Справа № 369/906/20
Провадження №1-кс/369/680/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області,-
в с т а н о в и в:
У січні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на бездіяльність слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області та просив визнати незаконною бездіяльність слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, що полягає у не вчиненні процесуальних дій в розслідуванні злочину, передбаченого ст. 382 КК України, у строки, передбачені ст. 219 КПК України, та зобов`язати слідчого провести розслідування відповідно до вимог КПК України.
Скаргу обґрунтував тим, що постановою слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 10.10.2018 року закрито кримінальне провадження № 0007346 щодо посадових осіб ПАТ «Автобаза №4» за ознаками ст. 382 КК України. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06. 2019 року постанову слідчого було скасовано. Після цього жодної процесуальної дії вчинено не було, ніякого розслідування не проводилося. Зазначає, що оскаржуючи бездіяльність слідчого, посилався на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, згідно якого на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, що виявляється у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, та на ст. 219 КПК України, якою передбачені строки проведення досудового розслідування, які слідством були грубо порушені.
З огляду на викладене просив суд визнати неправомірною бездіяльність слідчого, яка полягала в повній відмові від проведення розслідування, та зобов`язати його провести слідчі дії відповідно до вимог КПК України.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, до суду направив заяву про слухання скарги у його відсутності, у якій підтримав свою скаргу, просив скаргу задовольнити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, хоча судом про час та місце розгляду скарги були повідомлена.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вважає за можливе завершити розгляд скарги у відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні, без фіксування судового засідання технічними засобами.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного переконання.
Як вбачається з матеріалів скарги, в провадженні слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП наявне кримінальне провадження №0007346 від 25.11.2017 року. Постановою слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 10.10.2018 року закрито кримінальне провадження № 0007346 щодо посадових осіб ПАТ «Автобаза №4» за ознаками ст. 382 КК України. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06. 2019 року постанову слідчого було скасовано.
Як зазначає скаржник, жодної процесуальної дії вчинено не було, розслідування не проводилось.
Пункт 1 ч. 1 ст. 303 КПК передбачає можливість оскаржувати бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, тобто це необмежене коло дій, які мають вчинити слідчий або прокурор при здійсненні кримінального провадження. При цьому оскарженню підлягає як нездійснення процесуальних дій, які прокурор або слідчий зобов`язані вчинити відповідно до положень КПК, так і порушення строків, що визначені КПК для здійснення окремих процесуальних дій.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень,дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Відтак, нормами чинного КПК України передбачено вичерпний перелік оскарження рішення, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
З матеріалів скарги вбачається, що заявник просить визнати незаконною бездіяльність слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, що полягає у не вчиненні процесуальних дій в розслідуванні злочину, передбаченого ст. 382 КК України, у строки, передбачені ст. 219 КПК України, та зобов`язати слідчого провести розслідування відповідно до вимог КПК України.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Таким чином, слідчий суддя, з`ясувавши всі обставини справи, прийшов до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_3 , у частині зобов`язання Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області провести розслідування кримінального провадження №0007346 від 25.11.2017 року, відповідно до вимог КПК України.
Керуючись ст.ст.303,304,306-307 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати Києво-Святошинський ВП ГУ НП у Київській області провести розслідування кримінального провадження №0007346 від 25.11.2017 року, відповідно до вимог КПК України.
У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1