Провадження № - 1кп/201/114/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003081 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньої освітою, інвалід ІІІ групи, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України;

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

09.09.2017 близько 19 годин 00 хвилин у ОСОБА_3 , знаходячись біля буд. 2 по вул. Лазаряна в м. Дніпро, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на завдання легких тілесних ушкоджень останньому. Після чого, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на завдання легких тілесних ушкоджень, передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, стоячи до потерпілого обличчям, який в цей час стояв спиною до останнього, завдав один удар бічною поверхнею долоні своєї правої руки в область правої скули ОСОБА_5 , в результаті чого заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді: забію м`яких тканин правої половини обличчя з набряком м`яких тканин в виличній області праворуч, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 09.09.2017 приблизно о 19 годині 01 хвилин, проходячи повз буд. № 2 по вул. Лазаряна в м.Дніпро, побачив на землі мобільний телефон марки «IPHONE 6S», який визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих спонукань та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон «IPHONE 6S», який належить ОСОБА_5 , після чого зник з викраденим майном зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.

Майнова шкода завдана потерпілому кримінальним правопорушенням становить 14 079 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті. Обвинувачений пояснив, що він зустрів потерпілого і так як той відмовився з ним розмовляти вдарив його долонею правої руки в область правої скули. Далі він побачив, що у потерпілого випав телефон. Він переконався, що потерпілий не дивиться на нього, бо відволікся внаслідок удару, підняв телефон і пішов з місця пригоди. Коли він бив, то наміру викрасти телефон не мав, вимог таких не видвигав.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у легкому тілесному ушкодженні та таємному викраденні чужого майна та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який один з яких відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а інший до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт та за ч. 1 ст. 185 КК України виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, який являється злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі і з дати вчинення злочину пройшло більше двох років, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від призначеного основного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання призначеного за ст. 185 ККУ у виді позбавлення волі, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт строком на двісті годин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 99,00 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1