ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/763/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2020 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0006458 від 31.08.2019 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого охоронником в ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2019 близько 15 години 40 хвилин ОСОБА_7 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де також в той час перебувала його дружина ОСОБА_4 , між якою у нього виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті з приводу спільного проживання.

У подальшому, в ході вищезазначеного словесного конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

В ході словесного конфлікту ОСОБА_7 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій і бажаючи їх настання, стоячи напроти ОСОБА_4 , наніс їй в обличчя один удар лівою рукою і одразу ж після цього наніс ще один сильний удар правою рукою по її обличчю в область губи, носа та правого ока, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді рани на кінчику носа праворуч з переходом на перетинку носа; синців на повіках правого ока з переходом в підочно-вилину ділянку, спинку та скати носа в верхнє-середній третині, в правій щічно- нижньощелепній ділянці з переходом на шкіру верхньої губи праворуч; крововиливу на слизовій верхньої губи в центрі та правої щоки.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнав та суду пояснив, що 30.08.2019 р. він прийшов до квартири за адресою: АДРЕСА_1 на невеликий проміжок часу, щоб зібрати деякі особисті речі. Його дружина ОСОБА_4 почала йому заважати та провокувала його та між ними розпочався конфлікт, ініціатором якого була його дружина, яка перша почала наносити йому удари. Він почав відмахуватись від ударів дружини, проте не торкався її руками. Таким чином, він заперечував факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень та стверджував, що тілесні ушкодження, які були виявлені при експертному дослідженні, потерпіла спричинила собі сама у ванній кімнаті, куди вона побігла після штовханини. Просив його виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення ним інкримінованого злочину.

Проте, вина обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі дій, зазначених у мотивувальній частині вироку, підтверджена сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджувала, що 30.08.2019 р. вона перебувала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_8 . Приблизно о 15-00 год. до квартири прийшов її чоловік ОСОБА_7 , який відрізав спочатку кабель інтернету, після чого зірвав шторку в кімнаті, тим самим розпочавши сварку. В ході сварки він плюнув їй в обличчя, змусивши її витерти слину об його одяг, після чого він наніс два сильних удари їй по обличчю, після чого у неї з носа пішла кров. Внаслідок нанесення ударів обвинуваченим їй були заподіяні тілесні ушкодження, встановлені судово-медичною експертизою.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що 30.08.2019 р. вона разом зі своєю матір`ю перебувала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 15-00 год. до квартри прийшов її батько ОСОБА_7 , який спочатку зрізав інтернет-кабель, після чого між батьком та матір`ю виникла сварка, в ході якої її батько два рази вдарив руками по обличчю матері, від чого у матері з носа пішла кров. Зазначені події вона фіксувала на мобільний телефон.

Крім показів потерпілої та свідка вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

З протоколу прийняття заяви про вчинений злочин від 30.08.2019 р. вбачається, що в цей день потерпіла ОСОБА_4 звернулась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявою, в якій зазначила, що в цей день приблизно о 15-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження в область обличчя. /а.с. 78/.

Під час проведення слідчого експерименту від 18.10.2019 р. потерпіла ОСОБА_4 розповіла про перебіг обставин події, яка мала місце 30.08.2019 р. приблизно о 15-40 гд. за адресою: . АДРЕСА_1 , та показала механізм нанесення їй чоловіком тілесних ушкоджень /а.с. 92, 93/.

З відеозапису подій від 30.08.2019 р. з камери мобільного телефону ОСОБА_8 вбачається, що на ньому зафіксовано, як між обвинуваченим ОСОБА_7 та потепілою ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого обвинувачений лівою рукою спочатку наніс потерпілій удар в обличчя, після чого він наніс ще один удар правою рукою в обличчя потерпілої, після чого у потерпілої на обличчі з`являється кров /а.с. 94, 96/.

Покази потерпілої щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 042-1709-2019 від 16.10.2019 р., з якого вбачається, що внаслідок нанесення ударів обвинуваченим під час сварки потерпілій ОСОБА_4 були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді рани на кінчику носа праворуч з переходом на перетинку носа; синці на повіках правого ока з переходом в підочно-вилину ділянку, спинку та скати носа в верхнє-середній третині, в правій щічно- нижньощелепній ділянці з переходом на шкіру верхньої губи праворуч; крововиливи на слизовій верхньої губи в центрі та правої щоки. /а.с. 84-88/

Аналіз наведених обставин та доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження та його дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст.125 КК України.

