У Х В А Л А

05 березня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000394 від 24 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 23 січня 2020 року ОСОБА_2 засуджена за ч. 2 ст. 309 КК України та їй призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року і остаточно визначено до відбуття 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

З ОСОБА_2 стягнуті судові витрати в сумі 858 грн. за проведення судово-хімічної експертизи.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_2 , в строк на апеляційне оскарження, подала апеляційну скаргу.

Перевіривши подану апеляційну скаргу на предмет відповідності вимогам ст. 396 КПК України, слід прийти о висновку, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі вказуються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Такі вимоги повинні відповідати положенням ст. 407 КПК України, якою визначені повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону.

Проте дані вимоги закону обвинуваченою ОСОБА_2 не виконані, оскільки апеляційні вимоги не узгоджуються із зазначеною нормою закону.

Зокрема, подаючи апеляційну скаргу на вирок Кагарлицького районного суду Київської області, постановленого щодо неї, 23 січня 2020 року, апеляційні вимоги стосуються щодо незгоди з ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року, якою було скасоване звільнення від відбування покарання з випробуванням і ОСОБА_2 направлена для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, призначеного вироком Богуславського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року.

Слід зазначити, що в прохальній частині апеляційної скарги обвинуваченою ОСОБА_2 навіть не зазначено про те, що саме суд апеляційної інстанції повинен зробити з вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 23 січня 2020 року щодо неї, виходячи із тих повноважень, які передбачені ст. 407 КПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 не можна визнати такою, що відповідає вимогам ст. 396 КПК України, що є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог ст. 399 КПК України, вона підлягає залишенню без руху, з наданням обвинуваченій ОСОБА_2 достатнього строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 398, 399 КПК України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000394 від 24 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_2 - залишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків - 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1