ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1582/20 Справа № 193/17/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього ст.81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд при розгляді провадження не врахував дані, які характеризують засудженого, а саме, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів (ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України).

Вказує на те, що засуджений за час відбування покарання в ДУ Софіївська виправна колонія № 45 характеризується посередньо, має 8 заохочень та 3 стягнення, однак наявність 8 заохочень за весь період відбування покарання не може свідчити про виправлення засудженого.

Посилається на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні не надав оцінки, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, а також його участі в самодіяльних організаціях та ставленні до праці.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 покарання, має 8 заохочень, мав 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, працездатний, залучений до роботи в господарчій обслузі на господарчому подвір`ї установи, роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує, має достатній рівень необхідних навичок, ставиться з розумною ініціативою, заходи виховного характеру відвідує регулярно, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку засудженого та його захисника, які заперечували щодо задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений довів своє виправлення.
Задовольняючи клопотання, судом враховано, що засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, відбуваючи покарання в ДУ Софіївська виправна колонія № 45 отримав 8 заохочень, мав 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, працездатний, залучений до роботи в господарчій обслузі на господарчому подвір`ї установи та до робіт із самообслуговування та благоустрою установи, має достатній рівень необхідних навичок, ставиться з розумною ініціативою, заходи виховного характеру відвідує регулярно, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Доводи прокурора про те, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, що, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та середньої тяжкості кримінальними правопорушеннями.
Твердження прокурора про те, що засуджений ОСОБА_8 в ДУ Софіївська виправна колонія № 45 характеризується посередньо спростовується характеристикою на засудженого, відповідно до якої, за час відбування покарання, ОСОБА_8 характеризується позитивно (а.п.6).
Також, посилання прокурора на той факт, що судом не надано оцінки, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, а також його участі в самодіяльних організаціях та ставленні до праці, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказані обставини підтверджуються заохоченнями, які отримані засудженим 13.08.2015 року, 29.12.2015 року, 23.08.2016 року, 27.12.2016 року, 14.12.2017 року, 11.07.2018 року, 11.02.2019 року та 16.07.2019 року за сумлінну поведінку та ставлення до робіт з благоустрою установи, а також характеристикою на засудженого, відповідно до якої ОСОБА_8 залучений до роботи в господарчій обслузі на господарчому подвір`ї установи, виконує роботи із благоустрою установи, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, та в реалізації програм диференційованого виховного впливу "Правова просвіта", "Підготовка до звільнення", виявляє належну соціально-корисну активність (а.п. 6-7).
Доводи прокурора щодо наявності у засудженого лише 8 заохочень за весь період відбування покарання, не вказують на те, що на час розгляду клопотання засуджений не довів своє виправлення, оскільки досліджені судом першої інстанції докази підтверджують те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, слід зазначити, що кінець строку відбування покарання ОСОБА_8 припадає на 14.10.2020 року.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 рокущодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4