ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4535/20
провадження № 1-кс/753/1214/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 14.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 : реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000, який на праві власності належить: ОСОБА_4 , форма власності приватна та №000 який на праві власності належить: ОСОБА_5 , форма власності приватна.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0000237 від 14.11.2019за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ст. 356 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , займаючи керівну посаду в обслуговуючій організації КП «Житло-сервіс», при проведенні ремонту, вчинив самовільне захоплення частини технічного поверху над квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які йому належали, з послідуючим переплануванням та частковим знищенням несучих конструкцій та перекриття між останнім житловим та технічним поверхами. Здійснив оформлення документів на квартиру АДРЕСА_3 , в яких вказувалось розширення житлової площі по горизонталі (приєднання площі квартири АДРЕСА_2 ), а по факту, розширення житлової площі по вертикалі за рахунок самовільного захоплення частини технічного поверху. В той самий спосіб, ОСОБА_6 оформив документи і на квартиру АДРЕСА_2 , з начеб то розширенням площі по горизонталі (приєднання площі квартири АДРЕСА_3 ), а по факту самовільне захоплення частини технічного поверху з облаштуванням отворів в фасадах будинку під встановлення вікон.

20.01.2020 допитано у якості свідка ОСОБА_7 , (мешканець будинку по АДРЕСА_5 ) який пояснив, що ОСОБА_6 , займаючи керівну посаду в обслуговуючій організації КП «Житло-сервіс», яка обслуговує будинок, при проведенні ремонту, вчинив самовільне захоплення частини технічного поверху над квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , які йому належать, з послідуючим переплануванням та частковим знищенням несучих конструкцій та перекриття між останнім житловим та технічним поверхами. В незаконний спосіб здійснив оформлення документів на квартиру АДРЕСА_3 , в яких вказувалось розширення житлової площі по горизонталі (приєднання площі квартири АДРЕСА_2 ), а по факту, розширення житлової площі по вертикалі за рахунок самовільного захоплення частини технічного поверху. В той самий спосіб, ОСОБА_6 оформив і документи на квартиру АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_6 здійснив продаж квартири АДРЕСА_4 . Новий власник квартири АДРЕСА_2 здійснив перепланування приміщення технічного поверху з облаштування отворів в фасадах будинку під встановлення вікон.

Відповідно до Акту приймання-передачі об`єкту в експлуатаціюпо АДРЕСА_5 , загальна кількість поверхів зазначена 26. Проте, відповідно до технічного паспорту розробленого на замовлення ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, поверховість зазначена вже як 26 та 27 поверхи і відповідно розмір площі квартири змінився з 56.9 кв.м. на 115.1. кв. м.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, загальну площу квартири АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою змінено з 39.8 кв.м. на 71.5 кв.м.

Враховуючи викладене, а також наявні матеріали кримінального провадження, у прокуратури виникла необхідність накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 : реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 000, який на праві власності належить: ОСОБА_4 , форма власності приватна, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання його відчуження та № 000 який на праві власності належить: ОСОБА_5 , форма власності приватна, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання його відчуження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, що у ньому викладені.

Власник об`єктів нерухомого майна в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, вважаю клопотання необґрунтованим з огляду на такі обставини.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.3 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Необхідність арешту майна з ціллю досягнення тієї чи іншої мети з переліку визначених ч. 2 ст. 170 КПК України є можливим лише у разі наявності обставин визначних абз. 2 ч. 1 ст. 170 того ж Кодексу, яка передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Сам по собі факт наявності постанови про визнання квартири речовим доказом не є підставою для накладення арешту, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

З витягу з ЄРДР, залученого до матеріалів клопотання, вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0000237 від 14.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ст. 356 КК України.

Відповідно до диспозиції ст. 356 КК України, самоправство, тобто, самовільне, всупереч встановленому законом порядку вчинення будь-яких дій, промірність яких оспорюються окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам власника.

Вказана стаття КК України розміщена у главі 15 Кримінального кодексу України - «Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та злочини проти журналістів».

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 356 КК України, є встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що квартири, на які слідчий просить накласти арешт у вказаному кримінальному провадженні, не може відповідати ознакам ст. 98 КПК України у даному кримінальному провадженні як об`єкти протиправних дій вказаного злочину.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Більш того, слідчим у клопотання та прокурором у судовому засіданні не зазначено обставину, яка б свідчила, що внаслідок вчинення самоправства спричинено значну шкоду потерпілим і в чому вона полягає. При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що кримінальне провадження розпочате ще в листопаді 2019, однак розмір шкоди на даний час не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000237 від 14.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 14.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів дня проголошення.

Слідчий суддя: