Справа № 761/9801/20
Провадження № 1-кс/761/6087/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0004520 від 11.10.2019 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

02.04.2020 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004520 від 11.10.2019 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України, про визначення порядку зберігання речових доказів шляхом передачі в порядку та на умовах ст.ст. 19 та 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління права вимоги за переліком договорів, які зазначені у клопотанні.

Клопотання мотивоване тим, що службові особи ДП «Сетам»,

ПАТ Укрсоцбанк, відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за попередньою змовою з іншими невстановленими особами та приватними структурами, здійснюють привласнення, розтрату майна Фірми «Т.М.М.» - ТОВ () шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Так, 04.03.2004 між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та Акціонерно-комерційним банком «ХФБ Банк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», укладено кредитний договір №252-СВ. Протягом 2004 2016 років, було укладено ряд додаткових угод. Відповідно до додаткової угоди № 48 від 30.09.2016 до вказаного договору (в редакції від 29.04.2014), згідно з якою визначено кінцевий термін користування та погашення кредиту 31.03.2021, заборгованість позичальника становить 15.599.248,20 євро (14.857.932,43 євро заборгованість з повернення отриманого кредиту та проценти в сумі 741.315,77 євро).

Вартість зазначених речових доказів становить понад 200 розмірів прожиткового мінімуму.
Крім того, встановлено, що співучасники вчинення злочину вчинять дії, спрямовані на пошкодження вищевказаних речових доказів та на зниження їхньої економічної вартості.
Тому, з метою забезпечення збереження речових доказів та збереження їхньої економічної вартості, виникла необхідність у отриманні рішення слідчого судді про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління вказаними арештованими правами вимоги.
05.11.2019 року зазначене нерухоме майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
В суді слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання, навів фактичні дані, якими обґрунтовує клопотання.

Так, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004520, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2019, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом зловживання посадовими особами ПАТ «Укрсоцбанк» службовим становищем, з метою дострокового стягнення на його користь заборгованості за тілом кредиту, спільно зі службовими особами відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ТОВ «Приватна експертна служба» та приватними нотаріусами міста Києва, здійснили незаконне відчуження вказаного вище нерухомого майна Фірми «Т.М.М.» - ТОВ по безпідставно заниженим цінам, вартість вищезазначеного нерухомого майна була безпідставно суттєво занижена у вказаних вище звітах ТОВ «Приватна експертна служба» на суму в 257.352.519,67 грн.

20.01.2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва постановив ухвалу у справі № 761/1550/2020 про накладення арешту на нежиле приміщення № 116, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Провіантська (Тимофєєвої Галі), буд. 3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), яке на праві приватної власності належить ТОВ «ТРАНС ІНДУСТРІЯ», із забороною здійснення будь-якого відчуження зазначеного майна та права розпоряджатися ним.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 100 КПК України, передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частина 5 ст. 100 КПК України, передбачає, що речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.
Крім того, в положеннях ч. 6 ст. 100 КПК України, зазначено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
Відповідно до ч. 7 ст. 100 КПК України, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Крім того, відповідно до п. 5 Порядку зберігання речових доказів, стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104 (зі змінами та доповненнями, станом на 16.11.2016 року), умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.
Пунктом 10 вказаного положення передбачено, що взяття на облік речових доказів проводиться не пізніше наступного дня після їх вилучення (отримання) шляхом внесення відповідного запису до книги обліку. У разі коли облік речових доказів у книзі обліку не може бути проведений своєчасно з об`єктивних причин (значна віддаленість місця вилучення (отримання) речових доказів від місцезнаходження органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ тощо), такий облік повинен проводитися в день їх фактичної доставки. Якщо день, в який повинен бути проведений облік речових доказів, припадає на святковий або інший неробочий день, їх облік проводиться у перший після нього робочий день.
При цьому, в п.11 Положення зазначено, що після передачі речових доказів до іншого місця зберігання, визначеного у цьому Порядку, слідчий у строки, зазначені в пункті 10 цього Порядку, зобов`язаний надати відповідальній особі копії документів, які підтверджують факт передачі речових доказів.
Частиною другою статті 1 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон) передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.
У пункті 4 частини першої статті 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведенім оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешту кримінальному провадженні.
За абзацом четвертим частини першої статті 1 Закону, управляючи активами, Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.
Відповідно до частини третьої статті 21 Закону, управління активами, зазначеними у частині першій цієї етап і, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.
Абзацом першим частини першої статті 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 19 Закону, активи, визначені абзацом першим цієї статті, приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів.
Згідно з частиною другою статті 19 Закону', у разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.
Частиною першою статтею 21 Закону встановлено, що управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.
Вимогами абзацу другого частини другої статті 21 Закону передбачено, що управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, між Національним агентством та управителем визначеним за результатами конкурсу відповідно до абзацу першого частини другої зазначеної статті Закону.
Відповідні законодавчі приписи та процесуальний порядок встановлений пунктом 2 та абзацом сьомим частини шостої, частиною сьомою етапі 100 КПК України.
Відповідно до положень частини восьмої статті 21 Закону, у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, Національне агентство у триденний строк повертає їх законному власнику.
Вимогами статті 24 Закону, встановлено, що надходження від здійснюваного Національним агентством управління активами, а також кошти, одержані на підставі міжнародних угод щодо розподілу та повернення активів в Україну, перераховуються до державного бюджету.
В ході розгляду клопотання слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що вчинено злочин, з урахуваннями суми завданих збитків потерпілому. На вказане нерухоме майно ухвалою слідчого судді накладено арешт, як на речові докази, із забороною здійснення будь-якого відчуження зазначеного майна та права розпоряджатися ним незалежно від того, за ким він зареєстрований, захід забезпечення є діючим. За таких обставин існують підстави, передбачені ст.ст. 19 та 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», для визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління нежиле приміщення № 116, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Провіантська (Тимофєєвої Галі), буд. 3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), з метою збереження активів, їх економічної вартості, досягнення цілей накладення арешту на майно та забезпечення досягнення завдань кримінального провадження.

Керуючись ст. 98, 100 КПК України, ст.ст. 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0004520 від 11.10.2019 шляхом передачі в порядку та на умовах ст.ст. 19 та 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління речового доказу об`єкта нерухомого майна, на який накладено арешт, із забороною розпоряджатися ними та здійснювати будь-яке його відчуження, незалежно від того, за ким він зареєстрований, а саме на нежиле приміщення № 116, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Провіантська (Тимофєєвої Галі), буд. 3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Зобов`язати службових осіб Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () забезпечити реєстрацію прав на управління та інших речових прав, що виникатимуть на підставі ухвали щодо передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління вищевказаного об`єкту нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1