Справа № 760/7671/20
Провадження № 1-кс/760/3142/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року слідча суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001797 від 09.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
До слідчої судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001797 від 09.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001797, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.
Слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, разом з невстановленим досудовим розслідуванням особами, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, отримав інформацію, що особа похилого віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зберігає за місцем свого проживання грошові кошти. Після чого, 10.03.2020, невстановлена особа, з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , діючи згідно відведеної їй ролі у вчиненні злочину, здійснила телефонний дзвінок на міський стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , який встановлено за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , представившись лікарем та повідомила неправдиву інформацію про те, що її донька, потрапила в дорожньо-транспортну пригоду і їй терміново потрібні гроші на лікування. При цьому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, видаючи себе за лікаря, повідомила, що за грошима вже прийшов шофер. На прохання невстановленої особи, ОСОБА_6 , не здогадуючись про злочинні наміри щодо заволодіння її грошовими коштами шляхом шахрайства, будучи введеною в оману, погодилась передати необхідну грошову суму.
Слідчий вказав, що продовжуючи свої злочинні дії, діючи згідно розробленого плану і відведеній йому ролі у вчиненні злочину, ОСОБА_5 , 10.03.2020 прибув до АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 та представившись шофером, повідомив, що грошові кошти на лікування доньки необхідно надати йому. ОСОБА_6 будучи введеною в оману, довіряючи ОСОБА_5 , вважаючи, що грошові кошти необхідні її доньці на лікування, передала грошові кошти в розмірі 18 тис. грн. ОСОБА_5 , який після отримання грошових коштів, покинув приміщення будинку.
Зазначено, що в результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_5 та невстановлена особа, повторно, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами у розмірі 18 000 грн., які належать ОСОБА_6 . Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними діями, яке виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
Слідчий посилався на те, що 09.03.2020 під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля будинку №4 по пров. Очаківському у м. Києві, в останнього було вилучено мобільний телефон марки «MEIZU», модель М712Н, ІМЕІ/1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ/2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар», НОМЕР_4 , який належить останньому, та грошові кошти.
Вказав, що з метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно, оскільки, на переконання органу досудового розслідування, його незастосування може призвести до зникнення, заміни, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Зазначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Слідчий вказав, що в ході досудового розслідування виявлені обставини, які свідчать про необхідність в накладенні арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «MEIZU», модель: «М712Н», ІМЕІ/1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ/2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , який згідно протоколу затримання особи був вилучений у підозрюваного ОСОБА_5 та згідно постанови від 09.03.2020, визнано речовим доказом.
З огляду на наведене, слідчий просить поновити процесуальні строки подачі клопотання, розглянути його та винести ухвалу про арешт майна (відчужувати його, розпоряджатися ним будь яким чином та використовувати), яке було вилучене під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля буд №4 по провулку Очаківському в м. Києві, під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «MEIZU», модель: «М712Н», ІМЕІ/1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ/2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 .
У судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчою суддею встановлено наступне.
Встановлено, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001797, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.
З витягу з ЄРДР вказаного кримінального провадження вбачається, що 09.03.2020 приблизно о 14:30 за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою змовою з невстановленими особами, шляхом обману умисно заволодів коштами гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 18 000 грн.
З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2020 під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля будинку №4 по пров. Очаківському у м. Києві, в останнього було вилучено мобільний телефон марки «MEIZU», модель М712Н, ІМЕІ/1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ/2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , який належить останньому та грошові кошти.

Постановою про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 09.03.2020, винесеною слідчим СВ Солом`янського УПГУНП у м. Києві капітаном поліції ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження № 0001797 від 09.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні вилучений мобільний телефон марки «MEIZU», модель М712Н, ІМЕІ/1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ/2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар», НОМЕР_4 .
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Правовою підставою для накладення арешту є запобігання можливості його відчуження або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справі.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Виходячи з матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає доведеним органом досудового розслідування той факт, що мобільний телефон марки «MEIZU», модель М712Н, ІМЕІ/1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ/2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків та з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідча суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля буд №4 по провулку Очаківському в м. Києві, а саме: мобільний телефон марки «MEIZU», модель: «М712Н», ІМЕІ/1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ/2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , із забороною використання, розпорядження та відчуження майна.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею, на даний час, не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя,
УХВАЛИЛА:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0001797від 09.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: майно, яке було вилучене під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля буд №4 по провулку Очаківському в м. Києві, а саме: мобільний телефон марки «MEIZU», модель: «М712Н», ІМЕІ/1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ/2: НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , із забороною використання, розпорядження та відчуження майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя: