Справа № 472/609/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2020 р.смт. Веселинове

Слідчий суддя Веселинівського районного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт Веселинове клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000057 від 24.11.2012 року,
В С Т А Н О В И В:
До Веселинівського районного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 , в якому він просить скасувати арешт майна, накладений постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС України ОСОБА_5 від 11 квітня 2011 року в межах розслідування кримінальної справи № 09110167, порушеної 19 червня 2009 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1 .
В обґрунтування необхідності скасування арешту захисник зазначає, що подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбали за спільні кошти у власність житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.11.2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 , а отже арештоване майно набуто у власність на законних підставах. При цьому за згодою подружжя покупцем за договором виступив ОСОБА_6 , та саме на його ім`я в подальшому було зареєстровано право власності на вказане майно.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є підозрюваними, обвинуваченими у кримінальному провадженні, щодо них не здійснюється досудове розслідування та останні в силу вимог чинного законодавства, не несуть цивільну відповідальність за дії третіх осіб.
На підставі зазначеного, захисник прохає скасувати арешт з вищевказаного нерухомого майна, оскільки наявність безпідставно накладеного арешту протягом такого тривалого часу порушує права власників на вільне розпорядження ним, створюючи перешкоди у реалізації їх права власності.
Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав в тому ж обсязі і з тих же підстав та просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна, оскільки такими діями буде порушено право потерпілого на відшкодування спричиненої шкоди винними особами по справі.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків
У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області перебуває кримінальне провадження, внесене 24.11.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0000057 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС України ОСОБА_5 від 11 квітня 2011 року в межах розслідування кримінальної справи № 09110167, порушеної 19 червня 2009 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено арешт.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок загальною площею 87,4кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належать ОСОБА_6 .
Згідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
В силу вимог ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Як зазначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На час розгляду клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 від 24.11. 2012 року внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 190 КК України не завершено, проводиться подальше досудове розслідування, виконуються вказівки прокурора.

На думку суду накладення арешту є співрозмірним обмеженням права власності ОСОБА_6 на даній стадії розслідування кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_6 .
За таких обставин суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки особою, що звернулась із клопотанням не доведено, що в застосуванні арешту відпала потреба.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя прийшов до переконання, що арешт вищезазначеного майна накладеного постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС України ОСОБА_5 від 11 квітня 2011 року скасуванню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС України ОСОБА_5 від 11 квітня 2011 року у кримінальному провадженні № 0000057 від 24.11.2012 року - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_1