КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004537 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м Києва від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі за:
- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України строком на один рік;
- ч. 2 ст. 185 КК України строком на два роки.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування остаточно визначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів при обставинах, встановлених судом, та кваліфікацію дій обвинуваченого, не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі стоком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 6 квітня 2017 року, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, обґрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, один з яких вчинив після іншого вироку. За таких обставин прокурор вважає, що встановлені обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, позицію обвинуваченого, який заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що він працює неофіційно, перебуває у цивільному шлюбу, має дитину, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Так відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 багаторазово викликався в судові засідання суду апеляційної інстанції, однак жодного разу до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, у зв`язку з чим до останнього неодноразово застосовувався привід до суду, який позитивних результатів не дав, оскільки місце перебування обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо було встановити. В подальшому за клопотанням прокурора апеляційним судом обвинуваченого було оголошено в розшук.
26 грудня 2019 року обвинувачений був розшуканий та доставлений до апеляційного суду, де останньому ухвалою Київського апеляційного суду обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 23 лютого 2020 року, з визначенням застави та, в разі внесення застави, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Станом на час апеляційного розгляду 20 лютого 2020 року обвинуваченим або іншою будь-якою особою застава не внесена, строк дії запобіжного заходу закінчується, у зв`язку з чим прокурором внесено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Згідно п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи клопотання прокурора, колегія суддів вважає його обґрунтованим, оскільки наявні у кримінальному провадженні відомості про особу обвинуваченого, а саме, те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, неодружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, до затримання офіційно не працював, постійного джерела доходу не мав, ухилявся від суду, що свідчить про те, що актуальним залишаються ризики ухилення обвинуваченого від суду, перешкоджання розгляду справи та вчинення ним нових корисливих кримінальних правопорушень.

Будь-яких доказів на підтвердження доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про сталість соціальних зв`язків, а також роботи, матеріали справи не містять, і обвинуваченим таких доказів не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану ОСОБА_6 , інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КК України, колегія суддів вважає за можливе визначити заставу у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, а саме у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22700 грн.

Керуючись ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на 60 днів, - до 18 квітня 2020 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22700 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул.. Солом`янська, 2-а, , код банку 820172, номер рахунку 2186 ГУ ДКСУ у м. Києві, номер рахунку за стандартом IBAN НОМЕР_1 ) протягом строку дії ухвали.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Роз`яснити обвинуваченому, що особа, до якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу.
Оригінал документу, що підтверджує внесення застави, має бути наданий Київському апеляційному суду.
З моменту внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини свої неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ _____________________________ __________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3