Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/35/2020 Справа №641/1253/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001998 від 01 вересня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває дане кримінальне провадження.

В судовому засіданні, прокурор заявив клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , при цьому вказав, що враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 та свідків у кримінальному провадженні. Таким чином, прокурор зазначив, що з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про надання судового доручення для вручення судових повісток свідкам в даному кримінальному провадженні.

Захисник обвинуваченого просила змінити її підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені прокурором не підтверджені.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника та просив суд змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем його мешкання. В обґрунтування клопотання вказав на тривалість застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою відносно нього у даній справі, а також, безпідставність тверджень сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

У відповідності до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.01.2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою судді від 19 листопада 2019 року продовжено на строк до 17 січня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 тримається під вартою три роки, раніше судимий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд вважає необхідним зазначити, що Європейський суд з прав людини, зокрема, при розгляді справи «Ноймайстер проти Австрії», встановив, що ризик утечі зменшується зі спливанням часу, проведеного під вартою.

При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти. При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. (Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою ЄСПЛ, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, коли свідки у встановленому законом порядку не допитані з вини сторони обвинувачення, а докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується.

Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці ЄСПЛ збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи (Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну).

Таким чином, на даний час суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не є виправданим, оскільки прокурором не в повній мірі доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які він посилався в судовому засіданні, в той же час зазначені ним ризики зі спливом часу тримання обвинуваченого під вартою можна вважати такими, що суттєво зменшилися.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного, обвинуваченого залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак, тривалість розгляду даного провадження, яка викликана неявкою в судове засідання свідків та надмірний строк тримання обвинуваченого під вартою значно зменшують ризик переховування обвинуваченого від суду, але, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, суд вважає наявною можливість переховування обвинуваченого від суду, а тому, є підстави для застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України. Разом з тим, суд приходить до висновку, що такий захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та повністю виключає ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки виключає можливість обвинуваченого залишати житло цілодобово. Стосовно ж ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, то суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, направлений саме на запобігання такого ризику.

Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Доводи прокурора щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_5 , не спростовують висновків суду про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Клопотання прокурора про надання судового доручення для вручення судових повісток свідкам в даному кримінальному провадженні підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 181, 194, 331, 371-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-Прибувати до суду за першою вимогою,

-Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-Носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 12 березня 2020 року включно.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно.

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Попередити ОСОБА_5 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини пятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобовязань.

Зобов`язати працівника органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю, під розпис роз`яснити обвинуваченому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Ухвалу передати для виконання органам національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на визначену групу прокурорів Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 .

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

Клопотання прокурора про надання судового доручення для вручення судових повісток свідкам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 - задовольнити.

Надати судове доручення Слобідському ВП ГУНП в Харківській області для вручення судових повісток свідкам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на визначену в постанові групу прокурорів Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 13 січня 2020 року.

Суддя- ОСОБА_1