Ухвала
іменем України

2 квітня 2020 року
м. Київ

справа № 646/6991/19
провадження № 51- 1629 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року,
встановив:
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить відкрити касаційне провадження, скасувати як незаконні і необґрунтовані ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, у зв`язку з істотними порушеннями судами кримінального процесуального закону, зокрема положень статей 2, 9, 26, 30, 370, 464 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), що перешкоджає подальшому кримінальному провадженню і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Просить скаргу розглянути без його участі, врахувати його вік та відстань від його місця проживання засобів поштового зв`язку.
При цьому вказує на те, що:
- ним не порушено вимоги ст. 462 КПК, а суд апеляційної інстанції порушив вимоги ч. 3 ст. 26, ст. 370, ст. 404 КПК і не керувався положеннями глави 34 КПК;
- апеляційний суд не розглянув і не спростував його доводи в апеляційній скарзі про фактичну відмову судом першої інстанції у здійсненні правосуддя (ч. 2 ст. 30 КПК), який не вирішив питання про відкриття кримінального провадження за його заявою, що не відповідає завданням кримінального провадження (ст.2 КПК);

- посилаючись на положення статей 7 і 9 КПК, суд апеляційної інстанції не зазначив у яких випадках положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження;

- Червонозаводський районний суд м. Харкова є судом, який першим допустив помилку враховуючи його територіальну підсудність, оскільки в м. Харкові і Харківській області мешкають учасники кримінального провадження;

- суд апеляційної інстанції в ухвалі чітко не зазначив, в чому полягає неналежність Червонозаводського районного суду м. Харкова при розгляді його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Як убачається з наданої копії ухвали судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року, заява ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року повернута заявнику, оскільки посилання у заяві про обставини, як на підстави для розгляду його заяви в Червонозаводському районному суді м. Харкова, не відповідають вимогам чинного КПК, при цьому зазначений місцевий суд не є судом, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування обставин, зазначених у заяві.

При цьому суд першої інстанції враховуючи положеннями ч. 1 ст. 463 КПК у своєму рішенні зазначив, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку, крім випадку передбаченого положеннями ч. 3 ст. 463 КПК, яка регулює перегляд судових рішень за виключними обставинами.
Разом з тим, суд вказав, що у заяві ОСОБА_4 просить переглянути за нововиявленими обставинами вирок Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року, яким його засуджено за ст. 176-3 Кримінального кодексу України в редакції 1960 року (далі КК 1960 року), однак ця заява не підлягає розгляду у Червонозаводському районному суді м. Харкова і ОСОБА_4 слід
звернутися із цією заявою до Охтирського міськрайонного суду Сумської області, як до суду, який ухвалив вирок в даній справі.
У резолютивній частині ухвали, суд роз`яснив ОСОБА_4 , що повернення заяви не позбавляє його права звернення із вказаною заявою до належного суду.
Враховуючи зазначені мотиви суду першої інстанції, Суд вважає необґрунтованими доводи у касаційній скарзі ОСОБА_4 про дотримання ним положень ст. 462 КПК при поданні заяви за нововиявленими обставинами, оскільки така заява може бути розглянута належною судовою інстанцією.
Суд апеляційної інстанції в ухвалі від 25 лютого 2020 року визнав безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції повернувши йому заяву, таким чином відмовив у здійсненні правосуддя, що Червонозаводський районний суд м. Харкова відповідає усім вимогам діючого кримінального процесуального законодавства для розгляду його заяви по суті та є тим судом першої інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування нововиявлених обставин, та у межах територіальної юрисдикції цього суду було вчинено кримінальне правопорушення, вирок по якому він просить переглянути.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 463 КПК суд апеляційної інстанції зазначив про те, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин. Тобто, відповідну заяву необхідно подавати безпосередньо до того суду, який першим допустив помилку при вирішенні справи внаслідок незнання про існування цієї обставини. Конкретні форми звернення процесуальним законом не встановлені, особа може звернутися особисто, а може шляхом надсилання заяви поштовим зв`язком чи іншим доступним способом.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснює суд, який ухвалив це рішення, а якщо раніше його було оскаржено, тобто той суд, для рішення якого нововиявлена обставина була важливою у першу чергу, тобто провадження за нововиявленими обставинами здійснює суд, який першим припустився помилки при вирішенні справи внаслідок незнання про існування цих обставин.
Як вже встановлено, судом, який першим допустив помилку є Охтирський районний суд Сумської області.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції визнав, що заява ОСОБА_4 подана до Червонозаводського районного суду м. Харкова, про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, не відповідає вимогам процесуального закону.
Перевіряючи доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_4 про те, що саме Червонозаводський районний суд м. Харкова може оперативно та ефективно розглянути це кримінальне провадження за його заявою, оскільки він як засуджений, усі потерпілі, експерти та свідки проживають у Харківській області або в м. Харкові, суд апеляційної інстанції визнав ці доводи такими, що не узгоджуються з положеннями кримінального процесуального закону та не слугують підставою для перегляду вищевказаного вироку за нововиявленими обставинами саме Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Крім того, доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_4 про неможливість подання заяви до суду, який ухвалив рішення у зв`язку з його ліквідацією, суд апеляційної інстанції слушно визнав такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки Указом Президента України «Про внесення змін до Мережі та кількісного складу місцевих судів від 15 березня 2004 року № 328 відповідно до п. 23 ст. 106 Конституції України та ч.ч. 1, 3 ст. 20, ч. 1 ст. 21 Закону України« Про судоустрій України» ліквідовано Охтирський міський суд та Охтирський районний суд у Сумській області та створено Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Враховуючи наведене та зазначені в ухвалі апеляційного суду положення КПК, Суд вважає безпідставними доводи у касаційній скарзі ОСОБА_4 про порушення вимог статей 2, 9, 26, 30, 404, 370 КПК, оскільки суд апеляційної інстанції не перевірив і не спростував його доводи в апеляційній скарзі щодо фактичної відмови судом першої інстанції у здійсненні правосуддя та не вирішення питання про відкриття кримінального провадження за його заявою.

Зі змісту ухвали Червонозаводського суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року вбачається, що зазначена ухвала була постановлена без дотримання положень, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, оскільки зі змісту ухвали не вбачається, що заява ОСОБА_4 була залишена без руху та підставою для повернення його заяви було неусунення її недоліків.
Водночас, на думку Суду, таке порушення КПК у цьому випадку не є тим істотним порушенням КПК, яке вплинуло чи могло вплинути на законність прийнятого рішення, оскільки з обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, вбачається відсутність підстав для розгляду зазначеної заяви ОСОБА_4 саме Червонозаводським районним судом і висновки судів в цій частині, на думку суду касаційної інстанції є обґрунтованими.
При цьому, Суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК оскаржувані судові рішення не перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, та внаслідок постановлення цих рішень ОСОБА_4 не позбавлений процесуального права у порядку, передбаченому законом, порушити питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в належному суді першої інстанції, який першим допустив помилку, зокрема порушити питання про відкриття кримінального провадження за його заявою, що відповідатиме положенням ст. 462, ч. 1 ст. 463 КПК.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3