№1-кп/243/296/2020
ВИРОК
Іменем України
25 травня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесенне в ЄРДР за №0001712 від 16.08.20019 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гусарівка, Барвінківського району, Харківської області, громадянина України, українця, не працюючого, з середньо спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 122 КК України, ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2019 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися на відкритій ділянці місцевості, розташованій між першим на другим під`їздами багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , де між ними на ґрунті раптово - виниклих неприязних стосунків виникла сварка. У ході сварки, ОСОБА_7 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_5 , спричинивши потерпілому: закритий перелом нижнього краю очниці з переходом на стінки лівої гайморової пазухи, забій м`яких тканин обличчя, що відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, як потребуючих для свого лікування термін понад 21 добу.

Крім того, 15 серпня 2019 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися на відкритій ділянці місцевості, розташованій між першим на другим під`їздами багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , де між ними на ґрунті раптово - виниклих неприязних стосунків виникла сварка.

У ході сварки, ОСОБА_7 не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно наніс удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого, останній втратив рівновагу, впав та втратив свідомість, вдарившись потиличною частиною голови об асфальтоване покриття.
Внаслідок противоправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 з необережності, що полягала у вигляді злочинної недбалості, спричинено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно - мозкова травма з переломом потиличної кістки зліва, субдуральна гематомою лобно скроневої області справа, забій речовини головного мозку правих лобної та скроневої часток, забійна рана потилиці, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, та ч. 1 ст. 122 КК України, за наведених в обвинувальному акті обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які відповідають суті пред`явленому обвинуваченню. Зокрема зазначив, що 14.08.2019 року йому подзвонила дружина та повідомила, що коли вона гуляла з дитиною та зайшла до магазину в с. Прелесне Слов`янського району, де сиділа компанія в якій був ОСОБА_5 , то попросила цю компанію не курити в сторону дитини. Пояснила, що вся компанія нормально відреагувала на зауваження, однак ОСОБА_5 не сподобалося її зауваження і він почав кидатись на неї з кулаками. Крім того обвинувачений пояснив, що на наступний день йому знову зателефонувала дружина та сказала, що ОСОБА_5 прийшов до неї додому із своїм родичем щоб розібратися в ситуації яка відбулася напередодні. Пояснив, що ОСОБА_5 відмовився спілкуватися з ним по телефону і тоді він вирішив приїхати та розібратися з цією ситуацією на місці. Пояснив, що коли приїхав в с. Прелесне Слов`янського району, та прийшов до ОСОБА_5 , за місцем його мешкання будинку АДРЕСА_3 , то останній почав на нього лаятися та сваритися з ним, на вулиці, біля вказаного будинку, замахнувся на нього, однак він в свою чергу встиг його випередити та наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_5 , від якого останній впав на землю. Після чого він допоміг потерпілому сісти на лавку та викликав швидку. Критично відноситься до скоєного та щиро кається. Цивільний позов прокурора визнає. Цивільний позов потерпілого визнає повністю в частині матеріальної шкоди, а в частині відшкодування моральної шкоди не визнає, зазначає, що сума в 50 000 грн. є необґрунтованою, хоч і не заперечує факту завдання потерпілому моральної шкоди. Просив вибачення у потерпілого.
Винність обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі протиправних дій, передбачених ч.1 ст. 122 КК України та ст. 128 КК України незважаючи на повне визнання ним своєї провини, підтверджується крім іншого показаннями свідка та потерпілого, даними безпосередньо в судовому засіданні, а також сукупністю інших об`єктивних доказів, досліджених в судовому засіданні та наявних в матеріалах кримінального провадження.
Так потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 14.08.2019 року в нього виник конфлікт з дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 , ініціатором якого була саме дружина обвинуваченого, яка з його слів почала робити зауваження компанії в якій він знаходився на предмет куріння в присутності дитини. Пояснив, що особисто він в цій компанії був особою, яка взагалі не курила. Зазначив, що дійсно посварився з нею, лише на словах, а руками її взагалі не чіпав та рук до неї не простягував. Після словесного конфлікту пояснив, що всі розійшлися. На наступний день 15.08.2019 року до нього додому прийшов ОСОБА_7 та між ними біля будинку де він мешкає відбулась розмова змісту якої він не пам`ятає, та після цієї розмови ОСОБА_7 вдарив його в обличчя кулаком. В зв`язку з вказаними діями обвинуваченного він отримав ушкодження голови та знаходився на лікуванні в лікарні. Зазначив під час судового засідання, що обвинувачений шкоду від скоєного злочину йому не відшкодовував, та що він перебував на лікарняному певний час, внаслідок чого втратив роботу. Цивільний позов просив задовольнити. Покарання обвинуваченому призначити на розсуд суду.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 просив призначити покарання обвинуваченому у відповідності до вимог діючого законодавства. Позовні вимоги потерпілого щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої діями обвинуваченого задовольнити повністю.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що восени 2019 року після обіду, він вийшов покурити з будинку АДРЕСА_3 , де проживає та пішов до бесідки. Пояснив, що коли курив то почув розмови грубої інтонації та побачив що з під`їзду зазначеного будинку вийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ще двоє чоловіків. З іх розмови він розчув як ОСОБА_7 казав ОСОБА_5 - «Піщли поговорим». Вказав суду, що бачив, як вищевказана компанія зайшла за бесідку та в цей момент зазначає, що відразу почув гучний хлопок, після чого підбіг до місця події, де побачив, що ОСОБА_5 лежить на землі без свідомості, а ОСОБА_7 стояв поряд з ним, та після чого він разом із ОСОБА_7 підняли потерпілого за руки з землі та віднесли на лавочку. Пояснив, що бачив кров з голови потерпілого, відразу побіг додому за прибором, щоб виміряти тиск ОСОБА_5 та сказав дружині щоб викликала швидку. Пояснив, що оскільки є фельдшером то зробив укол потерпілому, після чого ОСОБА_5 почав приходити до тями. Коли приїхала швидка, то їхати до лікарні ОСОБА_9 відмовився.

