Справа №621/1464/19
Пр. №1-кп/621/47/20
В И Р О К
Іменем України
08 січня 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження №0000414 та №0001001 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зміїв Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 липня 2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;
2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 січня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк на 1 рік 2 місяці, 25.02.2016 року звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова;
3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
у злочинах, передбачених частиною2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України,
в с т а н о в и в:
28 квітня 2019 року близько 10:00 години в с. Лиман Зміївського району Харківської області у ОСОБА_5 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи зазначений умисел, того ж дня, близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_5 , прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , де в той час знаходилась ОСОБА_6 , під вигаданим приводом, умисно повідомив останній недостовірну інформацію щодо усної домовленості між ним та ОСОБА_7 , про отримання доступу до електричного насосу. Після чого, ОСОБА_5 , попрямував до сараю, через незачинені двері проник до приміщення, звідки таємно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку насосу ТМ «Техноприбор», моделі «Ручеек-1», вартістю 570 грн. 58 к., чим завдав потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Зазначеними діями ОСОБА_5 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення тобто злочин, передбачений частиною 3 статті 185 КК України.
Крім того, 18 листопада 2019 року о 14 год., в м. Змієві Харківської області ОСОБА_5 , перебував по вул. Широнінців, 3-а поблизу магазину «Малятко» де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду.
Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 , в той же день та час, переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, підійшов до велосипеду марки «Ardis UKR-Bike28», який знаходився поблизу вхідних дверей до магазину, повторно, таємно, протиправно, сів на вказаний велосипед та поїхав у невідомому напрямку, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду суму 1973 грн. 00 к.
Зазначеними діями ОСОБА_5 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто злочин, передбачений частиною 2 статті 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України визнав у повному обсязі та показав суду, що 08 листопада 2019 року проходив повз магазину «Малятко» в м. Зміїв, побачив велосипед та у нього виник умисел на заволодіння чужим майном. Він сів на велосипед та поїхав, розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав його ОСОБА_9 за 500 грн.
За частиною 3 статті 185 КК України ОСОБА_5 , свою вину не визнав та показав про те, що 04 травня 2019 року до нього звернулась потерпіла ОСОБА_7 , з проханням продати водяний електричний насос, оскільки їй були потрібні кошти на придбання мобільного телефону. Він знайшов покупця і в цей же день продав насос за 300 грн., однак, кошти ОСОБА_7 не повернув. Зазначив, що крадіжку не вчиняв, за згодою потерпілої реалізував насос, його вина полягає лише в тому, що він не повернув ОСОБА_7 , грошові кошти. Вважав, що його дії неправильно кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України та підлягають кваліфікації за статтею 190 КК України.
Крім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо обставин вчинення ним крадіжки майна ОСОБА_8 , його вина у інкримінованому йому злочині, передбаченому частиною 2 статті 185 КК України, підтверджується у повному обсязі наступними доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду, які є належними, допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08 листопада 2019 року підтверджується, що ОСОБА_8 , звернувся до Зміївського ВП із заявою, в якій повідомив, що 08 листопада 2019 року близько 14 год., поблизу магазину «Малятко» в м. Зміїв Харківської області викрадено належний йому велосипед «Ardis UKR-Bike28».
У протоколі огляду місця події від 14 листопада 2019 року та фото таблиці до протоколу зафіксована обстановка на ділянці місцевості поблизу будинку №6 по пров. Залізничному в м. Зміїв Харківської області. Під час огляду виявлено велосипед «Ardis UKR-Bike28», ОСОБА_10 , пояснив, що велосипед йому продав ОСОБА_5 .
З протоколу огляду місця події від 15 листопада 2019 року вбачається, що поблизу вул. Донецької, 26 в м. Зміїв Харківської області, ОСОБА_11 , добровільно видав працівникам поліції диск з відеокамер спостереження магазину «Малятко», за 08 листопада 2019 року.
Висновком експерта №2 від 12 листопада 2019 року підтверджується, вартість майна, викраденого ОСОБА_5 велосипеда «Ardis UKR-Bike28», що складає 1973 грн. 00 к.
