Справа № 461/1757/20
Провадження № 1-кс/461/1413/20
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

27 лютого 2020 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000895 від 25.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 ,за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Мерседес спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві власності належить МПП СЯН, зареєстроване: Львівська область, Турківський район, с. Боберка, який полягає у позбавленні права на відчуження, розпоряджання та користування зазначеним майном.
Клопотання мотивує тим, що з метою недопущення знищення чи приховування слідів кримінального правопорушення (шляхом проведення ремонтно-відновлюваних робіт), які залишилися на вищевказаному транспортному засобі, що в подальшому не дасть можливості провести ряд експертиз з метою встановлення всіх обставин події необхідно накласти арешт на автомобіль.

Слідчий, згідно клопотання, просить розгляд справи проводити без його участі.

Володілець майна в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином (телефонограмою).

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Встановлено, що кримінальне провадження зареєстровано в ЄРДР за фактом ДТП (наїзд на пішохода) за участю водія який керував вищевказаним автомобілем. Постановою слідчого від 25.02.2020 року даний транспортний засіб визнаний речовим доказом по справі.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, міг бути використаний під час вчинення злочину, потребує експертного дослідження, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, вилученого автомобіля має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, які вказують на ймовірне вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві власності належить МПП СЯН, зареєстроване: Львівська область, Турківський район, с. Боберка, який полягає у позбавлені права на відчуження, розпоряджання та користування зазначеним майном.

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1