ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1255/20
Провадження № 1-в/210/103/20

"21" квітня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

захисника засудженого, - адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, поданого в інтересах засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року, яким засуджений за ст.121 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 08 років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2020 року до суду надійшло вищевказане клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, поданого в інтересах засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у засудженого ОСОБА_5 на даний час відсутні діючі стягнення, він відбув необхідну частину призначеного вироком суду покарання, має належну поведінку, тим самим довів ступінь свого виправлення.

Будучи присутніми у судовому засіданні засуджений та його захисник, кожен окремо клопотання підтримали з мотивів, викладених у ньому, просили суд його задовольнити.

Представник адміністрації колонії та прокурор, кожен окремо проти клопотання заперечували, вважаючи його передчасним, а засудженого ОСОБА_5 таким, що на даний час не довів свого виправлення.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

Так, вимогами ст.67 ч.2, ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є те, що засуджений став на шлях виправлення (ст.82 ч.3 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однією з умов застосування до засудженого положень ст.82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року, яким засуджений за ст.121 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 08 років позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), в строк відбуття покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 12 квітня 2016 року по 02 березня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року, залишено без змін. На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), в строк відбуття покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 02 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року набрав законної сили 11 липня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2018 року, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року, та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року, залишено без змін.

На час звернення захисника засудженого до суду останній відбув 2/3 призначеного судом покарання.

В ході судового засідання матеріалами та документами особової справи судом встановлено відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Так, в матеріалах особової справи наявні відомості про те, що засуджений протягом строку відбування покарання має лише три заохочення, одне в 2017 році, одне в 2018 році, одне в 2019 році, мав чотири стягнення, котрі на сьогоднішній день є знятими та погашеними у встановленому законом порядку, в тому числі два рази поміщався до ДІЗО, при цьому в місцях позбавлення волі перебуває з 15 квітня 2016 року, тобто на протязі всього часу відбування покарання не проявляв достатніх мір, спрямованих на доведення свого виправлення.

Із матеріалів, що характеризують особу засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що останній перебуває в місцях позбавлення волі з 15 квітня 2016 року, на теперішній час характеризується посередньо, працевлаштований в цеху «РМЦ» підприємства установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не бачить суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу, у виховних заходах, які проводяться в установі, участі не приймає. До загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався, у зв`язку із наявністю відповідної освіти. Участі у самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів та довгострокових побачень. На профілактичному обліку установи не перебуває, згідно вироку суду вину не визнав повністю, у зв`язку із чим оскаржував вирок в апеляційному та касаційному порядку, позову не має.

Згідно щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_5 , останній має оцінку ступеню виправлення станом на 24 січня 2020 року: «засуджений стає на шлях виправлення».

Оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання, суд приходить до висновку, що він своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши поведінку та ставлення до праці засудженого ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання, враховуючи тяжкість злочину, за котрий засуджений відбуває покарання, обставини його вчинення, термін покарання, призначеного вироком суду, термін попереднього ув`язнення, зарахований засудженому в строк відбуття покарання, невідбуту частину покарання, невизнання засудженим вини на протязі всього часу розгляду справ, суд приходить до висновку, що надані матеріали свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 на даний час не став на шлях виправлення та щодо нього не може бути прийнято рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, поданого в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1