Справа № 308/1974/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/759/19, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2020 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
обвинувачених за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 25.06.2020 включно.
В ухвалі суду вказується на те, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді знаходиться обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . У даному кримінальному провадження строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою продовжено до 02.05.2020. Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Під час розгляду клопотання судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 ніде не працює, міцних соціальних зв`язків не має, раніше неодноразово судимий. При цьому суд констатував, що у кримінальному провадженні ще не допитано ряд свідків. Вищенаведені обставини суд визнав достатніми підставами вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що інші, більш м`які, запобіжні не зможуть запобігти вищевказаним ризикам. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено. З урахуванням вищенаведеного та враховуючи те, що судове провадження не завершено, суд прийшов до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ..
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що ризики, про які йдеться у клопотанні прокурора ґрунтуються виключно на припущеннях органа досудового розслідування і під час розгляду клопотання не було наведено яких-небудь реальних доказів, які підтверджують, що на даний час ще є ризики, передбачені ст. 177 КПК України або появились нові ризики, які б негативно впливали на розгляд справи по суті, та дані ризики судом в ухвалі нічим не обґрунтовані. Стверджує, що ОСОБА_5 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні 2 дітей, одружений, не характеризується як особа, яка перебуває в організованій злочинній групі, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, від слідства не переховується, раніше не судимий та має слабкий майновий стан. Вказує і на те, що ОСОБА_5 не складає жодної загрози проведенню та завершенню досудового слідства, не викликає сумніву, що ухилятись від органа досудового слідства та впливати на потерпілого не буде. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою запобіжний захід щодо ОСОБА_5 змінити на не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких із урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому враховується і те, що вказані особи будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин їх неявки не подали, а обвинуваченим також не подавалось клопотання про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не оспорюється, у зв`язку з чим, із урахуванням вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано врахував і те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Також судом враховано і те, що судове провадження ще не закінчено й на даний час ще не допитані всі свідки.

Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, за які йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції прийшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що всі ризики, про які йдеться в клопотанні прокурора, ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування і не було наведено яких-небудь реальних доказів, що на даний час ще є ризики, передбачені ст. 177 КПК України або появились нові ризики, які б негативно впливали на розгляд справи по суті, та дані ризики судом в ухвалі нічим не обґрунтовані, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наведеними вище обставинами й не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням вищенаведеного, не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, одружений, має на утриманні 2 дітей, не характеризується як особа, яка перебуває в організованій злочинній групі, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, від слідства не переховується, раніше не судимий та має слабкий майновий стан.

Із цих підстав, як необґрунтовані та безпідставні, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 не складає жодної загрози проведенню та завершенню досудового слідства, не викликає сумніву, що ухилятись від органу досудового слідства та впливати на потерпілого не буде.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 25.06.2020 включно залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :