В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.01.2020 Справа №607/23631/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002250 від 5 серпня 2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кулаківці Заліщицького району Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року за ч.2 ст. 185 КК України на 4 (чотири) місяці арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

7 травня 2019 року, перебуваючи у приміщенні орендованої у ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2 , у Про ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 7 травня 2019 року, перебуваючи у приміщенні орендованої у ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника майна, а також ОСОБА_8 , з яким він проживав в орендованій квартирі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення після реалізації викраденого майна, викрав із кімнати орендованої квартири в якій проживав разом із ОСОБА_8 , телевізор торгової марки «Рhilips» моделі «26HF5335D/12» вартістю 2 250 гривень, що знаходився за адресою м. Тернопіль вул. Кн. Острозького, 26/17.

Після викрадення ОСОБА_9 вказане майно заховав собі у пакет та в подальшому 7 травня 2019 року реалізував в «Ломбард «Заставно-кредитний дім», що у м. Тернополі, бульв. Шевченка, 14. Внаслідок вчиненого спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2 250 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

16 січня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України за встановлених у пред`явленій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язався відшкодувати потерпілій збитки в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. до 25 червня 2020 року.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 , а саме за ч 2 ст.185 КК України 5 (п`ять місяців арешту).

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 185 КК до 4 місяців арешту біль суворим покаранням призначеним за новим вироком та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) місяців арушту.

У строк покарання, призначеного ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, зарахувати відбутий ним строк за попереднім вироком і рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_3 з моменту його фактичного затримання.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала угоду про примирення, укладену між нею та обвинуваченим та просила її затвердити.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 підтримав угоду про примирення та просив суд її затвердити. При цьому, обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, а також надав свою згоду на призначення йому узгодженого угодою покарання.

Прокурор в судовому засіданні завив, що дана угода підлягає до затвердження.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 628, 04 грн., та за проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 628, 04 грн., які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 16 січня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 185 КК до 4 місяців арешту, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

У строк покарання, призначеного ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, зарахувати відбутий ним строк за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року і рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_3 з моменту його фактичного затримання.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 628 грн., та за проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 628, 04 грн. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1