Провадження № 1-кс/947/6579/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001418 від 18.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 17.05.2020 року до чергової частини Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від поліцейського УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_5 про те, що в ході патрулювання території Київського району в складі екіпажу «Океан 103», о 19:00 біля буд. 1 по вул. Вершинна, в м. Одесі, виявлено ОСОБА_6 , в ході огляду місця події у гр. ОСОБА_6 з правої кишені джинсових шортів виявлено 8 металевих предметів, які зовні схожі на 8 набоїв, калібру 5,45 мм., на яких наявне маркування з написом «223 REM».

За даним фактом 18.05.2020 було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Вершина біля будинку № 1, на поверхні землі виявлено предмети ззовні схожі на набої в кількості 8 набоїв калібру 5.45 мм., на яких наявне маркування з написом «223 REM», які ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дістав з правої кишені своїх джинсових шортів, та упаковано до спеціального пакету № EXP 0307012 .

Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, з метою збереження речових доказів.

В судове засідання слідчий не з`явилась надавши до суду заяву про розгляд клопотання в її відсутність.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя зазначає, що твердження слідчого про те, що предмети ззовні схожі на набої в кількості 8 набоїв калібру 5.45 мм., на яких наявне маркування з написом «223 REM», котрі упаковані до спеціального пакету № EXP 0307012, було виявлено та вилучено на місці події не відповідає дійсності.

Так, відповідно до матеріалів, наданих з клопотанням, 8 металевих предметів, які зовні схожі на 8 набоїв, калібру 5,45 мм., на яких наявне маркування з написом «223 REM» було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 з правої кишені джинсових шортів.

Проте, ч.1 ст.237 КПК України передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Отже, проведення огляду чи обшуку особи під час проведення огляду місця події не передбачено і регулюється іншими нормами кримінально-процесуального законодавства.

Чинним КПК України однією із підстав обшуку особи передбачено затримання особи. Так, згідно з вимогами частин 1, 3, 4 ст.208 КПК України визначено, що уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину та може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч.7 ст.223 і ст.236 цього Кодексу, якими регламентовано порядок проведення обшуку та, зокрема, визначено, що обшук особи здійснюється за рішенням слідчого чи прокурора з обов`язковою участю не менше двох понятих. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст.213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Однак, як встановлено в ході судового слідства, затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України не проводилося. Фактично провівши особистий обшук останнього у ході огляду місця події, слідчий порушив вимоги кримінального закону, якими не передбачено можливості проведення такої слідчої дії до внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а отже обшук останнього був проведений із грубим порушенням норм КПК України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, вказаний суд у своєму рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» наголошував, що вираз «відповідно до закону» значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.

У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Відповідно до положень ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

На підставі наведеного вище суд вважає, що слідчий, всупереч вимог закону, до внесення відомостей про вчинений ОСОБА_6 злочин, провів слідчу дію - його особистий обшук, під час якого в останнього вилучено 8 металевих предметів, які зовні схожі на 8 набоїв, калібру 5,45 мм., на яких наявне маркування з написом «223 REM», і для надання такій слідчій дії видимості законності оформив її протоколом огляду місця події. Звертає на себе увагу відсутність належного процесуального оформлення затримання ОСОБА_6 та вилучення в нього зазначених предметів, яке приховане результатами огляду місця події. Тому, суд вважає, що протокол огляду місця події від 17.05.2020 року отриманий з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, встановлених ч.4 ст.208 та ст.214 КПК України, в зв`язку з чим суд визнає недопустимим доказом вказаний протокол огляду місця події та зазначені в ньому дані про проведення огляду ( обшуку) особи ОСОБА_6 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо доктрини «плодів отруєного дерева» сформульованої у рішеннях «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що слідчим 8 металевих предметів, які зовні схожі на 8 набоїв, калібру 5,45 мм., на яких наявне маркування з написом «223 REM», які в подальшому були визнані речовим доказом, отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального права, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на зазначені предмети задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001418 від 18.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1