Справа № 212/7345/19
У Х В А Л А

11 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000686 від 18.03.2019 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , обвинувачуваний ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на розгляді знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 не зникли та продовжують існувати. Прокурор вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зможе впливати на свідків та потерпілу з метою зміни ними своїх показань. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечили. Захисником було заявлено клопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, в обґрунтування якого зазначає, що на даний час доцільність в застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпала, оскільки відсутні на даний час будь-які ризики, що передбачені ст. 177 КПК України. Обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, має постійне місце проживання в м. Одеса, має міцні соціальні зв`язки, а саме у обвинуваченого є мама та сестра, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Обвинувачений не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інше кримінальне правопорушення. Крім цього, захисник зазначав, що обвинувачений знаходиться під вартою тривалий час, відповідно вважає, що для забезпечення виконання покладених на обвинуваченого обов`язків більш доцільним буде застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_6 проти клопотання захисника заперечував.

Вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою суду від 23 квітня 2020 року за клопотанням прокурора, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено до 21 червня 2020 року включно.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судовою розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Так, положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Колегія суддів зазначає, що на даний час, відомості про усунення та відсутність тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів вважає, що на даний час, залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини як характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 щодо яких органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На даний час, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим в інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення. Також, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, а також те, що ОСОБА_5 на момент його затримання ніде не працював, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси, та Личяківського районного суду Львівської області стосовно останнього перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням у скоєнні умисних корисних злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.186, ч.3 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, провадження по яким зупинені у зв`язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_5 , що дає підстави вважати та свідчить про можливе переховування даної особи від суду. Також існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу, які не допитані в судовому засіданні, та які є знайомими обвинуваченого.

За сукупності таких обставин, на даний час, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 197, 331, 369 КПК України, колегія суддів
постановила:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 09 серпня 2020 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3