Справа № 536/1571/19
Провадження №1-м/524/2/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, не одруженого, останнє відоме місце проживання на території України: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Бєлгородського обласного суду Російської Федерації від 04.07.2013 року за пунктом «а» частини другої ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком на 18 років 6 місяців з відбуванням у виправній колонії суворого режиму, без обмеження свободи,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Міністерства юстиції України звернулась до суду з клопотанням, в якому просить привести у відповідність із законодавством України вирок Бєлгородського обласного суду Російської Федерації від 04 липня 2013 року, яким засуджено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за пунктом «а» частини другої ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком на 18 років 6 місяців з відбуванням у виправній колонії суворого режиму, без обмеження свободи. Вказаний вирок залишений без змін апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Верховного суду Російської Федерації від 22 жовтня 2013 року.
В клопотанні зазначено, що згаданий вирок іноземної держави набрав законної сили, ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Бєлгородській області», кінець відбуття строку покарання 28.12.2030 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
03 жовтня 2019 року наказом Міністерства юстиції України № 3084/ 5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого відбування покарання на території України, у зв`язку з чим Міністерство звернулось до суду з даним клопотанням.
На підставіст.107 КПК України,фіксування кримінального провадження здійснюється за допомогою технічних засобів.
У судове засідання представник Міністерства юстиції не з`явилася, в клопотанні вказала про те, що не заперечує проти розгляду клопотання без її участі.
У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України та приведення у відповідність із законодавством України вироку Бєлгородського обласного суду Російської Федерації від 04 липня 2013 року.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку іноземного суду, винесеного відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню виходячи з такого.
Статтею 602 КПК України встановлено, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Встановивши відповідність запиту про визнання і виконання вироку суду іноземної держави умовам, передбаченим міжнародним договором України, Міністерство юстиції України направляє до суду клопотання про визнання і виконання вироку суду іноземної держави і передає наявні матеріали.
03 жовтня 2019 року наказом Міністерства юстиції України №3084/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7,8,12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 року №2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України22.08.2019 за № 956/33927 та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 25.06.2019 за № 06-78673/19.
Згідно ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України, суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Статтею 10 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року (далі Конвенція), передбачено, що у разі продовження виконання вироку держава виконання
вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним
законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
За змістом ст. 51 КК України, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі в Україні є різними видами покарань. При цьому, довічне позбавлення волі за своїм характером є більш суворим.
Пунктами л, м ст. 44 КК РФ, визначено, що в Російській Федерації позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі також є різними видами покарань, з яких останнє є більш суворим за своїм характером.
Статтею 11 Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Таким чином, вирішуючи питання про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, ОСОБА_4 не може бути призначене довічне позбавлення волі, оскільки воно за своїм характером є більш суворим ніж покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке йому було призначене державою винесення вироку.
Засуджений ОСОБА_4 висловив бажання бути переведеним в Україну, для подальшого відбування покарання, що підтверджується його письмовою заявою від 19 березня 2019 року.
Вироком Бєлгородського обласного суду Російської Федерації від 04.07.2013 року ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді 18 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого п «а» частини другої статті 105 КК РФ (вбивство двох або більше осіб), що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Згідно Кримінального кодексу України за вбивство двох або більше осіб передбачено відповідальність пунктом 1 частини 2 ст. 115 КК України та карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Пунктом 1 частини 4 ст. 610 КПК України встановлено, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави. У такому випадку суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом Російської Федерації, керуючись ст.9 Конституції України, ст. ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, п. 1 ч. 4 ст.610 КПК України, суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Отже, суд визнає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 1 частини 2 статті 115 КК України та визначає йому покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.
Згідно наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого, початком строку відбуття покарання ОСОБА_4 за вироком Бєлгородського обласного суду від 07.07.2013 є 29 червня 2012 року. Отже, засудженому необхідно зарахувати у строк відбування покарання період відбування ним покарання на території Російської Федерації, рахуючи строк покарання з моменту його затримання 29 червня 2012.
Частиною 6 ст. 610 КПК України встановлено, що при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.
Поряд з цим, до клопотання долучено довідку про те, що на адресу ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Бєлгородській області» поступив 1 виконавчий лист на суму 4 800 рублів. Позов виконаний в повному обсязі в січні 2017 року.
За таких обставин, суд не вирішує питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, ст.ст.372, 602, 603, 609- 610КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Привести у відповідність із законодавством України вирок Бєлгородського обласного суду Російської Федерації від 04 липня 2013 року.
Визнати, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Визначити ОСОБА_4 покарання за пунктом 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 період відбування ним покарання на території Російської Федерації, рахуючи строк відбуття покарання з моменту його затримання, з 29 червня 2012 року.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом семи днів з дня її проголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором. Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1