Справа № 461/4759/20
Провадження № 1-кс/461/4008/20
УХВАЛА
25.06.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:
Заявник 16 червня 2020 року звернувся до суду із зазначеною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що 26 травня 2020 року ним на адресу Офісу Генерального прокурора було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 366, 375 КК України суддею Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_4 11 червня 2020 року заявникові надійшов лист, яким його повідомили про направлення заяви до Прокуратури Львівської області. Однак, станом на момент подачі скарги відомості за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були. Просить суд зобов`язати уповноважених осіб Прокуратури Львівської області розпочати досудове розслідування за вказаними у заяві фактами та визнати заявника потерпілим.

У скарзі ОСОБА_3 просив суд розглядати скаргу без його участі.

Прокурор до суду не прибув, хоча Прокуратура Львівської області була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Судовим розглядом встановлено, що 26 травня 2020 року ОСОБА_3 на адресу Офісу Генерального прокурора було направлено заяву про вчинення суддею Львівського апеляційного суду (Апеляційного суду Львівської області) ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366, 375 КК України. Заява вмотивована тим, що вказаним суддею була винесена ухвала від 15 травня 2017 року у справі № 454/2779/16, якою залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_3 з підстав несплати судового збору.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Дана норма КПК перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

У відповідності до статті 94 КПК України слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досудове розслідування, як визначено п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, не підлягає внесенню до ЄРДР та не є підставою для початку досудового розслідування інформація, яка не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину.

Слідчий суддя враховує обґрунтовування заявника та вважає за необхідне зазначити, що ч. 1 ст. 366 КК України передбачена кримінальна відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

При цьому, внесення у офіційні документи неправдивих відомостей передбачає внесення у дійсний офіційний документ даних, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, внесення неправдивих відомостей у бухгалтерські книги).

Підроблення документів передбачає часткову чи повну заміну змісту дійсного документа.

Складання неправдивих документів - це внесення до документа, який зовні оформлено правильно, відомостей, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, запис у дійсний бланк, який має відтиск печатки і підпис, неправдивих відомостей про фактичне використання сировини та матеріалів).

Видача неправдивих документів - надання або випуск службовою особою документів, зміст яких повністю або частково не відповідає дійсності і які були складені цією ж або іншою службовою особою (наприклад, надання певним суб`єктам підприємницької діяльності завідомо фіктивних документів з метою приховування їх нечинної діяльності, або випуск фіктивних ліцензій, патентів з метою їх подальшого продажу тощо).

У той же час, ст. 375 КК України передбачала відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Статтю 375 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року.

Проаналізувавши заяви про вчинення злочинів та норми кримінального закону, слідчий суддя вважає, що викладені заявниками обставини, не є такими, що реально свідчать про вчинені кримінальні правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України. У викладених заявниками обставинах відсутні відомості, які б реально вказували про наявність у діях судді складу кримінальних правопорушень.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, а особами, які не були присутніми в судовому засідання - протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1