Справа № 384/777/19
Провадження № 1-кп/386/42/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2020 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4
ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Голованівськ, клопотання прокурора, у кримінальному провадженні №1-кп/386/42/20, дані про яке внесені до ЄРДР № 0000108 від 22.08.2019 року, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця пос. Зінгейський Кизильського району Челябінської області, Р.Ф. росіянин, громадянина України, освіта професійно-технічна, тимчасово не працюючого, на утримані неповнолітніх дітей не має, стан здоровя задовільний, не військовозобов`язаний, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимості;

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді у Голованівському районному суді Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до ЄРДР № 0000108 від 22.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.11. 2019 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з моменту його затримання - з 22 листопада 2019 року.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів, так як це забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду оскільки ризики, передбачені ч.1ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України , які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, продовжують існувати, так як той неодноразово залишав місце свого проживання, на виклики до слідчого не зявлявся, він не має сталих соціальних зв`язків, та не виконував умови обраного раніш запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання заперечили, та просили суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , з`ясувавши позицію обвинуваченого та думку його захисника, суд дійшов наступного висновку

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області 23.11. 2019 року відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.186 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з моменту його затримання, тобто з 22 листопада 2019 року по 20.01.2020 року.

Ухвалою Голованівського районного суду від 14 січня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 13 березня 2020 року включно.

Стаття 177 КПК передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризик, який виправдовує тримання особи під вартою, не зменшився.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінованим йому злочином та обґрунтованість підозри, яка встановлена (та не спростована) при застосуванні запобіжного заходу суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, або його зміна відносно обвинуваченого є недостатніми, оскільки він, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, і заявлені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не зменшились, перебуваючи на волі обвинувачений, може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язків та переховуватися від суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченому. Із зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.

Тримання під вартою обвинуваченого, як запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя,з підстав чого суд не вбачає можливості змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який.

Разом з цим суд вважає, що продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на строк запропонований прокурором на 60 днів є не доцільним.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 180, 197, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою у кримінальному провадженні № 1-кп/386/42/20 дані про яке внесені до ЄРДР № 0000108 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тридцять днів, тобто до 09 квітня 2020 року включно.

Ухвала діє до 09 квітня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та направити до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою, до Кропивницького апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1