Категорія:ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боремесель Млинівського району Рівненської області, без постійного місця проживаючого, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, і востаннє вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.10.2014 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, 25 жовтня 2017 року умовно-достроково звільненого на 10 місяців 28 днів, засуджено за:

- ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з дня винесення вироку - 20.11.2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 3454 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн. судових витрат за проведення товарознавчої та дактилоскопічної експертиз.
У порядку ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.
Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він повторно, 22 липня 2019 року близько 22:31 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження віконної рами вікна, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки намагався таємно викрасти майно, вартість якого вказана згідно висновку експерта №490 від 20.08.2019 року, а саме: пилосос марки «Самсунг» моделі «SC4325» - 688,33 грн., мішкозашивочну машину типу «HT2458» (GK9-2) - 1233,33 грн., алюмінієву каструлю ємкістю 4,5 л - 126,67 грн., алюмінієву каструлю ємкістю 2,5 л - 78,33 грн., алюмінієву кришку діаметром 22 см - 43,33 грн., алюмінієву каструлю діаметром 18 см - 86,00 грн., підставку під гарячий посуд - 16,67 грн., сковорідку металеву діаметром 26 см - 173,33 грн., сковорідку металеву діаметром 19 см - 173,33 грн., сковорідку металеву діаметром 22 см - 110,00 грн., сковорідку металеву діаметром 22,5 см - 173,33 грн., сковорідку металеву діаметром 25 см - 173,33 грн., алюмінієву кришку діаметром 24,5 см - 43,33 грн., алюмінієву кришку діаметром 26 см - 43,33 грн. Однак, свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Не погоджуючись з таким вироком суду обвинувачений оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним. Вважає, що матеріали провадження не містять жодних доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вказує про те, що у будинок він проник лише для відпочинку (поспати), оскільки був дуже втомлений, і знав, що в ньому ніхто не проживає. Коли прокинувся, то у будинку побачив працівників поліції, які й доставили його у відділення поліції. Попередні покази змушений був надавати зі слів працівників поліції, які пообіцяли умовний термін покарання, а в протилежному випадку - погрожували позбавити волі на тривалий термін. Вказує також, що на його прохання, йому не було надано право скористатись правовою допомогою адвоката. Посилаючись на дані обставини, просить виправдати його за відсутністю доказів.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу в повному обсязі, прокурора, який вважав скаргу безпідставною, а також думку потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин вказаних в обвинувальному акті та вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, вчинене повторно, вчинивши усі дії, які обвинувачений вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений на досудовому розслідуванні не заперечував своєї причетності до вчинення злочину у якого йому оголошено підозру, а в суді першої інстанції свою вину вже визнавав частково. Вказував, що проник до будинку та намагався викрасти речі, які перелічені в обвинувальному акті, однак окрім пилососа та мішкозашивочної машини.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений взагалі заперечив свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину з посиланням на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів його винуватості.
Однак колегія суддів вважає, що посилання обвинуваченого та його захисника про відсутність доказів винуватості першого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки вони повністю спростовується сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Як встановлено в ході судового розгляду провадження місцевим судом, і з цим погоджується апеляційний суд, винність ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими в розумінні положень ст.ст.85, 86 КПК України.

Так, вина ОСОБА_7 за вказаних в обвинувальному акті та вироку суду першої інстанції обставин, повністю підтверджується наступними доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 суду дала наступні показання. Влітку 2019 року до неї зателефонували сусіди та повідомили, що в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 перебуває злодій у зв`язку з чим ними були викликані працівники поліції. До її приїзду обвинувачений ОСОБА_7 вже був затриманий працівниками поліції. Ствердила, що обвинувачений виніс декілька сковорідок, каструль, які на момент її приїзду були вже на іншій стороні будинку в мішках, а мішкозашивочна машинка і пилосос, на її думку були наготовлені, щоб виносити, оскільки знаходились не на тому місці де залишені нею, а на столі поблизу вікна. Викрадені речі повернуті, претензій до обвинуваченого немає, просить суворо його не карати.
Показання потерпілої є послідовними і логічними та узгоджуються з показаннями допитаних в суді першої інстанції свідків і дослідженими судом письмовими доказами у провадженні, які є достатніми для обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які являються працівниками поліції, кожен окремо, підтвердили показання потерпілої в тій частині, що 22.07.2019 на службовий планшет надійшло повідомлення про проникнення до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Приїхавши за цією адресою, вони виявили сліди, а також речі (миски, каструлі та ін.), які знаходились біля вікна зовні будинку у пакетах. Після цього, ними був помічений рух всередині будинку, де і виявили обвинуваченого, який знаходився (лежав) під столом. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу.
Окрім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується також і іншими письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 22.07.2019 року (з фото таблицями) відповідно до якого було оглянуто будинок та прилеглу територію за адресою: АДРЕСА_1 . Цим протоколом стверджується факт проникнення у цей будинок, та відображено обстановку прилеглої території і в приміщенні будинку, а також місце знаходження викрадених речей (в тому числі пилососа та мішкозашивочної машинки).
- висновком експерта №490 від 20.08.2019 року, яким встановлено ринкову вартість викраденого майна за вищевказаною адресою. Загальна вартість цього майна становить -3162,64 грн.;

- консультативним висновком спеціаліста №1810 від 23.07.2019 року, яким стверджується факт перебування ОСОБА_7 об 00:25 год. 23.07.2019 в стані алкогольного сп`яніння. Даний факт не заперечується і самим обвинуваченим.
Крім того, факт проникнення в будинок не заперечував в суді апеляційної інстанції і сам обвинувачений ОСОБА_7 , однак вказував, що проник до нього лише з метою відпочити.

Дослідивши вищевказані докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мотив вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які є послідовними та узгоджуються між собою, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину подій, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, що й відповідно спростовує доводи сторони захисту про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15. ч.3 ст.185 КК України, тобто - у таємному викраденні чужого майна, поєднаному із проникненням до житла, вчиненому повторно, вчинивши усі дії, які обвинувачений вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, повністю доведена в ході судового розгляду.

Доводи обвинуваченого про те, що попередні показання, а це на досудовому розслідування та в суді першої інстанції змушений був надавати зі слів працівників поліції, які пообіцяли умовний термін покарання, на увагу суду не заслуговують, оскільки свого логічного підтвердження в ході апеляційного розгляду не знайшли. Така неодноразова зміна показань обвинуваченим на думку колегії суддів є нічим іншим, як намаганням пом`якшення або уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Не підтвердився і той факт, що обвинуваченого на його прохання не було забезпечено захисником, оскільки, як вбачається із звукозапису судового засідання першої інстанції, ОСОБА_7 вказав, що свої права та інтереси захищатиме сам.

Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, викладені в поданій апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку та виправдання ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.

Щодо міри призначеного обвинуваченому покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин, який вчинив обвинувачений, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, наявності обставин, які обтяжують (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння) та пом`якшують (щире каяття) покарання, особи обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, ніде не працює і займається суспільно-корисною працею, хоча є працездатним та фізично здоровим, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за що відбував реальну міру покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, і знову ж вчинив злочин, а також думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів в даному випадку не можливе без ізоляції його від суспільства і, що щодо нього слід обрати покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України - саме у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Погоджується колегія суддів і з висновками місцевого суду щодо вирішення питання про стягнення судових процесуальних витрат (за проведення експертиз) та про вирішення долі речових доказів, оскільки вони повністю відповідають положенням ст.100 та ст.124 КПК України.

Будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року щодо нього, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді