Дата документу 12.03.2020 Справа № 335/3817/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/483/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/3817/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватими і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

11.02.2019 року приблизно о 05 год. 40 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням до приміщення магазину «Альба» за адресою АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_7 за допомогою фомки зламали захисні ролети та вхідні двері, проникли до приміщення вказаного магазину і діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно викрали принтер «для друку чеків» вартістю 2249 грн. 40 коп., ноутбук вартістю 2400 грн., маніпулятор (комп`ютерна миш) вартістю 55 грн. 47 коп., мобільний телефон вартістю 224 грн. 67 коп. З викраденим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 намагалися зникнути з місця скоєння злочину, але біля магазину «Альба» по вул.Незалежної України, 53 м.Запоріжжя, були затримані працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.11.2018 року остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, процесуальні витрати, скасування арешту та речові докази.

Вирок щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржено.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просив вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК скасувати та провадження в цій частині закрити. Свої вимоги мотивував тим, що показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджено той факт, що на місці вчинення злочину було затримано одного ОСОБА_8 . Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що ОСОБА_7 прямував зі сторони пр.Соборного в той час, коли вчинялася крадіжка в магазині та фізично не міг її вчинити. Отже жодними показами не було підтверджено те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, а лише підтверджено факт його знаходження біля магазину у цей час. Проте суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 врахував лише в тій частині, що підтверджує факт знаходження ОСОБА_7 біля магазину після вчинення злочину, без наведення мотивів не прийняття до уваги решти показів свідків. Крім того, суд не взяв до уваги, що допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що злочин вчинено ним самостійно, ОСОБА_7 до їх спільного затримання він не знав. Суд безпідставно не визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 11.02.2019 року та всіх похідних від нього, оскільки при його складанні було порушено право на захист обвинувачених, в протокол не були внесені відомості про всіх осіб, які були присутні, фототаблиця до цього протоколу не засвідчена усіма учасниками слідчої дії та складена особою, яка не приймала участі в огляді. Також під час досудового розслідування обвинуваченим в порядку ст.290 КПК не було надано речові докази, а тому суд не міг сприймати їх як доказ. Під час судового розгляду стороні захисту також не були надані для ознайомлення речові докази техніка, викрадення якої інкримінується обвинуваченим, а відтак предмет злочину відсутній. Крім того, суд не прийняв до уваги, що рапорт працівника поліції ОСОБА_10 та рапорт, зареєстрований в ЖЄО заяв та повідомлень, отримані стороною обвинувачення з порушенням порядку, передбаченого ч.2 ст.93 КПК, а тому суд не міг посилатися на них при ухваленні судового рішення. Крім того, рапорти складені російською мовою, що суд також не взяв до уваги та таке рішення жодним чином не обґрунтував у вироку.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок у даній справі зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Мотивування, обґрунтування висновків суду з огляду на вимоги ст.370 КПК, передбачає не простий виклад (і тим більше перерахування) доказів, а й їх аналіз. Аналізовані докази необхідно викладати таким чином, щоб був ясний їх логічний зв`язок з фактом злочину. За наявності суперечливих доказів у вироку має бути пояснено, чому суд приймає одні з цих доказів і відкидає інші.

Проте суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст.370, 374 КПК просто перерахував у вироку докази, надані стороною обвинувачення, але при цьому не провів їх ґрунтовний аналіз як кожного окремо так і у їх сукупності. У вироку не зазначено, які конкретно обставини доводить той чи інший доказ.

Зокрема зі змісту вироку вбачається, що суд як на доказ винуватості обвинувачених послався на рапорт поліцейського взводу ГР Вознесенівського МО УПО в Запорізькій області ОСОБА_10 від 11.02.2019 року, в якому останній зазначив, що «...подбегая к объекту, мы увидели как из магазина начали выходить двое неизвестных: 1 в черной куртке с капюшоном, черных штанах с белыми полосками, 2 в темно-синей куртке с капюшоном, синих джинсах, с гематомой правого глаза, у которых в руках были перчатки, ноутбук, монтировка, аппарат для выдачи чеков. При виде нас они попытались бежать....».

Разом з тим, суд не надав оцінки даному доказу з точки зору його допустимості та не зазначив, до якого виду доказів належить даний рапорт з огляду на ст.84 КПК.

При цьому суд не усунув розбіжності між даними, що зазначені в цьому рапорті, та показами особи, яка його складала.

Пославшись у вироку як на доказ винуватості обвинувачених на протокол обшуку автомобіля ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1 від 11.02.2019 року, суд не зазначив, які конкретно обставини підтверджує даний доказ, чию саме винуватість він доводить та в якій частині.

Крім того, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд допустив істотні протиріччя між встановленими ним обставинами вчинення злочину обвинуваченими і кримінально-правовою кваліфікацією їх діянь.

Зокрема, встановивши в мотивувальній частині вироку, що злочин було вчинено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, а обвинувачений ОСОБА_7 при цьому ще й діяв повторно, суд одночасно при кримінально-правовій оцінці діянь обвинувачених виключив такі кваліфікуючі ознаки, як вчинення злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб. Але при цьому суд належним чином у вироку не мотивував такого свого рішення.

За таких обставин вирок районного суду не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки судом допущено істотні порушення вимог процесуального закону і протиріччя, які не можна усунути під час апеляційного розгляду. У зв`язку з чим, а також з огляду на те, що вирок містить недоліки щодо обох обвинувачених, вирок суду підлягає скасуванню в повному обсязі з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового розгляду суду належить ретельно дослідити наявні у справі докази, навести їх належний аналіз, усунути встановлені протиріччя та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4