УХВАЛА

13 січня 2020 року
м. Київ

справа № 672/726/18
провадження № 51-76 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 8 лютого 2019 року щодо ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та частин 3-5 цієї статті.
Виходячи з положень ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування незаконності чи необґрунтованості оспорюваного судового рішення, а вимоги скаржника мають узгоджуватися зі ст. 436 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, представник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте ОСОБА_8 не врахував наведених законодавчих положень. Зокрема, у поданій скарзі представник потерпілих, не погоджуючись із призначеним засудженому покаранням не наводить обґрунтування саме явної його несправедливості через м`якість, як це встановлено ст. 414 КПК, отже, і необхідності скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, з огляду на статті 50, 65 Кримінального кодексу України, з урахуванням дискреційних повноважень суду.
Разом із цим, незважаючи на те, що вирок переглядався в апеляційному порядку касаційна скарга ОСОБА_8 не містить жодного обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду.
Крім того, заявлена скаржником вимога про зміну вироку та призначення судом касаційної інстанції засудженому більш суворого покарання суперечить положенням статей 436, 437 КПК.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 вказаного Кодексу, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Водночас ОСОБА_8 до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують його повноваження представляти інтереси потерпілих.
Також до скарги не додано завірених копій вироку та ухвали, що перешкоджає повною мірою реалізації положень ст. 428 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 вказаного Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 8 лютого 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3