Справа № 215/3364/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області подання начальника Тернівського районного відділу м. Кривий Ріг філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 до суду надійшло зазначене подання, яке обґрунтовано тим, що вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.11.2017 ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин. Вирок набрав законної сили 21.12.2017 та в цей же день направлений на виконання до Тернівського районного відділу м. Кривий Ріг філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. В зв`язку з тим, що засудженим покарання не виконане та закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 ст. 80 КК України, просить розглянути і задовольнити подання.
У судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився.

Орган пробації в судове засідання представника не направив, надіслав суду заяву про підтримку подання та його розгляд у відсутність представника (вх.№11488 від 18.06.2020).
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про підтримку подання та розгляд за його відсутності (вх.№11499 від 18.06.2020).
Згідно з приписами абз. 2 ч. 5 ст. 599 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд розглянувши подання, приходить до наступного.

20.11.2017 вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Вирок набрав законної сили 21.12.2017 та був направлений на виконання до Тернівського районного відділу м. Кривий Ріг філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Положеннями ч. 4 ст. 80 КК України визначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389-1 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.11.2017, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 80 КК України.

На підставі вищевикладеного, ст.80 КК України, керуючись ч.1 п.9 ст.537, ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Подання начальника Криворізького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.11.2017 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Дніпровського апеляційного суду.

Cуддя