Дата документу 05.02.2020 Справа № 314/2396/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/2396/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/341/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Кам`янська ВК (№101)

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянула 5 лютого 2020 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.11.2015 року за ч. 2 ст. 393, 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.01.2016 в строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з 13.05.2015 по 28.08.2015 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду від 15.05.2017 строк попереднього ув`язнення з 29.08.2015 до набрання вироком законної сили 03.12.2015 зараховано за правилами ст. 72 КК України в строк відбування покарання.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотанням захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)».

Районний суд, вказавши, що засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити про його виправлення та перевиховання, прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її не обґрунтованою, не вмотивованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема те, що засуджений має охайний зовнішній вигляд; до майна колонії та виконання робіт із благоустрою колонії ставиться посередньо; не порушує режим тримання в колонії; має стабільний психоемоційний стан; був працевлаштований з травня по червень 2017 року, також залучався до роботи у колонії з червня 2016 по вересень 2017 роки, про що не повністю відображено у його документах, проте підтверджено представником колонії під час розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, зазначає про наявність об`єктивних причин непрацевлаштування засудженого, оскільки у останнього відсутні паспорт та РНОКПП, які необхідні для укладення договору з підрядником для роботи в колонії.

Також вказує про наявність у засудженого спеціальностей, які отримав у колонії; позитивної характеристики з місця проживання; гарантійного листа ФОП ОСОБА_9 щодо прийняти ОСОБА_7 на роботу сортувальником; наявність матері, якій необхідна його допомога; накладені на засудженого стягнення погашені.

Вважає, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, пославшись на виправлення, наявність позитивної характеристики, погашення накладених стягнень, крім того, засуджений навчався, отримав спеціалізації, має гарантійний лист щодо працевлаштування, а також те, що ОСОБА_7 має матір, яка хворіє і потребує його допомоги, просив про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений у судовому засіданні підтримав позицію захисника, зазначивши про розкаяння у вчиненому.

Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою засудженого, вказав, що засуджений заохочень не має, до нього вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення, останній не приймав участь у програмах виховання, вважав, що засуджений не довів своє виправлення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.11.2015 року за ч. 2 ст. 393, 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 за час перебування в державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» з 20.02.2016 року характеризується наступним чином: допустив двадцять одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, які наразі погашені в установленому законом порядку. Заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований. Не бере участь у суспільно корисній праці. Не бере участь у реалізації програм диференційного впливу на засуджених. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій.

Отже, за наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_7 характеризується посередньо.

При цьому слід враховувати, що однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

За час перебування в установі, виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення, наявний факт неодноразового притягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладено стягнення, які в установленому погашені (а.п. 48-49).

За часу відбування покарання засуджений в установі виконання покарань не був працевлаштований. Згідно довідок відсутні виходи ОСОБА_7 на роботу та нарахування заробітної плати (а.п. 52-53).

При цьому, в матеріалах провадження відсутні дані, які б вказували на наявність обмежень щодо працевлаштованості засудженого із-за стану здоров`я.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

Колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, непрацевлаштованість ОСОБА_7 , відсутність заохочень, наявність неодноразового притягнення до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Комісією неодноразово було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_10 заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 100, 101, 82 КК України, а також і щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування від відбування покарання.

Судова колегія звертає увагу, що до засудженого ОСОБА_7 вже раніше застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, проте це позитивно не вплинуло на засудженого та не спонукало останнього стати на шлях виправлення.

Твердження апелянта з приводу наявності об`єктивних причин непрацевлаштування засудженого, оскільки у ОСОБА_7 відсутні паспорт та РНОКПП, які необхідні для укладення договору з підрядником для роботи в колонії, не спроможні спростувати висновок місцевого суду щодо відсутності підстав для застосування до нього положень ст. 81 КПК України.

Посилання сторони захисту щодо наявності у засудженого спеціальностей, які отримав у колонії; позитивної характеристики з місця проживання; гарантійного листа ФОП ОСОБА_9 щодо прийняти ОСОБА_7 на роботу сортувальником; та матері, яка хворіє і потребує його допомоги, як підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, поряд із визначеними законом правовими підставами для застосування умовно-дострокового звільнення, судова колегія знаходить необґрунтованими.

Аргументи захисника щодо працевлаштованості засудженого спростовуються довідками відсутності виходів ОСОБА_7 на роботу та нарахування заробітної плати (а.п. 52-53)

Наявність у засудженого на особистому рахунку коштів у розмірі 40 грн. не слугують підтвердженням працевлаштованості останнього, оскільки їх походження як заробіток не знайшли підтвердження у матеріалах справи.

Всі інші доводи захисника, викладенні в апеляційній скарзі, які, на його думку, є підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на їх обґрунтування захисник не посилається на будь-які обставини або докази, які не дістали оцінки у оскаржуваному судовому рішення. Фактично в цій частині апеляційна скарга полягає у міркуваннях загального характеру щодо наявності підстав для застосуванні до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України та у переоцінці фактичних обставин та доказів, яким судом першої інстанції в ухвалі була надана оцінка, з правильністю якої колегія суддів погоджується.

Отже, ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання належним чином обґрунтований, тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає, оскільки на даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого ОСОБА_7 і які слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4