печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність Офіса Генерального прокурора, яка полягає у видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
12.05.2020 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність Офіса Генерального прокурора, яка полягає у видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінального правопорушення. В обґрунтування поданої скарги зазначено, що тримання Україною ОСОБА_6 під вартою, зволікання прокурора у його негайному припиненні екстрадиційної перевірки та звільнення ОСОБА_6 є грубим, свавільним нехтуванням норм міжнародного права та прямим порушенням статтей 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора щодо розгляду запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.210.1 Кримінального кодексу РФ. Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора, як центрального органу щодо видачі ОСОБА_6 у вигляді негайного не прийняття рішення про звільнення ОСОБА_6 зі слідчого ізолятора, припинення екстрадиційного арешту та припинення процедури видачі (екстрадиції) ОСОБА_6 .. Зобов`язати Офіс Генерального прокурора негайно припинити екстрадиційну перевірку запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.210.1 Кримінального кодексу РФ. Адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали, просили задовольнити з викладених в ній підстав, надали додаткові пояснення до скарги. Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, просила відмовити, надала письмові заперечення. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали скарги, приходжу до висновку про те, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. Згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується правоохоронними органами Російської Федерації з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.210.1 КК РФ (зайняття вищого положення у злочинній ієрархії), ордер на арешт виданий 06.10.2019 року Центральним районним судом міста Челябінськ. Відповідно до поставлених вимог скаржник просить визнати протиправними дії Офіса Генерального прокурора щодо розгляду запиту про видачу ОСОБА_6 , посилаючись на положення ч. 2 ст. 573 КПК України відповідно до якої запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 573 КПК України запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України екстрадиція включає:офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи;перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі;прийняття рішення за запитом;фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави. Після отримання запиту про видачу відповідно до ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України. При цьому законодавцем не передбачена можливість її припинення або скасування. П.8 ч. 1 ст. 541 КПК України визначено поняття екстрадиційної перевірки як діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин. Тобто законодавцем чітко визначено порядок (процедуру) в ході якого встановлюються такі обставини, в тому числі екстрадиційність або неекстрадиційність злочинів, а тому твердження сторони захисту щодо неекстрадиційності запитуваного злочину, як обставини, що перешкоджає видачі особи, якраз і є предметом проведення екстрадиційної перевірки. Відповідно до ч. 3 ст. 587 КПК України матеріали екстрадиційної перевірки разом із висновком щодо такої перевірки надсилаються відповідному центральному органу України. За результатами його вивчення центральним органом України, в даному випадку Офісом Генерального прокурора, приймається рішення про видачу або відмову у видачі з урахуванням положень ст. 589 КПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення приймається у формі постанови і саме воно може бути оскаржено в порядку ст. 591 КПК України. Оскарження самої екстрадиційної процедури законодавством не передбачено. Більше того, скасування запобіжного заходу ОСОБА_6 , на яке вказує сторона захисту як на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, здійснюється керівником відповідної регіональної прокуратури, його першим заступником або заступником за дорученням (зверненням) центрального органу України, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 586 - встановлення обставин, за яких видача не здійснюється, за погодженням з відповідним центральним органом України. Однак і ці обставини, як зазначено у п. 2 ч. 1 ст. 586 КПК України повинні бути встановлені під час екстрадиційної перевірки. Прокуратурі Одеської області доручення про проведення екстрадиційної перевірки надано 04.05.2020 і на даний час навіть її мінімальний строк у вигляді 60 днів не закінчився. Прокуратура області до Офісу Генерального прокурора з клопотаннями про погодження звільнення особи на підставі ст. 586 КПК не зверталася, а тому і твердження сторони захисту щодо визнання протиправною бездіяльність Офіса Генерального прокурора «... у вигляді негайного неприйняття рішення про звільнення ОСОБА_6 » є необгрунтованим та таким що суперечить законодавству. Таким чином, Офіс Генерального прокурора не має повноважень припинити ЕП та процедуру видачі, оскільки рішення за запитом про видачу, навіть у разі встановлення обставин, які перешкоджають видачі, може бути прийнято виключно постановою, винесенню якої передує проведення екстрадиційної перевірки та встановлення наявності або відсутності таких обставин, про що регіональною прокуратурою складається відповідний висновок. Іншого порядку законодавцем не передбачено. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 542 КПК У країни, на яку посилається скаржник, визначене поняття міжнародного співробітництва, яким охоплюється міжнародна правова допомога при проведенні процесуальних дій, видача (екстрадиція) осіб, тимчасова їх передача, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Зазначені форми міжнародного співробітництва регламентовані окремими главами КПК України. Так, главою 44 регламентована видача осіб, 45 перейняття кримінального переслідування, 46 - визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, а главою 43, де міститься положення ст. 572 КПК України, і на яку посилається скаржник як на правову підставу для оскарження дій та/або бездіяльності ОГП, регламентована міжнародно правова допомога при проведенні процесуальних дій. Підсумовуючи наведе, вважаю, що скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність Офіса Генерального прокурора, яка полягає у видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінального правопорушення не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 541, 587, 586 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність Офіса Генерального прокурора, яка полягає у видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінального правопорушення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошений 3.07.2020р. о 12.55 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1