Провадження №1-кп/337/41/2020
Справа № 337/6227/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2020 р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гродно Білорусія, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, працює каменярем ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «СКМ Груп», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-27.04.2009 р. Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;
30.05.2011р. Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі (приєднано вирок Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 27.04.2009 р. визначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі);
20.06.2011р. Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 301, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
24.10.2011р. Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 135, ст. 166, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі (приєднано вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.06.2011 р. визначено 6 років позбавлення волі). Звільнений 15.12.2016 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
22 листопада 2018 року, у денний час, ОСОБА_4 , знаходячись у якості працівника на автомобільній мийці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 35, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, взяв без дозволу штатні ключі від приміщення для сезонного зберігання автомобільних коліс.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю,цивільний позов визнав у повному обсязі, щиро каявся, дав показання про те, що він працював на автомийці автомийником. Ключі від складу знаходилися в приміщені автомийки. Він викрав ключі та того ж дня чекав поки стемніє . 22.11.2018 року він заліз на автомийку, відчинив ключами склад та взяв звідти чотири колеса, які перекинув через паркан. За парканом стояв автомобіль, в який поклав колеса та відвіз їх. За кермом був його знайомий, якому він сказав, що треба з`їздити на автомийку, забрати колеса. Колеса віддав знайомому ОСОБА_8 , щоб той їх продав, більше ОСОБА_8 він не бачив.
Крім повного визнання вини обвинуваченими у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, його винуватість повністю підтверджується доказами, добутими в ході судового розгляду справи:
-поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що вночі 22.11.2018 року зателефонував сторож та повідомив, що сталося проникнення . Вранці він з`ясував, що були викрадені колеса, після чого він викликав співробітників поліції. Він запитав у ОСОБА_9 хто це міг зробити, на що ОСОБА_9 нічого не відповів. ОСОБА_9 компенсував йому одну тисячу гривень. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
-показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 його роботодавець. Про крадіжку коліс йому повідомила колишня дружина ОСОБА_7 , коли він вранці прийшов на роботу, вона працювала адміністратором на автомийці. На території автомийки знаходиться ангар, ключі від ангару були у шиномонтажників та у власника. ОСОБА_9 відношення до цього приміщення не мав. Ключі знаходилися на полиці в приміщені автомийки, доступ до них був вільний .У них були ключі від входу та виходу з авто мийки. Доступу до ангару не було. Про крадіжку було повідомлено усім. Адміністратор запитувала, чи хто щось бачив. Банюка в той день на роботі не було, він був вихідний. Потім ОСОБА_9 вийшов на роботу та продовжував працювати.
-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працювала з ОСОБА_9 , а ОСОБА_12 був її керівником. ОСОБА_9 в той день працював в приміщенні гаража. Окрім керівника та шиномонтажника доступу до нього ніхто не мав. Ключі від гаража висіли деякий час над мийкою,згодом їх прибрали. Після того, як закінчився робочий день о 20-00 год., всі пішли по домівках. Коли вони уходили додому ключі були на місці. В той вечір шимомонтажник повісив ключі на місце. Вранці прийшли на роботу та побачили поліцію. Охоронець повідомив, що викрали колеса. Всі почали переодягатися, ОСОБА_9 в тому числі. Коли повідомили, що крадіжку скоїв ОСОБА_9 , вона не могла в це повірити.
- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працювала адміністратором на автомиці.22.11.2018 року коли прийшли на роботу їм повідомили що сталася крадіжка колес. Вона спілкувалася зі всіма співробітниками автомийки. До ОСОБА_9 претензій у неї не було. Приблизно о 20-00 год. шино монтажник приходив вішав ключі. Після закінчення робочого часу всі разом йшли додому. Вона не пам`ятає як ОСОБА_9 в той вечір уходив додому. Завжди колеса знаходилися в боксі який знаходиться на території автомийці. Від дверей боксу до паркану відстань приблизно десять метрів. Вранці коли прийшли бокс був зачинений але без замків.На дверях боксу завжди були навесні замки але їх не було. На той момент на авто мийці були відеокамери. Доступ до комп`ютера з відео спостереженням був тільки у ОСОБА_12 .
Ці показання свідків, даних під час судового розгляду, суд приймає до уваги, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та з наявними у матеріалах провадження доказами і будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність цих доказів судом не встановлено.
Окрім показань свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:
- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.11.2018 р.,згідно якого 21.11.2018р. приблизно о 23-30 год. невідома особа знаходячись на автомийному комплексі по вул. Рубана, 35, шляхом підбора ключа, скоїла крадіжку чотирьох титанових дисків та чотирьох покришок.
- даними протоколу огляду місця події з фото таблицею від 22.11.2018 р. в присутності понятих ОСОБА_14 ОСОБА_15 ,згідно якого місцем огляду є територія авто мийки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 35., на якій розташована металева будівля для зберігання автомобільних шин, дисків. Металевий засув виявлено біля стіни основної будівлі мийки з відеозаписом з камер відео спостереження за адресою: АДРЕСА_3 ., від 21.11.2018р.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.
Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.
Таким чином, вказані докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки),поєднаної з проникненням у житло ,вчиненої повторно.
Крім того, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 , обвинувачення, повністю доказано зібраними по справі доказами, достовірність та істинність, яких обвинуваченим не заперечується, крім того перевіреними судом в порядку ст. 349 КПК України, що дає суду підстави кваліфікувати його дії за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаної з проникненням у житло ,вчиненої повторно.
При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про ОСОБА_4 , враховує обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Також, суд враховує те, що ОСОБА_4 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному,частково відшкодував збитки потерпілому, що суд визнає обставинами, які пом`якшують його відповідальність.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, згідно санкції ч.3 ст.185 КК України, з випробувальним строком, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дасть можливість обвинуваченому працювати і повертати кошти потерпілому .
Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Що стосується відшкодування матеріальних збитків, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Потерпілим ОСОБА_7 по справі заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування вартості викраденого майна в розмірі 31 440,00 гривень. Обвинуваченим ОСОБА_4 частково відшкодовано потерпілому суму збитків у розмірі 1000,00 гривень.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 суми матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 30 440,00 грн .
Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.
Судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст. 349 ,373, 374 КПК України, суд, -

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного йому покарання, якщо він протягом випробувального строку - 3 (трьох) років - не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
На підставі п.3 ч.2 ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_4 додатково покласти такий обов`язок:- працевлаштуватися.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 30 440 (тридцять тисяч чотириста сорок ) грн. 00 коп .
В задоволені інших позовних вимог-відмовити.
Речові докази по справі:CD-R диск з відео камер відеоспостереження, які установлені на будівлі авто мийного комплексу по АДРЕСА_3 , долучений до матеріалів справи, після набрання вироком законної сили - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід не обирався.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_16

16.04.2020