Постановою від 14 листопада 2019 року велосипед марки «Ardis UKR-Bike28», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання потерпілому.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , у обвинуваченні за частиною 3 статті 185 КК України, його вина у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням до приміщення, вчиненому повторно, у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Так, потерпіла ОСОБА_7 , показала суду про те, що 28 квітня 2019 року до неї прийшов ОСОБА_5 , і запропонував їй купити у нього мобільний телефон на що вона відмовилась. Потім зібралась та пішла на кладовище, вдома залишалась її мати ОСОБА_6 . Коли повернулась, мати розповіла, що приходив ОСОБА_5 , який повідомив їй про отриманий дозвіл зайти на територію подвір`я. Розуміючи, що будь-якого дозволу вона ОСОБА_5 , не надавала, виявила зникнення електричного водного насосу, який знаходився у приміщенні сараю і одразу зрозуміла, що його викрав ОСОБА_5 . В подальшому звернулась до обвинуваченого з проханням повернути насос, однак, останній відмовився, вона почекала близько 10 днів, а потім звернулась до поліції.
Свідок ОСОБА_12 , показав про обставини за яких він, ОСОБА_13 , та ОСОБА_5 , прийшли до домоволодіння ОСОБА_7 , з метою продажу останній мобільного телефону. Самої розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 він не чув, ОСОБА_5 повідомив про те, що потерпіла відмовилась купувати мобільний телефон та звернулась до нього з проханням продати електричний насос.
Аналогічні показання надав у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який показав, що ОСОБА_7 , просила ОСОБА_5 продати належний їй насос, про що йому повідомив обвинувачений.
Свідок ОСОБА_14 , дав показання про обставини за яких він навесні 2019 року придбав електричний насос у ОСОБА_5 , за 300 грн.
Показання потерпілого та свідків, надані під час судового розгляду, в цілому узгоджуються між собою та підтверджують зазначені вище фактичні обставини кримінального провадження.
Крім того, відомостями протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09 травня 2019 року підтверджується, що потерпіла ОСОБА_7 , повідомила про факт вчинення крадіжки належного їй майна електричного водного насосу.
Даними протоколу огляду місця події від 09 травня 2019 року, з фототаблицями, проведеного за письмовим дозволом власниці домоволодіння ОСОБА_7 , підтверджується обстановка на території домоволодіння та господарських будівель за адресою АДРЕСА_2 .
Даними протоколу огляду місця події від 10 травня 2019 року та фото таблиці до протоколу підтверджується, що в присутності понятих за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_15 , добровільно видав насос ТМ «Техноприбор», моделі «Ручеек-1», який упізнала потерпіла ОСОБА_7 , як такий, що був викрадений з приміщення господарської будівлі на території належного їй домоволодіння.
Вилучений електричний водяний насос ТМ «Техноприбор», моделі «Ручеек-1», було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000414, відповідно до постанови від 11 травня 2019 року.
Даними протоколу про пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 травня 2019 року, підтверджується факт впізнання ОСОБА_6 особи чоловічої статі на фото №3, зліва на право, на ім`я ОСОБА_16 , мешканця с. Лиман, якого вона бачила декілька разів, який 28 квітня 2019 року, за відсутності її доньки ОСОБА_7 , ввівши її в оману щодо дозволу останньої, зайшов на територію подвір`я, де з приміщення сараю викрав водяний насос.
Згідно протоколу слідчого експерименту від 28 травня 2019 року за участю свідка ОСОБА_6 , 28 квітня 2019 року остання знаходилась вдома, близько 10 год., прийшов місцевий мешканець с. Лиман на ім`я ОСОБА_16 до якого вийшла її донька, вони поспілкувались біля хвіртки, ОСОБА_16 пішов. Згодом ОСОБА_7 , пішла у справах, через 20-30 хв., знову прийшов ОСОБА_16 та повідомив, що має дозвіл від доньки узяти водяний насос. Вона не стала заперечувати, довірившись йому, при цьому ОСОБА_5 , зайшов до приміщення сараю, виніс щось у пакеті та пішов у невідомому напрямку. Коли повернулась донька, вона їй повідомила про ці обставини, в свою чергу, донька зауважила, що нікому будь-яких дозволів не давала.
