Справа № 677/388/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів Хмельницької області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимого

за ч.1 ст. 309 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст. 2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», восени 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, на полі біля смт. Антоніни Красилівського району в напрямку с. В. Орлинці Красилівського району, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, знайшов дикоростучий кущ рослини коноплі, який з метою придбання наркотичного засобу вирвав та приніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: у підвальне приміщення №30.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, ОСОБА_4 у підвальному приміщенні №30 за адресою: м. Красилів, вул. Василя Стуса, 2-Г, даний кущ коноплі висушив, відділив листя від стебла та подрібнив, тим самим виготовивши наркотичний засіб канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,18 г, що згідно Списку № 1 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року , віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Крім цього, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме всупереч вимогам ст. 2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», з осені 2018 року по 26.02.2020 у підвальному приміщенні №30 за адресою: м. Красилів, вул. Василя Стуса, 2-Г, зберігав у поліетиленовому пакеті наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,18 г, для власного вживання без мети збуту та на балконі квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, останній зберігав предмет (пристрій для паління) на якому наявні нашарування екстракту канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить: 0,174 г, для власного вжитку без мети збуту, що згідно Списку № 1 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено та які 26.02.2020 року вилучено працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України - у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

10 березня 2020 року між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного злочину на таких умовах: - ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вищезазначеному діянні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри за ч.1 ст.309 КК України у судовому провадженні, що пом`якшує йому покарання; сторони погодили призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який відповідно до ст.12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 ч.2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. Позицію обвинуваченого підтримав його захисник.

Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч.7 ст.474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст.470 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують її покарання. Зокрема, враховано, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим угоду про визнання винуватості затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи в силу ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Укладену 10 березня 2020 року між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 942,06 грн процесуальних витрат.

Речові докази: поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, дві пластикові пляшки, паперовий згорток, поліетиленовий пакет з насінням, які передано на зберігання до камери зберігання Красилівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: