ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/51/20 Справа № 204/8893/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 углі адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, уродженця м. Карши, Кашкадар`їнської області, Республіки Узбекистан, який розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан у зв`язку із вчиненням злочинів, передбачених п. п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п. п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 2442 КК Республіки Узбекистан, -
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 углі,
його захисника ОСОБА_7 ,
перекладачів ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року задоволено клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури про перевірку наявності підстав тримання під вартою ОСОБА_6 углі.
Визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 углі, у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» в межах строку його екстрадиційного арешту, застосованого ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, до його фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Узбекистан.
Постановлено продовжити застосування щодо ОСОБА_6 углі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до його фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Узбекистан, для притягнення до кримінальної відповідальності, в межах строку його екстрадиційного арешту, та утримувати його у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.
Згідно матеріалів клопотання, постановою суду по кримінальним справам м. Карши 20 березня 2013 року, ОСОБА_6 углі обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. ОСОБА_6 углі ухилявся від правосуддя у Республіці Узбекистан, покинув країну після винесення постанови про притягнення в якості обвинуваченого у кримінальній справі за п.п. а, б ч. 3 ст. 159, п. «в» ст. 2441, ч. 1 ст. 2441, п.п. б, в ч. 2 ст. 223 Кримінального кодексу Республіки Узбекистан, внаслідок чого постановою слідчого його оголошено у розшук.
До Генеральної прокуратури України від компетентних органів Республіки Узбекистан відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, надійшов запит номер 26/13-606-17322 від 26 грудня 2017 року про вирішення питання стосовно видачі ОСОБА_6 углі для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини передбачені п.п. «а», «б» ч. 3 ст.159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 2442 КК Республіки Узбекистан.
Згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, відносно ОСОБА_6 углі, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт), з утриманням в умовах ДУ «Дніпровської установи виконання покарань № 4».
Інкриміновані ОСОБА_6 углі злочини за законодавством України передбачені ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 258 КК України, є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.
Строк давності притягнення затриманого до відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 49 КК України не закінчився.
Процедура екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 углі триває до теперішнього часу. Від компетентних органів Республіки Узбекистан інформація про зміну відносно затриманого міри запобіжного заходу на непов`язану з триманням під вартою або про закриття кримінального переслідування не надходила. Докази надання затриманому статусу біженця на час розгляду справи у суді відсутні.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 углі під вартою в межах строку екстрадиційного арешту, до його фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Узбекистан.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_6 углі запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний у перебуванням в неволі.
Також просить надати оцінку:
- незаконності затримання та тримання під вартою ОСОБА_6 углі починаючи з 28 листопада 2017 року по цей день;
- відсутності доказів та намірів прокуратури видавати ОСОБА_6 за екстрадиційним запитом, що робить його тримання під вартою з посиланням на ст. 584 КПК незаконною та безпідставною;
- звернути увагу на відсутність доказів завчасного надання матеріалів клопотання прокурора стороні захисту з перекладом на зрозумілу мову підозрюваного;
- з`ясувати, що зроблено прокуратурою з березня 2019 року (з моменту екстрадиційного арешту) для видачі ОСОБА_11 за екстрадиційним запитом, чому він досі не виданий, що цьому завадило, і для чого прокуратурі має бути надано ще два місяці утримання ОСОБА_11 під вартою.
- з`ясувати на чому ґрунтується твердження слідчого судді про те, що процедура екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_11 триває до теперішнього часу. Встановити з якого часу почалася ця перевірка, в чому вона полягає, чим це доведено, і чи є докази, що підтверджують дотримання строків такої перевірки вимогам ч. 2 ст. 587 КПК України.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвала була постановлена слідчим суддею, якій ним було заявлено відвід. В зв`язку з тим, що відвід не розглянуто, було порушено право на захист підозрюваного.
Вказує, що в порушення законодавства, слідчий суддя не досліджувала жодних доказів по справі та не оголошувала матеріали клопотання прокурора, не перевірила, чи було надано стороні обвинувачення копії необхідних матеріалів для ознайомлення з перекладом на зрозумілу підозрюваному мову.
Також судом не було перевірено проведення екстрадиційної перевірки тривалістю більше ніж два роки, з огляду на те, що запит на екстрадицію ОСОБА_11 надійшов 16 грудня 2017 року. А стороною обвинувачення не було наведено жодного доказу того, що було зроблено для видачі підозрюваного з моменту його арешту у 2017 році. Більше того, в клопотанні прокурора вказано, що процес видачі ОСОБА_11 призупинений до його засудження та відбуття покарання в Україні.
Зазначає, що ОСОБА_11 знаходиться під вартою з 2017 року, проте обвинувальний акт щодо нього ще не знаходиться в суді, а тому застосування екстрадиційного арешту до останнього, є незаконним.
Вважає, що при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею не було встановлено відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачення не конкретне та не підтверджене належним чином.
Звертає увагу суду, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, людина молодого віку, з дружиною мають на утриманні малолітнього сина, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. А перебування його майже два роки під вартою, та не проведення з ним жодних слідчих та судових дій, позбавило можливості підозрюваного довести свою невинуватість.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту з мотивів, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст. 584 КПК України.
Згідно з вищевказаною нормою, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подається копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України, документи про громадянство особи та наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується процесуальним законом України та міжнародним договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно ч. ч. 7, 8, 10, 11 ст. 584 КПК України, після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву, перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників.
При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
У межах строку екстрадиційного арешту слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Судове рішення щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Як видно з матеріалів провадження, постановою суду по кримінальним справам м. Карши від 20 березня 2013 року ОСОБА_6 углі обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. ОСОБА_6 углі ухилявся від правосуддя у Республіці Узбекистан, покинув країну після винесення постанови про притягнення в якості обвинуваченого у кримінальній справі за п.п. «а, б» ч. 3 ст. 159, п. «в» ст. 244-1, ч. 1 ст. 244-2, п.п. «б,в» ч. 2 ст. 223 Кримінального кодексу Республіки Узбекистан, внаслідок чого постановою слідчого його оголошено у розшук.
До Генеральної прокуратури України від компетентних органів Республіки Узбекистан відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, надійшов запит номер 26/13-606-17322 від 26 грудня 2017 року про вирішення питання стосовно видачі ОСОБА_6 углі для притягнення до кримінальної відповідальності за злочини передбачені п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.
При цьому фактичну передачу вказаної особи відстрочено до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадження, відбуття покарання за вироком українського суду чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав.
Згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, відносно ОСОБА_6 углі, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт), з утриманням в умовах ДУ «Дніпровської установи виконання покарань № 4».
Інкриміновані ОСОБА_6 углі злочини за законодавством України передбачені ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 258 КК України, є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.
Строк давності притягнення затриманого до відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 49 КК України не закінчився.
Апеляційним переглядом встановлено, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього кримінальне провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання прокурора про перевірку наявності підстав продовження тримання ОСОБА_6 углі під вартою до екстрадиційної видачі, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів, прокурор у встановленому законом порядку надав слідчому судді матеріали екстрадиційної перевірки, які містять відомості про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені п.п. «а», «б» ч. 3 ст.159, п.п. «б», «в» ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан.
Процедура екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 углі триває до теперішнього часу.
Від компетентних органів Республіки Узбекистан інформація про зміну відносно затриманого міри запобіжного заходу на непов`язану з триманням під вартою або про закриття кримінального переслідування не надходила.
Докази надання затриманому статусу біженця на час розгляду справи у суді відсутні.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 8 ст. 584 КПК України, не досліджуючи питання про винуватість та не перевіряючи законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_6 , перевірив наявність обставин для подальшого тримання ОСОБА_6 углі під вартою, в межах строку його екстрадиційного арешту до його фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Узбекистан, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора. Підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 суд не вбачав. Належних обставин, які гарантують в даному випадку запобігання втечі затриманого та забезпечення у подальшому його видачі, судом не було встановлено. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою вважав недостатнім та недоцільним.
З такими висновками суду погоджується і суд апеляційної інстанції.
Твердження сторони захисту про неповноту судового розгляду під час розгляду клопотання прокурора, на думку колегії суддів, є надуманими.
Доводи захисника ОСОБА_7 про незаконність тримання ОСОБА_6 під вартою, відсутності доказів проведення на даний час процедури екстрадиційної перевірки та намірів прокуратури України видавати останнього правоохоронним органам Республіки Узбекистан, також є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.
Також є необґрунтованими його ж доводи про порушення права підозрюваного на захист, оскільки судовий розгляд у суді першої інстанції було проведено слідчим суддею, якому стороною захисту було заявлено відвід і питання відводу судом вирішено не було.
Так, згідно матеріалів провадження, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетрвоська ОСОБА_1 в рамках розгляду клопотання про перевірку наявності підстав тримання особи під вартою відмовлено.
Доводи адвоката про наявність у ОСОБА_6 углі постійного місця проживання, позитивної характеристики за місцем проживання, відсутності судимостей, того, що він одружений, має малолітнього сина, тобто міцні соціальні зв`язки, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі обставини існували і на момент вчинення на території України інкримінованого йому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, рішення слідчого судді відповідає вимогам КПК України, є законним та обґрунтованим. Підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 422, 584, 585, 590, 591 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 углі адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою до його фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Узбекистан, для притягнення до кримінальної відповідальності, в межах строку екстрадиційного арешту, щодо ОСОБА_6 углі - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4