ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2888/20
Провадження № 1-кс/210/846/20

"21" травня 2020 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000728 від 19.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з повною середньо освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.06.2012 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, за ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, звільнився 03.12.2015 з Криворізької ВК Дніпропетровської області умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 11 місяців 1 день,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України -

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , з вказаним клопотанням, яке погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що 19.05.2020 у денний час доби, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 16.00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував разом з раніше йому знайомими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 поблизу буд. 7 по вул. Стрєльнікова в м. Кривому Розі де останні розповіли ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_12 бачив, як зранку 19.05.2020 поки ОСОБА_4 спав на лавці поблизу вказаного під`їзду ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 викрала належний йому мобільний телефон.

Відразу після чого, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаючи, що ОСОБА_13 проживає разом з співмешканцем ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в приміщенні занедбаної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 направився до даної будівлі для з`ясування місцезнаходження свого мобільного телефону та з`ясування стосунків з даного приводу.

Так, ОСОБА_4 пройшовши до приміщенні занедбаної будівлі за вищезазначеною адресою де в цей час лежав на матраці ОСОБА_14 , вчинив сварку з останнім, під час якої у нього виникла гостра неприязнь до ОСОБА_14 та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні занедбаної будівлі, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Стрєльнікова буд. 7А, діючи з умислом спрямованим на спричинення ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, не переслідуючи за мету позбавлення його життя і байдуже ставлячись до настання наслідків, умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_15 який лежав на матраці звернутим до нього обличчям, не менше 3 ударів кулаком правої та лівої руки в область обличчя.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , стоячи з правої сторони тіла ОСОБА_14 наніс йому взутою ногою не менш чотирьох ударів в ділянки тулубу, після чого досягнувши злочинного результату, припинив свої протиправні дії, та з місця вчинення злочину пішов, а потерпілий ОСОБА_14 від отриманих в результаті протиправних дій несумісних з життям тілесних ушкоджень в області голови та тулуба, в незначний проміжок часу помер на місці злочину.

Цього ж дня, 19.05.2020 приблизно о 16.30 год. потерпілого ОСОБА_14 було виявлено співробітниками Національної гвардії України в приміщенні занедбаної будівлі, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг вул. Стрєльнікова буд. 7А з ознаками насильницької смерті. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1130 від 20.05.2020 смерть ОСОБА_14 настала внаслідок нападу з використанням тупого предмету, перелому кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, закритої тупа травма шиї, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_14 .

Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за ознаками "умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого".

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українець, громадянин України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_4 , раніше судимий 01.06.2012 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, звільнився 03.12.2015 з Криворізької ВК Дніпропетровської області умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 11 місяців 1 день.

20.05.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні № 0000728.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

В ході проведення досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме: оглядом місця події від 19.05.2020, оглядом трупа від 19.05.2020, показаннями свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 від 19.05.2020, речовими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ст.177 КПК України. Відповідно до положень п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_4 :

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний не одружений, на утримані неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, тобто не має належних та постійних засобів для існування, також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, які б могли стримати останнього не покидати постійного місця мешкання та не покидати межі м. Кривого Рогу або території України, свідчить про можливе виникнення у підозрюваного бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

2.Вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначений ризик підтверджується тим, що у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів, що може спонукати його продовжити злочинну діяльність у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
3.Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 знає свідків особисто та місце їх проживання, а отже може здійснювати психічний та фізичний тиск на них з метою ухилення від кримінальної відповідальності. При цьому, слід враховувати, що особи, які є свідками у даному кримінальному провадженні, в судовому засіданні не допитувались, а відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Крім того, враховуючи майновий стан ОСОБА_4 , а також беручі до уваги наявність вищевказаних ризиків, є об`єктивні підстави вважати, що для забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі внесення застави, необхідно визначити максимальний розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України для підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти життя та здоров`я особи, а також обставини, характер вчиненого злочину, спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання зазначених вище ризикам, є достатні підстави продовжити застосування до ОСОБА_16 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Обґрунтовуючи недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слід відмітити правові позиції Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», в яких зазначено, що:

тривале утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;

судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, приймаючи до уваги наявність існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважуючи всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу та публічний інтерес щодо обставин кримінальних правопорушень, зокрема, що ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, враховуючи їх в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи, а також існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, тому застосування саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є обґрунтованим, а запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, або злочину який спричинив загибель людини.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та зазначила, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просила суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що ним було вчинено даний злочин, про задоволення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, не заперечував.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , не зважаючи на позицію свого підзахисного, просив суд обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, перебуває у громадському шлюбі та виховує трьох неповнолітніх дітей своєї цивільної дружини.
Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Окрім обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення та визнання своєї вини останнім, його вина підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядом місця події від 19.05.2020 року, оглядом трупа від 19.05.2020 року, показаннями свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 від 19.05.2020 року, речовими доказами.

Згідно ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, з метою уникнення відповідальності за скоєння тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити злочину діяльність, вчинивши інше кримінального правопорушення, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів, що може спонукати його продовжити злочинну діяльність у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/ НОМЕР_1 .html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію, майновий стан, відсутність судимостей.

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що останній на даний час офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років позбавлення волі. Вину визнав лише після викриття у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає наявними наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на показання свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження та запобігти встановленим судом ризикам.

Таким чином, обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З урахування особи підозрюваного, способу вчинення даного кримінального правопорушення, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176-178, 183-184, 193, 197, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 16 годин 00 хвилин 20 травня 2020 року до 16 години 00 хвилин 18 липня 2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали становить 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 22.05.2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1