Справа №173/685/20
Провадження №1-кп/173/133/2020
У Х В А Л А
іменем України

26 травня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000142 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ :
В провадженні Верхньодніпровського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого . 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, мотивуючи тим, що будь-яких підстав для скасування чи зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має. Враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, наявність ризиків, які існували на момент обрання запобіжного заходу та які на даний час не зменшилися, а також те, що в разі зміни запобіжного заходу обвинувачений може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, впливати на потерпілих, вчиняти інші правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином з метою покращення свого становища та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, просив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

Обвинувачений та його захисник щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та просили обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Потерпілі щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували.

Вивчивши клопотання прокурора, з`ясувавши думку обвинуваченого, його захисника та потерпілих приходжу до наступного висновку.

Так на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 встановлено, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в той самий час з`ясовуючи питання про міцність соціальних зв`язків судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце реєстрації, офіційно працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем працевлаштування та проживання характеризується позитивно, вину в скоєному злочині визнав в повному обсязі.

Також судом враховується і той факт, що потерпілі в судовому засіданні в категоричній формі заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, що узгоджується з позицією, наведеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Медвєдєв та інші проти Франції» (рішення ЄСПЛ від 29 березня 2010 року, § 76). Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, під час визначення підстав для застосування конкретного виду запобіжних заходів також слід ураховувати правило, що закріплено ч. 3 ст. 176 КПК України, - суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Отже, ще однією складовою підстав застосування конкретного запобіжного заходу є наявність відомостей про те, що іншими запобіжними заходами виконання завдання кримінального провадження є неможливим.

Разом з тим частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При цьому суд зважає на практику ЄСПЛ, що за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт, прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 §1(с) Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»). Тому суд вважає, що застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу найбільш відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків в суді, з покладенням на обвинуваченого передбачених у ст.194 КПК України обов`язків.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю строком на 60 днів, тобто з 26 травня 2020 року з 13 години 00 хвилин до 24 липня 2020 року до 13 години 00 хвилин включно.
Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою прокурора, суду та покласти на нього строком до 24. липня 2020 року такі обов`язки:

- не відлучатися із Верхньодніпровського рану без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими в цьому кримінальному провадженні;
- не залишати приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу 21:00 години вечора до 06:00 години ранку наступного дня.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1