсутність підстав для поновлення засудженому пропущеного строку та у відповідності до вимог кримінального процесуального закону повернув йому апеляційну скаргу.

Отже, ухвала суду апеляційної інстанції постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в ній наведені належні і достатні мотиви та підстави ухвалення такого рішення.
Враховуючи, що касаційна скарга засудженого не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги засудженого немає. Тому колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 необхідно відмовити.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року про повернення його апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3