Справа № 487/4084/19
Провадження № 1-кп/487/287/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001433, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Миколаєві, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-17.05.2004 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК Україниз застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-04.02.2008 року Белозерським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

-03.02.2011 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

-09.04.2012 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

-28.07.2014 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-22.12.2018 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-14.01.2019 роки Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

сторони та інші учасники кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

ОСОБА_3 будучі раніше неодноразово судимий, засуджений 22.12.2018 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, маючи не зняту та непогашену у законному порядку судимість, вчинив новий злочин у період іспитового строку при наступних обставинах.

Так 01.04.2019 року, приблизно о 13-00 годин, точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись біля багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів шляхом обману заволодів мобільним телефоном «Meizu M6» ОСОБА_6 , використовуючи для цього привід у вигляді необхідності термінового здійснення дзвінку. Після добровільної передачі ОСОБА_6 телефону ОСОБА_3 , останній утримуючи його при собі з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено матеріальний збиток на суму 2500 грн..

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, та визнає його винуватим у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство),вчиненому повторно.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду пояснив, що 01.04.2019 року близько 13:00 год. він сидів з потерпілим ОСОБА_6 на лавці неподалік будинку АДРЕСА_2 . Потерпілий був п`яний, вони розмовляли. В цей період він декілька разів користувався телефоном «Meizu M6» ОСОБА_6 за його згодою, а потім останній пішов, а телефон залишив. Будь-яких спроб повернути телефон власнику він не робив. Телефон одразу ж заклав у ломбард, гроші витратив на власні потреби. Згодом він зустрічався з потерпілим та віддав йому 1200 грн., але письмових підтверджень цьому не має. В скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати та врахувати, що в нього мати інвалід ІІ групи, він сам хворіє на гепатит С.

Покази обвинуваченого, щодо обставин події кримінального правопорушення, підтверджуються та узгоджуються з письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні:

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.04.2020 року, в якому слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 зафіксував прийняття заяви від ОСОБА_6 , який просив вжити заходів до невідомої особи, яка біля будинку №11б по вул. Озерній, шахрайським шляхом заволоділа його мобільним телефоном «Meizu M6».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2019 року, складеного слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , в якому зафіксоване впізнання потерпілим ОСОБА_6 особи, зображеної на фотознімку під №1 ( ОСОБА_3 ), як такої що заволоділа його мобільним телефоном.

Листом «Ломбард» Гроші тут» №963/5 від 13.05.2019 року, направленим на запит слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 13.05.2019 року № СЦ/52-2019, щодо передачі ОСОБА_3 01.04.2019 року в заклад мобільного телефону «Meizu M6».

Вказані докази, суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх взаємозв`язок достатнім та взаємоузгодженим, в розумінні критерію «поза розумним сумнівом» на підтвердження встановлених обставин заволодіння чужим майном шляхом обману ОСОБА_3 .. При цьому обсяг досліджених судом доказів, відповідає волевиявленню сторін у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст..6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.12 КК України, вчинив злочин невеликої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому, про що свідчить заява потерпілого ОСОБА_6 від 18.05.2020 року.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України судом не встановлено.

Крім того судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, згідно характеристики ДОП СП Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 за місцем реєстрації характеризується посередньо, сусідами позитивно, на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває, перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом РПП внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності від канабіноїдів, алкоголю зі шкідливими наслідками.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч.2 ст.190 КК України.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно роз`ясненням, викладеним в п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 , вчинив інкримінований йому злочин під час іспитового строку, визначеного вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.12.2018 року та після вчинення злочину, за яким його було засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва, отже остаточне покарання має бути призначене йому із застосуванням вимог ст..71 КК України

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.190 КК України - один рік позбавлення волі.

На підставі ст..71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.12.2018 року та вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.01.2019 року, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 4 роки 8 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1