Провадження № 11-кп/4820/808/19
Категорія : ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26» та Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області контрольне провадження №607/25970/18 у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003398 від 16 листопада 2018 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 08 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Задоволено клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 06 листопада 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 00 год 00 хв 03 січня 2020 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 08 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Уважав, що, виходячи з приписів ч.3 ст.315 КПК України, суд позбавлений права продовжувати запобіжний захід, а виключно наділений правом обрати, змінити чи скасувати останній.

Зазначав, що відповідно до ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Разом з тим, як вбачається з клопотання прокурора, останнє було подане 06 листопада 2019 року, а строк тримання обвинуваченого під вартою за попередньою ухвалою закінчувався 09 листопада 2019 року, що свідчить про наявність порушення вищезазначеної норми КПК.

Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд жодним чином не надав належне обґрунтування доводам, викладеним у цьому клопотанні.

На думку захисника, жодних ризиків не існує, тому в суду немає законних підстав вважати, що обвинувачений буде переховуватися від суду, оскільки попередня його поведінка говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами.

Окрім цього, захисник посилався на те, що відповідно до рішень ЄСПЛ обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення є неправомірним та є необґрунтованим продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 08 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Уважав, що ухвала місцевого суду є незаконною та не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Посилався на те, що місцевим судом порушено його право на захист, належним чином не вручено клопотання про продовження строку тримання під вартою, не ознайомлено з матеріалами кримінального провадження.

Указував, що місцевим судом не в повній мірі дотримано практику ЄСПЛ, ст.ст.5, 6 Конвенції щодо прав підозрюваного чи обвинуваченого при продовженні йому як обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги з викладених у них мотивів; заперечення прокурора, який просив залишити апеляційні скарги без задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0003398 від 16 листопада 2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
У судовому засіданні в суді першої інстанції прокурором було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 терміном на 60 діб. Клопотання мотивовано тим, що ризики, наявність яких стала підставою для застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, продовжують існувати. Тому з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним діяння, для уникнення зазначених ризиків є необхідність у продовженні строку такого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти клопотання про продовження строку тримання під вартою у місцевому та апеляційному судах, посилались на недоведеність прокурором наявності ризиків та необґрунтованість клопотання і просили змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на особисте зобов`язання.
Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який за висновком органу досудового розслідування вчинений ним в період дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який був змінений ОСОБА_8 із запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і під час перебування на розгляді в суді обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України. Також існує наявність вказаних у клопотанні та підтриманих в судовому засіданні першої інстанції ризиків. До уваги береться також те, що потерпіла у кримінальному провадженні не допитувалася, письмові докази не досліджувалися, що в сукупності дає суду підстави вважати, що ОСОБА_8 , у разі непродовження судом строків дії попередньо застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни на більш м`який із запобіжних заходів, про що клопочуть захисник і обвинувачений, може переховуватись від суду, продовжувати свою злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином.

На думку суду першої інстанції, вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що прокурором у клопотанні було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не завершене до його спливу.

При вирішенні клопотання місцевим судом обґрунтовано враховано, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 , його поведінку, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення (перебування обвинуваченого в період дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який був змінений із запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою), наявність ризиків вчинення дій, передбачених ст.177 КПК України, та врахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, що, на думку колегії суддів апеляційного суду, давало підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать та не будуть сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обставини, на які посилається сторона захисту та сам обвинувачений, не є визначальними і такими значними, що, на думку колегії суддів, давали б можливість обрати більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання.
При перегляді об`єднаного кримінального провадження апеляційною інстанцією не знайшли також свого підтвердження і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість клопотання прокурора.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали місцевого суду та обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.177, 178, 179, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2019 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3