Суд надаючи належну та всебічну оцінку поясненням потерпілого який був приведений до присяги та допитаний під час судового засідання, і свідка ОСОБА_8 та аналізуючи їх пояснення в контексті та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження зазначає, що матеріали справи не містять, а під час судового засідання не було встановлено, що у потерпілого ОСОБА_5 чи свідка ОСОБА_8 були об`єктивні підстави обмовляти обвинуваченого, а їх показання надані в судовому засіданні були послідовними, логічними, та не містили в собі протиріч з приводу часу та характеру отримання потерпілим тілесних ушкоджень саме від дій обвинуваченого, а також повністю узгоджуються з іншими належними доказами по справі, а тому суд визнає їх достовірними та такими, що доводять суду що саме обвинувачений ОСОБА_7 15 серпня 2019 року наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_5 , від якого потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя.

Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим, та пояснень потерпілого і свідка, наданих в судовому засіданні та визнаних судом належними, вина ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду справи доказами, а саме:

Відповідно до довідки № 273 КЛПЗ «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» від 16.08.2019 року у ОСОБА_5 було діагностовано перелом кісток зводу черепа. Субдуральна гематома. Забій головного мозку. (Том 1 а.к.п. 72).

Згідно протоколу огляду місця події від 16.08.2019 року та ілюстративної фототаблиці до протоколу видно, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, розташована біля під`їзду № 1 по АДРЕСА_3 на якій було виявлено сліди плями бурого кольору. (Том 1 а.к.п. 74-79).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.08.2019 року та фототаблиці до протоколу проведення огляду місця події видно, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, яка розташована між 1 та 2 під`їздами будинку АДРЕСА_3 . Під час огляду даної ділянки місцевості було зроблено детальні знімки місця спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. (Том 1 а.к.п. 91-93).
Аналіз вищевказаних письмових доказів свідчить про те, що подія злочину мала місце, та потерпілому ОСОБА_5 дійсно було завдано тілесні ушкодження біля під`їзду № 1 по АДРЕСА_3 внаслідок яких в нього було діагностовано перелом кісток зводу черепа. Субдуральна гематома. Забій головного мозку.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 23.08.2019 року об`єктом огляду є мобільний телефон наданий ОСОБА_7 , який постійно перебував у його користуванні, в телефонній книжці якого міститься інформація про вхідні дзвінки абонента «Жена» та інші, зазначив, що інформацію про вхідні та вихідні дзвінки з телефону він з нього не видаляв. (Том 1 а.к.п. 87-88).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 23.08.2019 року та фото таблиці до протоколу вбачається, як свідок ОСОБА_8 детально пояснив та предметно описав як він сидів біля під`їзду АДРЕСА_4 у арці, та в якому саме положенні знаходився потерпілий ОСОБА_5 , після нанесення йому тілесного ушкодження. (Том 1 а.к.п. 94-98).
З переглянутого під час судового засідання диску на якому міститься відеозапис проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 було встановлено, що дійсно свідок ОСОБА_8 на прохання слідчого, без застосування примусу та погроз детально та предметно описав та розповів про відомі йому обставини нанесення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. (Том 1 а.к.п. 167).
Жодних зауважень з боку учасників судового розгляду з приводу переглянутого вказаного диску не надходило.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 24.08.2019 року за участі свідка ОСОБА_10 видно, що свідок ОСОБА_10 відтворив на місці події механізм спричинення завданих потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, за допомогою статиста продемонстрував положення, в якому перебував потерпілий, після того як він почув хлопок, характерний для удару по тілу людини, а саме лежачи на спині, головою в напрямку 1 - го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , та пояснив, що обвинувачений знаходився поряд з лежачим на асфальті ОСОБА_5 . Після чого обвинувачений разом із товаришем залишили місце подій. (Том 1 а.к.п. 99-104).
Як вбачається з протоколу огляду відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 24.08.2019 року зауважень та доповнень з приводу проведеної слідчої дії та відеозапису у свідка ОСОБА_10 не має. (Том 1 а.к.п. 105).
З переглянутого під час судового засідання диску на якому міститься відеозапис проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 було встановлено, що дійсно свідок ОСОБА_10 на прохання слідчого, без застосування примусу та погроз детально та предметно описав та розповів про обставини нанесення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. (Том 1 а.к.п. 169).
Жодних зауважень з боку учасників судового розгляду з приводу переглянутого вказаного диску не надходило.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 29.08.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 вбачається, що обвинувачений за допомогою статиста детально вказав механізм нанесення удару потерпілому, після чого за допомогою статиста вказав в якому положенні лежав на землі потерпілий після його удару та описав обставини та причини конфлікту, який відбувся між ним та потерпілим 15.08.2019 року. Зазначив що особисто сказав про необхідність виклику швидкої. (Том 1 а.к.п. 118-125).
Як вбачається з протоколу огляду відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 29.08.2019 року зауважень та доповнень з приводу проведеної слідчої дії та відеозапису у ОСОБА_7 не має. (Том 1 а.к.п. 126).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 03.09.2019 року та фото таблиці до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 вбачається що потерпілий ОСОБА_5 за допомогою статиста продемонстрував та детально описав, як малознайомий чоловік його взяв за праву руку, розвернув до себе та як кулаком правої руки наніс один удар в область лівого ока, від якого він впав на асфальт спиною та вдарився потилочною частиною голови, та в якому саме положенні він лежав на асфальті після удару. (Том 1 а.к.п. 127-131).

