Справа № 571/2118/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000282 від 4 червня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітня ОСОБА_6 3 червня 2019 року біля 6 години умисно шляхом вільного доступу з корисливих мотивів таємно викрала з житлового будинку по АДРЕСА_2 належні ОСОБА_4 жіночий гаманець сірого кольору «Beallery» вартістю 220 грн., в якому знаходились грошова купюра номіналом 2 долари США за курсом НБУ за 1 долар США 26,85 грн., платіжна картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_4 , паспорт громадянина України на імя ОСОБА_4 № НОМЕР_2 , виданий 28 грудня 2018 року Дубровицьким районним сектором УДМС України в Рівненській області а всього викрала чуже майно на загальну суму 273 грн. 70 коп., яким розпорядилась на власний розсуд а також офіційний документ та паспорт.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документа з корисливих мотивів та за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне шляхом таємного викрадення заволодіння паспортом.

3 березня 2020 року між обвинуваченою ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 471 КПК України укладена угода про примирення, за умовами якої дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, щодо відшкодування обвинуваченою завданої потерпілій злочином шкоди, відсутності в зв`язку з цим претензій потерпілої до обвинуваченої, призначення покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти, тридцяти та тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожен із вчинених злочинів відповідно, остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді штрафу в сумі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, визначена правильна правова кваліфікація кримінальних правопорушень як злочинів невеликої та середньої тяжкості, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_6 у повній мірі розуміє права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені у ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою та вид покарання, яке буде їй призначене у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному провадженні з призначенням узгодженого обвинуваченою та потерпілою покарання.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 3 березня 2020 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000282 від 4 червня 2019 року.

ОСОБА_6 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.;

за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_6 визначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим - у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази жіночий гаманець, студентський квиток, банківську картку та грошову купюру залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами, встановленими ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1