Провадження № 11-кп/4820/157/20
Справа № 688/4113/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

ДУ «Шепетівська

виправна колонія №98» ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2019 року,

у с т а н о в и л а :
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 27 листопада 2019 року у задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Славута Хмельницької області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, житель АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимого:

-13 червня 2014 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст.263, ч.2 ст.317, ст.70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;

-30 вересня 2015 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді п`яти років 1 місяця позбавлення волі;

про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 просив скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 27 листопада 2019 року про відмову в умовно достроковому звільненні засудженого ОСОБА_9 та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити останнього достроково від відбуття покарання на невідбутий строк покарання.

Уважав, що ухвала Шепетівського міськрайонного суду від 27 листопада 2019 року є незаконною та необґрунтованою.

Указував, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, при умові, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, за період відбуття покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_9 характеризується добре, підтримує соціально- корисні зв`язки з рідними. У відношенні до засуджених не конфліктний, вину свою у скоєному злочині усвідомив, глибоко та чистосердечно розкаюється, не має стягнень.

Більше того, засуджений ОСОБА_9 прагне до підвищення загально-освітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, у 2018 році здобув спеціальність токаря, а в 2017 році спеціальність верстатника деревообробних верстатів в ШНЦ при колонії, має заохочення та дотримується норм, які визначають порядок, умови відбуття покарання та розпорядок дня установи.

Захисник посилався на те, що пояснення представника ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» про погану поведінку засудженого ОСОБА_9 документами не підтверджено.

Водночас, щодо стягнення від 21 листопада 2019 року у виді «попередження», то до засудженого ОСОБА_9 воно було застосоване у зв`язку з тим, що він не зміг підмітати територію через перелом ноги, яка погано зростається, а місцевому суду адміністрацією ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» не були надані медичні документи щодо отриманого засудженим перелому ноги.

Зважаючи на вищевикладене, захисник прийшов до висновку, що поведінка в місцях позбавлення волі засудженого ОСОБА_9 добра і він став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора в заперечення доводів викладених у апеляційній скарзі захиника; у режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» засудженого ОСОБА_9 ; його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів викладених у апеляційній скарзі; думку представника ДУ «Шепетівська виправна колонія №98»; перевіривши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що захисник ОСОБА_8 звернувся до суду в інтересах засудженого ОСОБА_9 із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України.

В обґрунтування заяви вказав, що за час відбування покарання у ДУ «Шепетівській виправній колонії №98» ОСОБА_9 характеризується добре, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених не конфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко та чистосердечно розкаюється, не має стягнень. ОСОБА_9 сумлінно ставиться до праці, за що неодноразово заохочувався адміністрацією установи. Підвищує виробничу кваліфікацію в місцях позбавлення волі в Шепетівському ПТУ здобув кваліфікацію токаря з обробки металів та токаря з обробки дерева. У зв`язку з переломом ноги, яка погано зростається ОСОБА_9 необхідно провести складну операцію, яку неможливо провести в умовах установи.

Так, вироком Славутського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Славутського міськрайонного суду від 13 червня 2014 року і остаточне покарання визначене у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку: 17 лютого 2016 року, кінець строку: 17 березня 2021 року, відбуто 2/3 строку покарання.

Таким чином, засуджений ОСОБА_9 відбув частину покарання, за яку можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

З характеристики засудженого ОСОБА_9 вбачається, що останній з 19 лютого 2016 року утримувався в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор». За період утримання характеризувався посередньо, порушень режиму утримування не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

З 26 лютого 2016 року відбуває покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія №98». За час відбування покарання характеризується добре, намагається дотриматись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що 1 раз був заохочений адміністрацією колонії з метою стимуляції правослухняної поведінки. Порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав. Проте, лише формальний факт відсутності у засудженого заходів стягнення не можна вважати сумлінною поведінкою, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

З 08 січня 2019 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації при ДУ «Шепетівська виправна колонія №98». За період відбування покарання в дільниці соціальної реабілітації, з метою стимуляції правослухняної поведінки отримав 1 заохочення, так як, під час бесід виховного характеру у засудженого відмічались прояви безвихідної ситуації у зв`язку з отриманою травмою та неможливість реалізувати себе в повній мірі. Допустив одне порушення режиму відбування покарання, яке виражалось в порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. У спілкуванні з представниками адміністрації колонії не завжди тактовний, невідвертий, скритний. За характером запальний. Розкладу життя та системи у роботі не дотримується. Суспільно-корисну працю та роботи по благоустрою колонії виконує лише під контролем адміністрації установи, зацікавленості в кінцевих результатах не проявляє. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, підтримує його лише під контролем адміністрації установи. Не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Працевлаштований різноробочим дільниці соціальної реабілітації, до праці ставиться задовільно. Приймає малоактивну участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження». Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, в 2018 році здобув спеціальність «Токаря», а в 2017 році спеціальність «Верстатник деревообробних верстатів» в ШНЦ при колонії. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. У заміні невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_9 відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення (протокол №29 від 07 вересня 2018 року), в умовно достроковому звільненні відмовлено, як такому що не довів своє виправлення (протокол №21 від 31 липня 2019 року). Засуджений ОСОБА_9 вину у скоєному злочині згідно вироку визнав.

Також, з матеріалів справи вбачається, що засуджений не має заборгованості по виконавчих листах.

В той же час, в судовому засіданні у суді першої інстанції обґрунтовано установлено, що участь засудженого ОСОБА_9 в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження» є формальною, заяви про участь в їх реалізації засудженим подано лише 01 грудня 2018 року.

Згідно характеризуючих даних установи, в якій відбуває покарання ОСОБА_9 , останній до суспільно-корисної праці відноситься задовільно, роботи по благоустрою виконує під контролем, зацікавленості в кінцевих результатах не проявляє. Участі у самодіяльних організаціях, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, не приймає.

Ураховуючи викладене, на думку колегії суддів апеляційного суду, доводи місцевого суду про те, що засуджений зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому не може бути умовно-достроково звільнений є обґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду заміни покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Отже, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання засудженого та його захисника на наявність двох заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, позаяк висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Наявність у засудженого ОСОБА_9 стягнення свідчить про нестабільність його поведінки.

Крім того, жодних заходів щодо оскарження накладеного дисциплінарного стягнення ні засуджений, ні захисник не вживали.

Тому, при вирішенні питання про застосування відносно засудженого ОСОБА_9 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактом є не факт відбуття ним встановленої частини покарання, а є факт виправлення.

Колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини судом першої інстанції в повній мірі враховані та їм дана правильна та повна оцінка.

Доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 не свідчать про досягнення засудженим мети, передбаченої ст.50 КК України з урахуванням того, що засуджений відбуває покарання за вчинення, в тому числі тяжких злочинів.

З огляду на зазначене, місцевий суд дійшов законного висновку, що ОСОБА_9 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосоване.

Отже, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2019 року щодо відмови у задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3