Обговорюючи позицію обвинуваченого про свою непричетність до виникнення у потерпілої тілесних ушкоджень, які, на переконання обвинуваченого, були спричинені самою потерпілою, а не ним, суд визнає цю позицію неналежною та такою, що спростовується дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема показами потерпілої ОСОБА_4 , яка стверджувала, що саме обвинувачений наніс їй два удари рукою по обличчю, спричинивши зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження. Зазначені покази підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 . Крім того, покази потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи. Крім того, вказані докази узгоджуються із відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з мобільного телефону, на якому зафіксовані обставини конфлікту між потерпілою та обвинуваченим, який в ході конфлікту наніс два удари по обличчю потерпілої. Що стосується тверджень обвинуваченого, що відеозапис не містить продовження, на якому потерпіла виходить до ванної кімнати, де наносить собі тілесні ушкодження, суд враховує, що факт спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілій зафіксований на дослідженому відеозаписі та підтверджений показами потерпілої та свідка, а факт перебування потерпілої у ванній кімнаті після побиття об`єктивно обґрунтовується тим, що після нанесення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень, у останньої з носа пішла кров, що підтвердила потерпіла та її донька.

Також неналежними є покази обвинуваченого в тій частині, що потерпіла перша почала наносити йому тілесні ушкодження, від яких він захищався, оскільки відсутні жодні докази на підтвердження цієї обставини, яка спростовується сукупністю вищенаведених доказів.

Що стосується наданих стороною захисту доказів на підтвердження факту накладення на потерпілу адміністративного стягнення за вчинення насильства в сім`ї, суд враховує, що зазначений доказ підтверджує лише наявність неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою, чого не заперечувала жодна зі сторін, а обставини, які викладені в цій постанові, стосуються інших подій ніж ті, які інкриміновані обвинуваченому.

Аналіз сукупності наведених обставин та доказів, які суд визнає належними та допустимими, та які узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченого у судовому засіданні підтверджена повністю, а позицію обвинуваченого щодо його непричетності до інкримінованого злочину суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєний злочин в повному обсязі.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, які б помякшували та обтяжували покарання обвинуваченому, передбачені відповідно ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи відсутність пом`якшуючих покарання обставин та оцінюючи суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєння злочину, який не осудив своєї протиправної поведінки, суд вважає, що більш м`яке покарання у виді штрафу не буде достанім для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Обговорюючи законність та обґрунтованість цивільного позову, суд приходить до наступних висновків.

Представником потерпілої до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути з обвинуваченого, як винного у вчиненні злочину, на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 10316 грн. 26 коп., моральну шкоду в сумі 80 000 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 25 000 грн.

В обгрунтування розміру матеріальної шкоди представник потерпілої зазначив, що оскільки потерпіла не може проживати разом в одній квартирі з обвинуваченим через вчинення останнім протиправних дій відносно неї, ОСОБА_4 була вимушена проживати за іншою адресою, у зв`язку з чим вона була вимушена придбати оздоблювальні матеріали для нового місця мешкання та побутову техніку на загальну суму 10316 грн. 26 коп.

В обгрунтування розміру моральної шкоди представник потерпілої зазначив, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 зазнала душевних страждань, які полягали в тому, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона пережила емоційний стрес, пов`язаний з відчуттям тривоги, розпачу, стресу, порушенням звичайних життєвих зв`язків, необхідністю звернення до правоохоронних та правозахисних органів.

Дослідивши цивільний позов, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що розгляд справи здійснюється лише на підставі доказів, наданих сторонами відповідно до принципу диспозитивності та не допускається розгляд справи поза межами заявлених позовних вимог.
Всупереч наведеним положенням закону, потерпілою та її представником не було надано належних доказів, які б обґрунтовували заявлений розмір матеріальної шкоди, спричиненої саме злочином. Натомість, представником потерпілої були надані чеки та документи, які підтверджують придбання оздоблювальних матеріалів та побутової техніки, що не пов`язано із спричиненням потерпілій тілесних ушкоджень, не стосується обвинувачення та мало місце до події обвинувачення. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із відсутністю належних доказів на обгрунтування розміру завданої матеріальної шкоди.

Що стосується заявлених позовних вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує, що до позовної заяви був долучений договір про надання правової допомоги потерпілій, в якому п.п.г) п. 2.1 зазначено, що замовник (у даному випадку ОСОБА_4 ) зобов`язується сплатити вартість послуг за надання правової допомоги у розмірі 25000 грн., проте жодних документів, які б підтверджували факт понесення потерпілою вказаних витрат до позову не додано, у тому числі акту виконаних робіт та перелік робіт, які були виконані адвокатом, а також квитанції про сплату винагороди адвокату за виконані роботи. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині відшкодування витрат на правову допомогу у зв`язку із відсутністю належних доказів понесення вказаних витрат потерпілою.

Обговорюючи обгрунтованість заявленого розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що внаслідок завданих обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 остання зазнала душевних страждань.
Враховуючи наведені обставини, тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 30 000 тисяч гривень.
Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 120 /сто двадцять/ годин.
Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_7 « Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в сумі 30 000 /тридцять тисяч/ гривень.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 378 /триста сімдесят вісім / гривень на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1