З переглянутого під час судового засідання диску на якому міститься відеозапис проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 були вказані обставини та факт нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень. Жодних зауважень з боку учасників судового розгляду з приводу переглянутого вказаного диску не надходило.
Аналіз вищевказаних доказів доводить суду той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_5 кулаком правої руки один удар в ліву частину обличчя, а також той факт, що ця подія мала місце 15 серпня 2019 року біля будинку по АДРЕСА_3 . Ці обставини доведені суду шляхом деталізації та послідовності проведених слідчих експериментів за участю обвинуваченого, потерпілого та свідка, які є такими що відповідають фактичним обставинам справи встановлених в судовому засіданні та не суперечать один одному.
Крім того у суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених слідчих експериментів оскільки вони були проведені у відповідності до положень ст. 240 КПК України, в умовах абсолютної безпеки для життя і здоров`я осіб, які брали в них участь,без приниження їх честі та гідності та крім того в умовах, максимально наближених до тих, в яких відбувалися досліджувані події.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2019 року свідок ОСОБА_10 по загальним ознакам зовнішності, а саме: формі та рисам обличчя, формі носу, губ та підборіддя впізнав на фото № 2 особу яка 15.08.2019 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 (Том 1 а.к.п 106-107)
Згідно довідки до протоколу від 24.08.2019 року видно, що на фото № 2 зображений ОСОБА_7 (том 1 а.к.п.108).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.09.2019 року потерпілий ОСОБА_5 за загальними ознаками зовнішності, а саме: формі та рисам обличчя, формі носу, губ, очей, підборіддя, овалу обличчя та кольору волосся впізнав на фото № 4 особу яка 15.08.2019 року спричинила йому тілесні ушкодження.
Згідно довідки до протоколу від 03.09.2019 року видно, що на фото № 4 зображений ОСОБА_7 (Том 1 а.к.п. 132-134).
Аналіз зазначених вище письмових доказів доводить суду той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, оскільки вищевказані слідчі дії були проведені у відповідності до норм КПК України, а доказів чи підстав для оговору обвинуваченого зі сторони потерпілого під час судового розгляду встановлено не було.
Згідно висновку експерта № 341 від 28.08.2019 року - при надходженні до лікарні у ОСОБА_5 були виявлені: 1) закрита черепно мозкова травма з переломом потиличної кістки зліва, субдуральною гематомою лобно скроневої області справа, забієм речовини головного мозкуправих лобної та скроневої часток, забійна рана потилиці. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету або при падінні на такий, незадовго до надходження до лікарні і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя; 2) Закритий перелом нижнього краю очниці з переходом на стінки лівої гайморової пазухи, забій м`яких тканин обличчя утворились від дії тупого предмету, незадовго до надходження до лікарні і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючих для свого лікування термін понад 21 добу. Вказані тілесні ушкодження утворились від не менш двох травмуючи впливів в ділянки обличчя та голови. Індивідуальні властивості травмуючого предмету в виявлених тілесних ушкодженнях не відобразилися. Об`єктивних судово медичних ознак, які б свідчили про послідовність заподіяння вказаних тілесних ушкоджень не виявлено. В момент завдання тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися у вертикальному положенні або близькому до такого. Судячи з характеру виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого, він міг виконувати обмежений об`єм самостійних дій в обмежений короткий проміжок часу до моменту втрати свідомості. Однак проміжок часу від утворення даних тілесних

ушкоджень до втрати свідомості суто індивідуальний. Беручи до уваги локалізацію і характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , найбільш вірогідніше, вони утворились при «падінні стоячи на ногах при наданні тілу попереднього прискорення, а саме удару кулаком в обличчя». (Том 1 а.к.п. 84-85).
Відповідно до висновку експерта № 358 від 09.09.2019 року враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , не виключена можливість виникнення їх при обставинах на які вказує як підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експеримента від 29.08.2019 року так і потерпілий ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту від 03.09.2019 року. (Том 1 а.к.п. 142-143).
Згідно висновку експерта № 385 від 24.09.2019 року вбачається, що - при надходженні до лікарні у ОСОБА_5 були виявлені: 1) закрита черепно мозкова травма з переломом потиличної кістки зліва, субдуральною гематомою лобно скроневої області справа, забієм речовини головного мозкуправих лобної та скроневої часток, забійна рана потилиці. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету або при падінні на такий, незадовго до надходження до лікарні і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя; 2) Закритий перелом нижнього краю очниці з переходом на стінки лівої гайморової пазухи, забій м`яких тканин обличчя утворились від дії тупого предмету, незадовго до надходження до лікарні і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючих для свого лікування термін понад 21 добу. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 утворились внаслідок дії тупого предмету в ліву половину обличчя, внаслідок чого утворився закритий перелом нижнього краю очниці з переходом на стінки лівої гайморової пазухи, забій м`яких тканин обличчя, з подальшим падінням тіла та ударом потиличною ділянкою голови об тверду опорну поверхню, внаслідок чого утворилась виявлена закрита черепно мозкова травма з переломом потиличної кістки зліва, субдуральною гематомою лобно скроневої області справа, забієм речовини головного мозку правих лобної та скроневої часток, забійна рана потилиці. (Том 1 а.к.п. 149-150).
У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони були проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, згідно ст. 242 КПК України, компетентними особами, відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу", що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи. Висновки експертиз ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися та не суперечать іншим зібраним у справі доказам, достовірність яких встановлена судом та які підтверджують обгрунтовану винуватість ОСОБА_7 у скоєних кримінальних правопорушеннь.
Суд звертає увагу, що обвинувачений хоч і визнав свою вину в повному обсязі, однак у своїх поясненнях зазначив, що завдав потерпілому удар кулаком в обличчя, оскільки потерпілий замахнувся на нього, а він спрацював на випередження.
У зв`язку з чим, суд вважає за доцільно зауважити, що Конституція України гарантує кожному право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Згідно ч. 1,3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.
З огляду на вищевказане, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що його дії носили фактично захисний характер, оскільки саме потерпілий ОСОБА_5 перший

замахнувся в його бік, судом не приймаються до уваги, оскільки при вирішені питання щодо наявності умислу заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, а також в завданні необережного тяжкого тілесного ушкодження, суд виходить із сукупності всіх обставин, які були встановлені в судовому засіданні, вчиненого діяння, зокрема враховує спосіб та силу удару, а саме кулаком, від чого потерпілий відразу втратив свідомість, а також характер та локалізацію тілесних ушкоджень завданих обвинуваченим, а саме в обличчя потерпілого, крім того судом достовірно встановлено та підтверджено в судовому засіданні як поясненнями потерпілого та і свідка, що по перше саме обвинувачений був ініціатором, як зустрічі з потерпілим, оскільки сам прийшов до нього, так і продовження їх словесної перепалки за межами будинку, а саме на подвір`ї, оскільки з пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається що саме обвинувачений казав потерпілому «Пішли поговорим». Тобто обвинувачений маючи реальну можливість закінчити інцидент, продовжив здійснювати дії спрямовані на продовження конфлікту, та повів потерпілого в сторону від будинку, оскільки в нього виникла особиста неприязнь до потерпілого, та в результаті чого він навмисне та неочіковано для потерпілого завдав останньому удар кулаком в обличчя, оскільки потерпілий не встиг навіть здійснити дій до захисту та відразу втратив свідомість від удару.
Суд зазначає, що в обвинуваченого не було обґрунтованих підстав для самозахисту, оскільки як встановлено в ході розгляду справи, з боку потерпілого не існувало суспільно-небезпечного посягання на життя та здоров`я обвинуваченого, будь-яких тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого в ході досудового розслідування виявлено не було, до медичних закладів чи органів поліції з приводу начебто завданих йому потерпілим тілесних ушкоджень обвинувачений не звертався.
Тому твердження обвинуваченого, що потерпілий перший замахнувся на нього суд, розцінює критично та як спосіб пом`якшити покарання за вчинений злочин, оскільки вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду письмовими доказами та поясненнями потерпілого і свідка.
Встановлена в судовому засіданні сукупність доказів, а також цілеспрямованість, характер та локалізація отриманих тілесних ушкоджень потерпілим, свідчать про умисність удару нанесеного потерпілому ОСОБА_7 зі значною силою, що підтверджує наявність умислу обвинуваченого саме на спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Як вбачається з диспозиції ст. 128 КК України, з об`єктивної сторони цей злочин характеризується: дією або бездіяльністю у виді посягання на здоров`я іншої людини; наслідками у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень; причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідками.
Суб`єктивна ж сторона виявляється у формі злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Так під час судового засіданні достовірно було встановлено, підтверджено письмовими доказами, поясненнями свідка і потерпілого та не заперечувалось учасниками судового розгляду, що саме конкретні умисні протиправні дії ОСОБА_7 по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 , які виразилися в нанесенні йому удару кулаком в обличчя, після чого останній втратив свідомість та впав на землю, вдарившись головою - безпосередньо потягли за собою закриту черепно - мозкову травму з переломом потиличної кістки зліва, субдуральної гематоми лобно скроневої області справа, забій речовини головного мозку правих лобної та скроневої часток, забійну рану потилиці та відповідно спричинення потерпілому необережного тяжкого тілесного ушкодження, тобто була зазначена та розкрита форма суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст. 128 КК України (злочинна самовпевненість або злочинна недбалість).
Сукупність наведених та оцінених судом фактичних та об`єктивних доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є

небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та необережне тяжке тілесне ушкодження, а його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.122 КК України та за ст. 128 КК України.

Відповідно до п.1,2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначання судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7(із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 6 листопада 2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Водночас суди мають враховувати й вимоги КК України стосовно призначення покарання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Так при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь скоєних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої та середньої тяжкості, дані про особу, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню доньку, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, крім того враховує той факт, що обвинувачений хоч і не відшкодував на теперішній час спричинену шкоду потерпілому однак визнає цивільний позов як прокурора, так і потерпілого в частині матеріальної шкоди, та не визнає цивільний позов потерпілого в частині моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, з огляду на те, що вважає її завищеною. Згідно досудової доповіді органу пробації - Слов`янський МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Про щиросердне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї вини як під час досудового розслідування, так і судового розгляду справи, повного визгнання позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди від скоєнного злочину, критичне ставлення до скоєного.
Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочинів, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочинів, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочинів, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочинів, що характеризують поведінку винного після вчинення злочинів, а також індивідуальних особливостей: стать, вік, стан здоров`я, спосіб життя, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за вчинені кримінальні правопорушення у виді обмеження волі в межах санкцій: ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України.

При цьому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом визначення покарання за кожний злочин окремо та поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи тяжкість злочинів, вчинених ОСОБА_7 особу винного, який є раніше не судимим, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та інші обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання. На підставі ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють відповідальність за заподіяну шкоду, зокрема ст.23, 1166, 1167 ЦК України.
Цивільний позов на суму 15 922 грн. 71 коп., заявлений Слов`янською місцевою прокуратурою, яка діє в інтересах КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» до обвинуваченого про відшкодування витрат витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, суд вважає необхідним задовольнити виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Згідно з довідкою КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» - потерпілий від даного злочину ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні в період з 16.08.2019 року по 02.09.2019 року. Загальна вартість витрачених коштів територіальної громади на стаціонарне лікування потерпілого від злочину становить 15922,71 (Том 1 а.к.п. 11), у зв`язку з чим суд зазначає, що саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська».
Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 на суму матеріальної шкоди в розмірі 12705 грн. 55 коп., та суму моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп., підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що внаслідок спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, та необережного тяжкого тілесного ушкодження останній знаходився тривалий час на лікуванні в КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська». На придбання необхідних медичних препаратів для лікування були витрачені власні кошти потерпілого на загальну суму 12705

грн. 55 коп., що підтверджується накладними, квитанціями та касовими чеками з аптек. (Том 1 а.к.п. 26-34).
Крім того, суд зазначає, що внаслідок вчинених ОСОБА_7 злочинів ОСОБА_5 поніс моральну шкоду, так як неправомірними діями обвинуваченого останньому було завдано моральні та фізичні страждання, які позначили негативні зміни в його житті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В силу п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особа, яка завдала моральну шкоду. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Одночасно, враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, при цьому, суд враховує характер вчиненого відносно потерпілого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з врахуванням сімейного та матеріального стану обвинуваченого, достатньою та розумною, за таких обставин, є сума відшкодування в розмірі 5000 гривень, у співвідношенні для відшкодування заподіяного виду шкоди.
Процесуальні витрати відсутні. Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених: ч. 1 ст. 122, та ст. 128 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ст. 128 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років

іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України - не обирався.

Цивільний позов прокурора до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Шевченка, буд. 40, , Р/Р 9258 витрати на лікування потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок завданого злочину в сумі 15 922 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн. 71 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , 12 705 (дванадцять тисяч сімсот п`ять) гривень 55 коп. - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі:

Мобільний телефон «Nomi i 6030», який належить ОСОБА_7 , та знаходиться під розпискою у нього на зберіганні, після набуття вироком законної сили залишити в користуванні власника;

- Диск DVD-R на якому міститься відеозапис слідчого експерименту проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , диск DVD-R на якому міститься відеозапис слідчого експерименту проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , диск DVD-R на якому міститься відеозапис слідчого експерименту проведеного за участю ОСОБА_7 , диск DVD-R на якому міститься відеозапис слідчого експерименту проведеного за участю ОСОБА_5 , паперовий конверт в якому перебуває змив речовини бурого кольору після набуття вироком законної сили зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок ухвалено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду: ОСОБА_1