Провадження № 1-кс/947/4987/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000989 від 23.10.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000989 відомості про яке 23.10.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом можливого незаконного заволодіння службовими особами ПП «Кайман-К» ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель, що створило небезпеку для довкілля, за фактом можливого порушення службовими особами ПП «Кайман-К» встановлених правил використання надр, яке створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля, що спричинило тяжкі наслідки, за фактом можливого безгосподарського використання службовими особами ПП «Кайман-К» земель, що спричинило тривале зниження та втрату їх родючості, виведення земель із сільськогосподарського обороту, порушення структури ґрунту.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що починаючи з 2018 року (більш точна дата та час встановлюються) службові особи ПП «Кайман-К» на підставі спеціального дозволу №6292 виданого 08.11.2018 та акту гірничого відводу виданого лише 28.11.2019 здійснюють видобування корисних копалин у вигляді піску на земельних ділянках: :01:001:0299, :01:001:0302, :01:001:0300, :01:001:0832, :01:001:0833, :01:001:0358, :01:001:0288, :01:001:0289, :01:001:0357, :01:001:0356, :01:001:0365, :01:001:0366, :01:001:0367, :01:001:0834, :01:001:0835, :01:001:0836, :01:001:0837, :01:001:0373, :01:001:0374, :01:001:0375, :01:001:0828, :01:001:0838. Вказані земельні ділянки мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно частина вказаних земельних ділянок перебуває в оренді взагалі у інших підприємств.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що службові особи ПП «Кайман-К» на земельних ділянках :01:001:0355, :01:001:0354, :01:001:0353, :01:001:0352, :01:001:0351, :01:001:0587, :01:001:0359, :01:001:0360, :01:001:0361, :01:001:0362, :01:001:0363, :01:001:0364, :01:001:0372, які мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порушення вимог пунктів «а» та «ґ» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, відповідно до яких землекористувачі земельних ділянок зобов`язані забезпечувати їх використання за цільовим призначенням, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, в порушення ст. 52 ЗУ «Про охорону земель» згідно з якою встановлено, що при проведенні гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних з порушенням ґрунтового покриву, відокремлена ґрунтова маса підлягає зняттю, складуванню, збереженню та перенесенню на порушені або малопродуктивні земельні ділянки відповідно до робочих проектів землеустрою, без відповідних дозвільних документів на проведення робіт, не маючи дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту), за допомогою спеціальної техніки, знявши родючий шар грунту на вищевказаних земельних ділянках, здійснють незаконний видобуток корисних копалин, при цьому не оформлюючи належним чином право користування землі та зміни їх цільового призначення. Вказані дії спричиняють зміни рельєфу та утворення кар`єру за межами дозволу, внаслідок чого подальше використання вказаних земельних ділянок за їх цільовим призначенням, а саме для ведення товарного сільськогосподарського виробництва стане неможливе, внаслідок таких дій вказані землі можуть бути виведені з сільськогосподарського обороту, що призведе до втрати сільськогосподарського виробництва.
Крім того, працівниками управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в ході здійснення заходів, направлених на дотримання вимог земельного законодавства, виявлено численні порушення службовими особами ПП «Кайман-К» вимог земельного законодавства в частині порушення правил використання надр, самовільного зайняття земельних ділянок, зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу.
Крім того, 19.11.2019 проведено огляд земельних ділянок, що на території Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, на яких фактично розташовується піщаний кар`єр та ПП «Кайман-К» здійнює свою господарську діяльність, щодо видобування корисних копалин. В ході огляду, на земельній ділянці :01:001:0353 зафіксовано факт видобутку корисних копалин екскаватором під керуванням працівників ПП «Кайман-К», крім того, в ході огляду зафіксовано вантажний транспортний засіб під керуванням працівника ПП «Кайман-К» завантажений піском, який рухався від місця добування копалин екскаватором до місця виїзду з території кар`єру. Також, в ході огляду встановлено, що на вказаній земельній ділянці та на розташованих поруч земельних ділянках відсутній верхній родючий шар грунту та наявні ознаки добування надр.
В матеріалах кримінального провадження наявна інформація з ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про те, що земельні ділянки :01:001:0352, :01:001:0353, :01:001:0354 не знаходяться в межах спеціального дозволу на користування надрами №6292 на який посилається ПП «Кайман-К». Вказані факти також підтверджуються й іншими зібраними матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0352 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 10), площа 3,19 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником являється ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_1 , спочтаку перебувало в оренді у ТОВ АФ «ДРУЖБА НАРОДІВ», далі 19.02.2020 змінено на ПП «Агро-Олімп 2006», далі 11.03.2020 змінено на ТОВ «Агро-Олімп 2019».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0353 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 10), площа 3,21 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником являється ОСОБА_6 .(не вказно оренду)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0354 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 210), площа 3,24 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником являється ОСОБА_7 , ІПН НОМЕР_2 , спочтаку перебувало в оренді у ТОВ АФ «ДРУЖБА НАРОДІВ», далі 17.03.2020 змінено на ПП «Агро-Олімп 2006», далі 23.03.2020 змінено на ТОВ «Агро-Олімп 2019».

Допитана ОСОБА_6 , показала, що їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД №075228 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером №:01:001:0353 площею 3,21 га. Крім того, її чоловікові ОСОБА_7 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД №075227 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером №:01:001:0354 площею 3,24 га. Крім того, її сину ОСОБА_5 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД №075229 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером №:01:001:0352, площею 3,19 га. Відповідно до укладених договорів оренди вказані земельні ділянки сільськогосподарського призначення передані у користування ТОВ Агрофірма «Дружба Народів» , більше ні вона, ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_7 не підписували ніяких документів щодо оренди земель, дозвіл на зміну орендаря не надавли, для отримання спеціального дозволу на зняття верхнього родючого шару грунту не звертались, письмових згод на надання акту гірничого відводу не надавали та проти зняття родючого шару грунту на належним їм земельних ділянках. В ході допиту, ОСОБА_6 повідомила, що протягом 2019 року до неї постійно звертались особи, які представлялись працівниками піщаного кар`єру, які повідомили, що вони планують використати належні їй, чоловіку та сину три земельні ділянки під видобуток піску та пропонували за грошові кошти продати три земельні ділянки, або обміняти на інші земельні ділянки.

Вищевказане свідчить про те, що на теперішній час службові особи ПП «Кайман-К» продовжують незаконно на вищевказаних земельних ділянках здійснювати видобування корисних копалин, а тому, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на ці земельні ділянки, в зв`язку з чим, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з таким клопотанням.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначені правові підстави, мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідно обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотання сторони обвинувачення вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України.

Так, звертаючись до слідчого судді з вказаним клопотанням про накладення арешту майна, сторона обвинувачення здійснює посилання на ч. 1 ст. 98 КПК України, а також на факт визнання зазначених у клопотанні земельних ділянок речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

В обґрунтування власних доводів, сторона обвинувачення посилається на те, що такі земельні ділянки можуть містити відомості, що можуть бути використані як речові докази та докази фактів вчинення кримінального правопорушення. В решті, подане клопотання виключно містить посилання на відповідні норми законодавства.

З огляду на викладене, слідчий суддя наголошує, що сам по собі факт посилання слідчого на норми Кримінального процесуального кодексу України, які регламентують порядок арешту майна, як і факт визнання зазначених у клопотанні земельних ділянок речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000989 від 23.10.2019 року, без належного обґрунтування підстав, мети та відповідної необхідності арешту майна, не може свідчити про належне дотримання стороною обвинувачення вимог національного законодавства.

Таким чином, клопотання та долучені до нього матеріали не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що подане слідчим, за погодженням з прокурором клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, з встановленням відповідного процесуального строку для усунення зазначених слідчим суддею недоліків.

Керуючись ст. ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000989 від 23.10.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 239-1, ч. 4 ст. 240, ч. 1 ст. 254 КК України - повернути прокурору.
Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1