Ухвала
Іменем України
17 березня 2020 р.

м. Київ
справа № 642/4304/18

провадження № 51-1345 ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Кримінального касаційного суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановила:
вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 25 липня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,засуджено за частиною 2 статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням на неї обов`язків передбачених статтею 76 КК.
Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора суд апеляційної інстанції 29 січня 2020 року постановив свій вирок, яким ОСОБА_4 засуджено за частиною 2 статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з постановленим у кримінальному провадженні вироком апеляційного суду. Зокрема вказує, що таке
рішення слід скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок суворості.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник, окрім іншого, в обґрунтування своїх вимог вказує, на фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, захисник вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не наводить доводів такої позиції з урахуванням норм кримінального процесуального права та підстав для зміни судового рішення.

До того ж, вимоги захисника щодо залишення в силі вироку місцевого суду, викладені не у відповідності до змісту статті 436 КПК, згідно із якою суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
4) змінити судове рішення.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 цього Кодексу, колегія суддів

постановила:

касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3