Номер провадження 11-кп/816/294/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 592/15954/19 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено з огляду на те, що його поведінка має ситуативний характер та не дає беззаперечних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі. В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що на час розгляду даного клопотання ОСОБА_7 невідбута ним частина покарання становила 1 рік 5 місяців 27 днів. За період з 2011 по 2017 рік адміністрацією ДУ «Шосткінська виправна колонія № 66» ОСОБА_7 було оголошено 7 подяк за добру поведінку, сумлінне ставлення до праці та активну участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, був працевлаштований на пилорамі та оголошено лише 2 догани, які є погашеними. Апелянт вважає, що вище значені обставини судом не були враховані, тоді як суд взяв до уваги лише пояснення представника ДУ «Сумська виправна колонія № 116» про задовільну поведінку ОСОБА_7 та його небажання брати участь у програмі диференційованого виховного впливу та небажання працювати, що суперечить рапорту заступника начальника ДУ «Сумська виправна колонія № 116», згідно з яким ОСОБА_7 протягом другого кварталу 2019 року характеризувався з позитивної сторони, до основної роботи ставиться сумлінно з власної ініціативи долучався до додаткової роботи з благоустрою та проведення ремонтних робіт у відділенні. Зазначає захисник і про те, що оскільки загалом за період з 2011 по 2019 рік ОСОБА_7 оголошено 8 подяк, а за сумлінне ставлення до праці достроково знімались раніше накладені на нього стягнення, що в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції) на підтримку вимог апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження і особової справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був засуджений за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2008 року за п.п.2,10 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.152, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. ОСОБА_7 відбував покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№66)», ДУ «Покровська виправна колонія (№17)». До ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» прибув 07 листопада 2017 року. Станом на 17 грудня 2019 року невідбута частина покарання становила 01 рік 05 місяців 27 днів.

Відповідно до положень ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Враховуючи те, що на час розгляду справи засуджений ОСОБА_7 фактично відбув більше 2/3 строку покарання, до нього можуть бути застосовані положення ст.82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування положень ст.82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений дійсно став на шлях виправлення та підтвердив це своєю зразковою поведінкою, ставленням до праці, відсутністю стягнень та додержанням режиму відбування покарання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були належним чином досліджені відомості про особу засудженого, зокрема, його характеристики, відомості про наявні стягнення і заохочення. Так, судом першої інстанції встановлено, що за період відбування покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№66)» ОСОБА_7 характеризувався як посередньо, так і позитивно, був працевлаштований в допоміжній службі, отримав робітничу професію «верстатник широкого профілю», а в ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» характеризується негативно, порушував вимоги режиму тримання, на виробництві не працевлаштований. За весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 має вісім стягнень за порушення вимог режиму тримання та вісім заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Суд дійшов висновку, що за весь час відбування покарання ОСОБА_7 характеризувався як посередньо, так і негативно, мав стягнення за порушення правил відбування покарання, тривалий час не працював.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки та ставлення до праці, які б могли свідчити про те, що він став на шлях виправлення.

Так, з наявної в матеріалах справи довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання мав 8 стягнень за порушення режиму тримання та 8 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.м.п.17).

З наявної у матеріалах провадження характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником ДУ «Сумська виправна колонія № 116», начальником арештного дому ОСОБА_10 від 26 листопада 2019 року також вбачається, що періодично ОСОБА_7 мав як стягнення, так і заохочення, перебував на профілактичному обліку, як злісний порушник вимог режиму тримання, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з власним небажанням, періодично залучається до суспільно корисної праці, до праці ставиться посередньо, виконує її тільки з причини отримання за неї заохочення та виконує тільки у присутності представників адміністрації. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, за характером спокійний, хитрий, шукає для себе вигоду, часто змінює своє рішення, останнім часом поведінка засудженого змінилась в гірший бік. На думку адміністрації колонії, ОСОБА_7 потребує подальшої виховної роботи в місцях позбавлення волі, оскільки на шлях виправлення він не став.

Таким чином, зі змісту всіх вказаних характеристик в сукупності, матеріалів особової справи та кримінального провадження не можна зробити висновок про позитивну динаміку змін в поведінці засудженого, яка б беззаперечно свідчила про те, що засуджений ОСОБА_7 дійсно став на шлях виправлення. Вказаний факт було підтверджено висновком адміністрації установи відбування покарання, згідно з яким ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, тому застосування пільги, передбаченої ст.82 КК України є недоцільним.

З огляду на викладене, доводи захисника ОСОБА_8 з приводу того, що, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно ОСОБА_7 не врахував позитивну динаміку його поведінки є безпідставними та спростовуються вищезазначеним.

Отже, матеріалами кримінального провадження та особової справи повністю підтверджуються висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки поведінка засудженого і його ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі не дають безумовних підстав вважати, що він став на шлях виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

За таких обставин, оскаржувана ухвала є обґрунтованою та відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін, а апеляційну захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4