ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2020 Справа №607/6864/20

провадження № 1-кп/607/1196/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000517 від 20 лютого 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Турка Львівської області, з середньою освітою, не працюючої, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, за участю учасників кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченої ОСОБА_3 о 13:00 год. 17 лютого 2020 року, яка перебувала за добровільною згодою ОСОБА_7 , у приміщені квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, о 13:00 год. 17 лютого 2020 року, ОСОБА_3 перебувала у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під приводом продажу меду, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, переконавшись що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, взяла з шафи коричневого кольору, яка знаходиться в приміщенні квартири АДРЕСА_3 грошові кошти в розмірі 2000 гривень. В подальшому ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину втекла, чим спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2000 гривень.

Також, о 13:00 год. 20 лютого 2020 року, ОСОБА_3 , яка перебувала за добровільною згодою ОСОБА_6 , у приміщені квартири АДРЕСА_4 , на шлях виправлення не стала повторно вчинила умисний корисливий злочин. Реалізуючи свій злочинний умисел, о 13:00 год. 20 лютого 2020 року, ОСОБА_3 , яка перебувала за добровільною згодою ОСОБА_6 , у приміщені квартири АДРЕСА_4 , під приводом продажу меду, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, переконавшись що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно, повторно з корисливих мотивів, взяла з столу, який знаходиться в приміщенні квартири мобільний телефон торгової марки Samsung моделі Galaxy А10, вартістю 2715,91 гривень, який належав потерпілому. В подальшому ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2715,91 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

10 квітня 2020 року між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно якої сторонами узгоджено покарання, яке повинна понести обвинувачена, а саме за злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України - призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, ч.2 ст. 185 КК України - призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання, у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Розглядаючи в порядку ч.3 ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Обвинувачена ОСОБА_3 , якій роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, дала згоду на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. А також, відповідно до ч.5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачені ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, згідно із вимогами ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, від яких потерпілими є ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

В статті 471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Надана суду угода про примирення від 10 квітня 2020 року у вказаному провадженні відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, через свій похилий вік (1932 року народження) та стан здоров`я, через який не може покинути місце свого проживання, однак подала до суду заяву від 18 червня 2020 року (яка оформлена в присутності слідчого у даному кримінальному провадженні, захисникаадвоката ОСОБА_5 , та працівника суду), згідно якої остання просить суд здійснювати розгляд справи у її відсутності; угоду про примирення підтримує та просить затвердити таку.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 , які підтримують та просять затвердити угоду про примирення, думку прокурора та захисника, які не заперечували проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч.3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченої, що вона розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, з`ясувавши у потерпілого, що він розуміє наслідки укладання угоди та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 10 квітня 2020 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, на підставі ст.ст. 69, 70 КК України, у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 10 квітня 2020 року між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000517 від 20 лютого 2020 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №6/1-224/20 в розмірі 785 грн. 05 коп. та судової дактилоскопічної експертизи №3/1-291/20 в розмірі 1256 грн. 08 коп., всього на загальну суму 2041 грн. 13 коп. (дві тисячі сорок одна гривня тринадцять копійок).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1