Справа № 638/7007/20
Номер провадження 1 КС/638/1508/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О.

за участю секретарки судового засідання Корнієнко К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні внесене у кримінальному провадженні № 0001986 від 23 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Степанова Сергія, погодженого прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 Клочко Наталією про арешт майна,

установив:

27.05.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Степанова Сергія, погодженого прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 Клочко Наталією про арешт майна, в якому він просить накласти арешт на вилучене майно під час огляду місця події у період часу з 09 години 38 хвилин до 10 години 20 хвилин 23.05.2020 року в кабінеті № 409, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103. На такі речі:

мобільний телефон білого кольору «XIOMI mi 5 pro» 3/64 GB, ІМЕІ: НОМЕР_1 ;

SIM картка Київстар з мобільним номером НОМЕР_2 .

Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого відділу Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001986 від 23 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. У ході досудового розслідування було встановлено, що 22.05.2020 року невстановлена особа, маючи злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні аптеки «АНЦ № 38» (ШАРА), що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Науки, 64 вчинила крадіжку мобільного телефону «XIOMI mi 5 pro». Після чого невідомий зник з місця скоєння злочину.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, причину неявки слідчому судді не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Неприбуття слідчого або прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, що повністю узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку.

22.05.2020 року близько 12:00 год. в приміщенні аптеки «ШАРА», що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Науки, 64 невстановлена особа, таємно, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку мобільного телефону «XIOMI» білого кольору, що належить ОСОБА_1 , чим спричинено останній матеріальну шкоду (ЖЕО 19529), що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0001986 від 23.05.2020 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004 р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до абзацу 1 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Враховуючи, що слідчим суддею вже розглянуто аналогічне клопотання, що підтверджується ухвалою слідчого судді від 26 травня 2020 року по справі № 638/7007/20, номер провадження 1 КС/638/1481/20, якою накладено арешт на вилучене майно під час огляду місця події у період часу з 09 години 38 хвилин до 10 години 20 хвилин 23.05.2020 року в кабінеті № 409, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103, а саме: мобільний телефон білого кольору «XIOMI mi 5 pro» 3/64 GB, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; SIM картка Київстар з мобільним номером НОМЕР_2 , тому відсутні підстави для повторного розгляду цього клопотання, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 369 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Степанова Сергія, погодженого прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 Клочко Наталією про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001986 від 23 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: