Провадження № 1-кп/947/226/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2020 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002411 від 04.07.2019 рокупро застосування до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, учня 9-Б класу Одеської загальноосвітньої школи №2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

законий представник неповнолітнього ОСОБА_6

представник служби у справах дітей ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

04.07.2019 року близько 07 годин ранку неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №8 по вул.Героїв Крут в м.Одесі, помітив припаркований мопед марки «HONDA LEAD» чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49,9 см3, потужність 5 к/с, 2009 року випуску, який належить ОСОБА_8 .

Після чого у неповнолітнього ОСОБА_3 виник злочинний намір на незаконне заволодіння вказаним мопедом. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та з корисливих спонукань, неповнолітній ОСОБА_3 тримаючись за руль мопеду з двох сторін відкотив мопед за будівлю супермаркету «Таврія-В», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Варненська, де за допомогою відкрутки ОСОБА_3 намагався привести двигун мопеду у робочий стан, що йому не вдалося. Після чого, ОСОБА_3 покотив зазначений мопед на станцію технічного обслуговування, розташованого по вул. АвдєєваЧорноморського в м.Одесі, однак біля будинку №157 був зупинений співробітниками поліції, яким зізнався у скоєні кримінального правопорушення, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом.

Своїми незаконними діями неповнолітній ОСОБА_3 , причинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 10400 гривен.

Згодом матеріальні збитки потерпілому були відшкодовані шляхом повернення транспортного засобу.

Таким чином ОСОБА_3 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Неповнолітній ОСОБА_3 допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за суспільно-небезпечним діянням, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, винуватим визнав себе повністю та пояснив суду, що дійсно він 04.07.2019 року незаконно заволодів транспортним засобом мопедом, який належить потерпілому ОСОБА_8 .

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції учасників судового провадження.

Згідно письмової заяви потерпілого ОСОБА_8 , який належним чином повідомлений про дату розгляду справи вбачається, що потерпілий просить про розгляд справи судом у його відсутність, тому суд за згодою учасників судового процесу, в порядку ст.325 КПК України суд розглянув справу у відсутність потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 також не заперечував проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.
Представник служби у справах дітей вважає доцільним застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши характеризуючий неповнолітнього ОСОБА_6 матеріал, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 підлягає задоволенню, як обґрунтоване з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК України.

Відповідно до ч.1 ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України настає з шістнадцяти років.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 актовий запис № 273 від 28.04.2005 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються задовільно по місцю проживання та навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у в службі у справах дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Таким чином, відповідно до п.2 ч.2 ст.105 КК України, суд вважає необхідним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_3 , оскільки метою застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля є забезпечення інтересів неповнолітнього, цей захід виховного характеру за своєю суттю сприяє встановленню контролю, посилення позитивного впливу на неповнолітнього.
Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п.2 ч.2 ст.105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч.3 ст.105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість такого строку має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме: встановити обмеження перебування неповнолітнього ОСОБА_3 поза місцем проживання з 18 годин до 07 годин без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, на строк 1 рік та заборонити виїжджати в іншу місцевість без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей Одеської міської ради протягом 1 року.
Керуючись ст.ст.22, 97, 105 КК України, ст.ст.292, 301, 498, 500, 501, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотанняпро застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002411 від 04.07.2019 рокупро застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, учня Одеської загальноосвітньої школи №2, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: встановити обмеження перебування неповнолітнього ОСОБА_3 поза місцем проживання з 18 годин до 07 годин без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, на строк 1 рік та заборонити виїжджати в іншу місцевість без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей Одеської міської ради протягом 1 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей Одеської міської ради.
Речові докази: диск з відеозаписом зберігати у матеріалах справи; мопед марки «HONDA LEAD» чорного кольору, два болти та пластикової деталі від мопеду білого кольору, які знаходяться на зберіганні у потерпілого повернути власнику ОСОБА_8 ; викрутку знищити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1