Висновком експерта №1624/19 від 15 травня 2019 року підтверджується, вартість викраденого майна ОСОБА_7 , що складає 570 грн. 58 к.
Оцінивши зазначені вище докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_5 , є винним: у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, і його дії належить кваліфікувати за частиною 2 статті 185 КК України; таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, і його дії належить кваліфікувати за частиною 3 статті 185 КК України.
Доводи обвинуваченого щодо продажу насосу на прохання та з дозволу потерпілої ОСОБА_7 , в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли та спростовуються, зокрема, показаннями самої потерпілої.
З показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , встановлено, що вони не чули розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та не були очевидцями факту надання дозволу або передачі потерпілою належного їй майна.
Стосовно необхідності кваліфікацій дій за статтей 190 КК України, на що вказував обвинувачений, слід зазначити наступне.
Згідно частини 1 статті 190 КК України, шахрайством є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.
Добровільність при шахрайстві має уявний характер, оскільки вона обумовлена обманом. Якщо потерпілий у зв`язку з віком, фізичними чи психічними вадами або іншими обставинами не міг правильно оцінити і зрозуміти зміст, характер і значення своїх дій або керувати ними, передачу ним майна чи права на нього не можна вважати добровільною. Заволодіння майном шляхом зловживання цими вадами або віком чи станом потерпілого за наявності для того підстав може кваліфікуватися як крадіжка, а одержання права на майно за таких обставин - розглядатися як недійсна угода.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що на час та за обставин викрадення майна, що мало місце 28 квітня 2019 року потерпілої ОСОБА_7 вдома не було.
В той час на території домоволодіння АДРЕСА_2 перебувала ОСОБА_6 , якій ОСОБА_5 повідомив недостовірну інформацію щодо домовленості між ним та ОСОБА_7 , отримавши таким чином доступ до майна на викрадення якого мав умисел.
Таким чином, ОСОБА_6 не могла правильно оцінити і зрозуміти зміст та характер дій ОСОБА_5 , майно останньому не передавала, більш-того не є власником викраденого - насосу ТМ «Техноприбор», моделі «Ручеек-1», що виключає кваліфікацію дій обвинуваченого за статтею 190 КК України.
З огляду на викладене, суд ставиться до посилань обвинуваченого критично та приймає його доводи як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення за частиною 3 статті 185 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, шляхом дачі показань про обставини його вчинення.
Обставиною, що відповідно ст. 67 КК України обтяжує покарання є рецидив злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи: ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, відповідно; обставини, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання; особу винного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, нові злочини вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком, яким його було засуджено за частиною 2 статті 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, звільнено від покарання з іспитовим строком на 2 роки; не працює; не перебував на спеціальних обліках; за місцем проживання характеризується як особа, у відношенні якого заяв і скарг не надходило, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин 2 та 3 статті 185 КК України.
Остаточне покарання ОСОБА_5 , належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, а також за сукупністю вироків, відповідно до ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 в період часу з 19 листопада 2019 року по день ухвалення даного вироку, належить зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку 1 день тримання під вартою за 1 день позбавлення волі.
З метою забезпечення виконання вироку до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 , слід залишити запобіжний захід тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
З ОСОБА_5 належить стягнути витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_5 винним у злочинах, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України, та призначити йому покарання:
- за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за частиною 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до статті 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного за даними вироком, приєднати 2 (два) місяці позбавлення волі, що є частиною покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, яке залишилося невідбутим за попереднім вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (роки) років 2 (два) місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня затримання 19 листопада 2019 року, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку день за день.
До набрання вироком законної сили залишити у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Речові докази: велосипед «Ardis UKR-Bike28», що відповідно до зберігальної розписки передано потерпілому ОСОБА_8 вважати йому повернутим; насос ТМ «Техноприбор», модель «Ручеек-1», який передано потерпілій ОСОБА_7 вважати їй повернутим.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_17 , витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №1624/19 від 15.05.2019 року у розмірі 300 (триста) грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: