Справа№ 701/1537/19
1-кп/693/57/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

12.05.2020 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду м. Жашків клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.309, ч.2 ст.311, ч.3 ст.311 та ч.2 ст.317 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жашківського районного суду Черкаської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №10000158 від 03.07.2019р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.307, ч.3 ст.309, ч.2 ст.311, ч.3 ст.311 та ч.2 ст 317 КК України.

05.05.2020р. через канцерярію суду від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів.

Клопотання державний обвинувач мотивував тим, що ухвалою Жашківського районного суду 17 березня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який закінчується 15 травня 2020 року. Закінчити судовий розгляд обвинувального акта до закінчення строку дії вказаної ухвали не має можливості, оскільки необхідно дослідити докази, в тому числі безпосередньо заслухати показання свідків і провести судові дебати.

Оскільки обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, оскільки санкція статті, за якою обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років та він розуміє, що у разі доведення вини у судовому порядку йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін. Вказане свідчить про реальну загрозу переховування ОСОБА_4 від суду з метою уникнення покарання у вигляді позбавлення волі та затягування судового розгляду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як останньому стало відомо про їхнє проживання після ознайомлення із матеріалами провадження, з метою уникнення відповідальності, а суд на даному етапі розгляду справи безпосередньо не дослідив показання вказаних учасників процесу; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у вчиненні злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні особливо тяжкі та тяжкі кримінальні правопорушення, прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказане свідчить про реальну загрозу вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, попередження яких можливе лише в умовах тримання останнього під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши сторони, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із даного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що в справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, суд, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року, п.48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які на цей час не допитані в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що передбачено п.п.1,3,4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Таким чином, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінуються обвинуваченому, наявність достатніх підстав вважати, що на даний час залишаються ризики, передбачені ст.177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотаннях, а також враховуючи те, що до закінчення строку дії ухвали від 17.03.2020р. закінчити судовий розгляд кримінального провадження не має можливості, оскільки необхідно дослідити докази, в тому числі безпосередньо заслухати показання свідків і провести судові дебати, суд приходить до висновку, що обрання відносно ОСОБА_4 будь якого іншого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки та вважає за необхідне продовжити йому строк тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом з наведенням доказів, що вказані кошти застави здобуті не злочинним шляхом.
Визначаючи розмір застави суд враховує, що її розмір покликаний в першу чергу забезпечити явку підозрюваного до відповідних державних органів під час здійснення кримінального провадження та належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, його майновий стан, розмір доходів, особливості життєдіяльності, а також обставини кримінального правопорушення і ступень тяжкості його наслідків, об`єктивним є визначення застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімумудля працездатних осіб, що складає 210200 грн. 00 коп., оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити усунення ризику негативної поведінки обвинуваченого. При цьому задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу обвинуваченого на хід досудового розслідування, у разі внесення застави необхідним є покладання на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 182-184, 193, 194, 196, 197, 309, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити на строк шістдесят днів, тобто з 12 травня 2020 року по 10 липня 2020 року включно.

Заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, визначити в розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 210200 (двісті десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Роз`яснити обвинуваченому, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі.

У випадку внесення обвинуваченим або заставодавцем застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-не виїжджати за межі території Черкаської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з свідками;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 13 травня 2020 року о 15 год. 00 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_7

З ухвалою суду ознайомилися. Копію отримали:

«____»________ 2020 року________________________ ОСОБА_4

Захисник ________________________ ОСОБА_6