Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1892/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляційні скарги прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000250 за ч. 2 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_12 (далі ОСОБА_14 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маневичі Волинської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_14 засуджено за ст. ст. 286 ч. 2, 75, 76 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців та зобов`язано його: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено стягнути з ОСОБА_14 на користь держави витрати на проведення судових експертиз.
Вирішено стягнути з ОСОБА_14 1947,75 грн. на користь Фінансового управління Коростишівської районної державної адміністрації у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 ..
Згідно вироку, о 15 год. 40 хв. 29 квітня 2015 року на 108км+770м автодороги «Київ Чоп» ОСОБА_14 , керуючи власним технічно-справним автомобілем «Daimler-Chrysler» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в порушення вимог п. 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рухаючись на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, зі швидкістю понад 110 км/год зі сторони м. Житомира в напрямку м. Києва, порушив вимоги п. 2.3 б), 12.3., 12.1. ПДР, - проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при своєчасному виявленні небезпеки для руху (автомобіль КАМАЗ 55102 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_15 ), яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, вивернув кермо автомобіля вправо та, не впоравшись з керуванням, допустив занос, у результаті чого транспортний засіб перекинувся на проїзну частину та у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля «Daimler-Chrysler» ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді перелому правої ключиці, що не є небезпечними для здоров`я, але призвело до тривалого розладу здоров`я, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді деформуючих рубців правої підочної ділянки, що переходять у скронево-скулову ділянку, які являються непоправними та потребують хірургічного втручання (косметичної операції).
В апеляційних скаргах:

- прокурор Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок, яким, призначити ОСОБА_14 більш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Твердить про неправильне застосування судом ст. ст. 50, 65 КК України, невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує також, що суд не повністю врахував, що вчинений ОСОБА_14 злочин відноситься до категорії тяжких, злочинні дії призвели до непоправних наслідків, а також завдання матеріальної та моральної шкоди потерпілим. Вказує також на неврахування судом відсутності даних про те, що робота ОСОБА_14 пов`язана безпосередньо з керуванням транспортними засобами;

- захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_10 просять скасувати вирок та закрити провадження у справі за відсутністю складу злочину. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердять про незаконність вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на неправильність оцінки доказів. Зокрема, на помилкове неврахування тих обставин, що причиною ДТП стало порушення водієм автомобіля «КАМАЗ-55102» ОСОБА_15 п.п. 10.1 та 10.3 ПДР України, оскільки той, здійснюючи у попутному напрямку маневри перестроювання та подальшого розвороту, створив небезпеку для руху автомобілю під керуванням обвинуваченого; неврахування показань свідка ОСОБА_16 та версії сторони захисту про те, що небезпека для руху автомобілю під керуванням обвинуваченого виникла з моменту виїзду автомобіля «КАМАЗ» на ліву смугу руху.

В письмових запереченнях прокурор ОСОБА_13 ставить питання про залишення без задоволення апеляційних скарг захисників.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання своєї апеляційної скарги та в заперечення апеляційних скарг захисників, пояснення обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників в підтримання апеляційних скарг захисників та в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до положень ст. ст. 7, 9, 22 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: законність та змагальність сторін; під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог цього Кодексу та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно вимог ст. ст. 317, 358, 370 КПК України, після закінчення досудового розслідування кримінального провадження у формі складання обвинувального акту до суду стороною обвинувачення надсилається лише обвинувальний акт, а докази, що містяться у документах, зібраних сторонами під час досудового розслідування, долучаються до обвинувального акту та повинні бути безпосереднього досліджені судом під час судового розгляду за клопотаннями сторін; судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.
З матеріалів справи видно, що у судовому засіданні 24.11.2016 суд задовольнив клопотання прокурора про долучення до справи матеріалів кримінального провадження №0000250 щодо ОСОБА_14 у двох томах. У судових засіданнях 24.11.2016, 30.01.2017 та 21.02.2017 суд вибірково дослідив окремі документи досудового розслідування, що містяться в двох томах (а. с. 107-108, 121-122, 139-141 т. 1).
Разом з тим, ні досліджені судом, ні інші документи (протоколи допитів свідків та інші документи), що містяться у двох томах, наданих прокурором під час судового розгляду, судом фактично не були долучені до обвинувального акту. У мотивувальній частині вироку суд не дав оцінки всім документам досудового розслідування, які вирішив долучити до матеріалів справи, та при оцінці вибіркових документів не послався на певні аркуші справи.
Відповідно до журналів судових засідань та технічних записів повної фіксації процесу, звукозаписи судових засідань від 22.03.2017 та від 20.10.2016, у яких вирішувалися клопотання сторін про призначення експертиз та про привід свідків, судом першої інстанції взагалі не зафіксовані звукозаписи даних судових засідань та зміст виступів та доводів сторін.
Крім того, в порушення вимог ст. 370 КПК України, суд першої інстанції також не дав належної оцінки у мотивувальній частині вироку версії сторони захисту про те, що небезпека для руху транспортного засобу під керуванням обвинуваченого виникла з моменту виїзду автомобіля «КАМАЗ» на ліву смугу руху, по якій рухався автомобіль «Daimler-Chrysler».
Також, в порушення вимог ст. 337 КПК України про межі судового розгляду, суд першої інстанції помилково визнав доведеним, до порушення обвинуваченим вимог п. 12.6 ґ) ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, оскільки це не вмінялося у провину ОСОБА_14 згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду постановити законне та обґрунтоване рішення у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин вирок суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Доводи прокурора про явну несправедливість призначеного покарання без позбавлення права керування транспортним засобом є необґрунтованими, оскільки рішення суду в цій частині є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 65 КК України та санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Інші доводи апеляційних скарг мають бути перевірені під час нового судового розгляду.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно розглянути справу з дотриманням вимог КПК України, надати оцінку іншим доводам апеляційних скарг, врахувати висновки і мотиви, з яких скасовано оскаржуваний вирок, дослідити всі докази у даній справі та дати їм належну оцінку з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, і в залежності від установлених обставин справи, у відповідності з вимогами ст. 370 КПК України, прийняти законне та обґрунтоване і належним чином умотивоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 залишити без задоволення, апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000250 за ч. 2 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_12 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: