Справа № 635/108/19
Провадження № 1-кп/635/69/2020
У Х В А Л А

02 червня 2020 року смт.Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження №0000778 від 08.11.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2019 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
09 липня 2019 прокурором подано клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, яке підтримано в судовому засіданні. В своєму клопотанні прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, усвідомлюючи, що відносно нього в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває декілька кримінальних проваджень до суду не з`являється, причини неявки суду не повідомляє. Також ОСОБА_4 має незняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, а саме за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05 липня 2007 року за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за вчинення якого його засуджено до позбавлення волі на строк 3 роки. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має постійних джерел доходу, тому у даному випадку існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, вчинення інших, у тому числі корисливих, кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначив, що не переховувався від суду, а з 22.07.2019 по 14.04.2020 перебував у реабілітаційному центрі у Рівненській області.
Вислухавши думку учасників стрін кримінального провадження, суд при вирішенні клопотання прокурора виходить з наступного.
У відповідності до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05 липня 2007 року за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за вчинення якого його засуджено до позбавлення волі на строк 3 роки, за яким останній звільнився з місць позбавлення волі 10 квітня 2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 26 днів, а також в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебувають два кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 . Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2019 року оголошувався у розшук, що свідчить про можливість останнього переховуватись від суду.
Суду не надано доказів на підтвердження перебування ОСОБА_4 в період з 22.07.2019 по 14.04.2020 у реабілітаційному центрі у Рівненській області.
Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КК України, існує.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини,право на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінують обвинуваченому, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, останній раз засуджений 05 липня 2007 року Ленінським районним судом м. Харкова, що в свою чергу свідчить про стійку антисоціальну поведінку останнього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,5ч.1 ст. 177 КПК України, існують та виправдовують тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги, передбачені ч. 3 ст. 183 КПК України, де вказано, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
З урахуванням вимог, встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які є тяжкими злочинами, слід визначити у розмірі, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму у розмірі 42040 гривень, що буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 31 липня 2020 року включно.
Визначити суму застави у розмірі 42040 (сорок дві тисячі сорок ) гривень 00 коп., яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 03.06.2020 р.

Суддя ОСОБА_1