ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/134/18
провадження № 1-кп/753/355/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду підготовче засідання у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , проживає у АДРЕСА_4 ,

які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

09 січня 2018 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0008727 від 10.08.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Прокурор вважала, що підготовче засіданні неможливо проводити без потерпілої та є неможливим призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, оскільки потерпіла належним чином не повідомлена про розгляд справи. Просила суд відкласти підготовче засідання та повідомила, що стороною обвинувачення здійснюються заходи на встановлення місця знаходження потерпілої. Надала суду копії запитів у різні установи.

Захисники ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , думку яких підтримали обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , вважали, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам закону, оскільки в обвинувальному акті зазначено відомості про потерпілу, які не відповідають дійсності, оскільки на досудовому слідстві неодноразово допитувалася особа, яка називала себе ОСОБА_10 , особу якої не було встановлено належним чином, оскільки паспорту в неї не було. В подальшому під час здійснення кримінального провадження потерпілу ОСОБА_10 було замінено на потерпілу ОСОБА_11 , яка також не мала паспорта громадянина України. Також захисником зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про направлення повідомлень про відкриття потерпілій матеріалів кримінального провадження, не зазначена інформація про усі процесуальні дії, що були проведені під час досудового розслідування тощо.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

Пункт 3 ч.2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Однак, як встановлено судом, вказаний обвинувальний акт містить відомості щодо анкетних даних потерпілої та її місця проживання, які поставлені під сумнів у підготовчому засіданні як стороною захисту, так і стороною обвинувачення. Такий висновок судом зроблено на підставі того, що майже два роки стороною обвинувачення здійснюються спроби забезпечити явку потерпілої в суд, неодноразово надсилаються запити у різні установи про те, чи не зверталася до них потерпіла, при цьому у запитах зазначаються різні її анкетні дані.

При цьому, законом чітко передбачено, що при складанні обвинувального акту зазначаються анкетні дані та фактичне місце знаходження потерпілого. Формальний підхід до встановлення особи та місця проживання потерпілого робить неможливим його виклик до суду.

На неодноразові виклики суду, які надсилалися потерпілій ОСОБА_11 за адресою зазначеному в обвинувальному акті: АДРЕСА_5 , остання на підготовчі засідання вказаного кримінального провадження не з`являлася. У телефонній розмові батько потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 повідомив, що його донька не проживає за вказаною адресою і де вона може бути він не знає, повістки про виклик в суд отримує та розписується за них він особисто.

З копії рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 січня 2014 року видно, що ОСОБА_11 визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_6 .

У рапортах старшого о/у ВКП Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 зазначено, що ним проводились заходи на встановлення місця проживання потерпілої ОСОБА_11 , зокрема, у телефонній розмові батько ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_11 не проживає у АДРЕСА_7 і знаходиться у Києві. Відносини з нею він не підтримує, так як вона веде розпусний спосіб життя. Також перевірялося останнє відоме місце проживання ОСОБА_11 у АДРЕСА_8 , де власник будинку ОСОБА_14 повідомив, що після подій, які з нею сталися, ОСОБА_11 з`їхала та не поверталася.

В подальшому оперуповноваженим було встановлено, що гр. ОСОБА_11 веде бродячий спосіб життя, ночує на вулиці або у під`їздах, неодноразово зупинялася працівниками поліції у Шевченківському та Подільському районах м. Києва, яким повідомляла, що не має постійного місця проживання. Місця проживання ОСОБА_11 встановлено не було.

22 березня 2018 року ухвалою суду обвинувальний акт було повернуто прокурору для усунення виявлених порушень.

15 травня 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду було скасовано рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам закону та призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Після повернення обвинувального акту суду першої інстанції судом на виконання ухвали апеляційного суду було призначено чергове підготовче засідання на 20 червня 2018 року, яке неодноразово переносилося в тому числі і з причин неявки у підготовче засідання потерпілої у даному кримінальному провадженні. У підготовче засідання, призначене на 18 червня 2020 року, потерпіла вкотре не з`явилася. Прокурором зазначено, що стороною обвинувачення здійснюються всі можливі заходи щодо встановлення місця перебування потерпілої та забезпечення її явки до суду. При цьому прокурор вкотре наголосила на тому, що проведення підготовчого засіданні без участі потерпілої порушить її права та вважала неможливим призначати обвинувальний акт до розгляду.

Разом з тим, суд звертає увагу на той факт, що законом не передбачено покладення на прокурора обов`язку щодо забезпечення явки в суд потерпілого і в даному кримінальному провадженні це є ініціативою сторони обвинувачення.

Викладені вище обставини свідчать про те, що судом вичерпані усі можливі процесуальні заходи щодо виклику потерпілої до суду.

Враховуючи те, що послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального провадження норм кримінального процесуального законодавства України, в тому числі і якими передбачені права потерпілих від злочинів, а також, аналізуючи практику Київського апеляційного суду в питаннях повернення обвинувального акту прокурору з підстав, які мають місце у даному кримінальному провадженні, судом 03 квітня 2018 року було направлено лист голові Київського апеляційного суду про надання методичної допомоги у застосуванні законодавства з урахуванням обставин, що склалися у даному кримінальному провадженні, однак, методичної допомоги судом апеляційної інстанції надано не було.

Разом з тим, аналізуючи судову практику України з цього питання (справа № 336/1968/19, №728/508/18) необхідно зазначити, що апеляційні суди констатують, що правильне зазначення в обвинувальному акті місця проживання потерпілого має істотне значення, оскільки належне повідомлення потерпілого про час і місце судового розгляду є обов`язковою умовою для можливості його проведення.

Суд вважає за необхідне зауважити, що тривале перебування кримінального провадження у підготовчому засіданні порушує розумні строки його розгляду та право обвинувачених на те, щоб обвинувачення в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.Вимоги про дотримання розумних строків провадження, які законодавчо закріплені у ст. 28 КПКУкраїни відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно дотримання прав людини у цій сфері.

Враховуючи зазначені вище обставини та норми закону, колегія суддів вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору, у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу прокурора та встановити чи мають місце доводи захисту про те, що реєстр матеріалів не містить даних про усі процесуальні дії, що були проведені під час досудового слідства та не містить повідомлення про відкриття потерпілій матеріалів. І хоча закон не передбачає повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності реєстру вимогам закону, невідображення в реєстрі повної інформації про хід досудового слідства позбавляє суд права і можливості належним чином підготуватись до розгляду справи та створює хибну думку про хід досудового слідства, а нездійснення такої процесуальної дії як відкриття потерпілій матеріалів, порушує право потерпілої на ознайомлення з ними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314,КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_15

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3