Справа № 467/1234/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000264 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 липня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 05 липня 2019 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні житлового будинку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в одній із кімнат на підвіконні помітив жіночий гаманець з грошовими коштами в сумі 15200 грн., які належать ОСОБА_5 , в зв`язку з чим у нього виник умисел на таємне їх викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, шляхом вільного доступу з кишені жіночого гаманця, який знаходився на підвіконні однієї із кімнат житлового будинку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав грошові кошти в сумі 15200 грн., які належать ОСОБА_5 , після чого з місця події зник розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю та показав суду, що дійсно у вечірній час 05 липня 2019 року він перебував у приміщенні житлового будинку розташованого за адресою по АДРЕСА_2 , до якого мав вільний доступ, де в одній із кімнат на підвіконні він побачив жіночий гаманець, взявши його, відкрив та побачив грошові кошти, які викрав поклавши їх до кишені штанів. Після чого покинув житловий будинок. Коли в себе вдома перерахував, то виявилося викраденими грошима 15200 грн., якими він розпорядився на власний розсуд. Потерпілій повернув 7800 грн. У вчиненому розкаявся, готовий нести покарання за вчинений ним злочин, запевнив суд, що більше подібного не повториться.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала суду, що ОСОБА_4 бував у неї у гостях, тому мав вільний доступ до її житлового приміщення. У вечірній час 05 липня 2019 року, обвинувачений перебував у її будинку в гостях, та коли вона вийшла із приміщення будинку на вулицю, той залишався в приміщені один. Коли вона повернулася до будинку, то ОСОБА_4 вона вже не бачила, він кудись пішов. Наступного дня вона виявила відсутність свого синього гаманця, який лежав на підвіконні однієї з кімнат будинку, в якому були кошти в сумі 15200 грн. Тому після цього звернулася до відділу поліції із заявою та повідомила про даний злочин. На теперішній час обвинувачений повернув їй 7800 грн. Претензій до нього матеріального та морального характеру не має, та прощає його.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування. Інші учасники кримінального провадження не заперечували проти цього.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності її позиції, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч .3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Всі докази в своїй сукупності та взаємозв`язку, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до висновку, що вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочині доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом».

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений на обліку МОНД не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має добру характеристику з місця проживання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості,особливості й обставини вчинення правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.Також, суд враховує спосіб життя обвинуваченого, має постійне місце проживання, не працює, висновок органу пробації щодо ОСОБА_4 про можливість виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк, за яким ОСОБА_4 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, думку потерпілої, часткове відшкодування шкоди та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, тавідсутність передумов для застосування ст. 69 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Згідно з ч. 2 п. 2 ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 додатково обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- жіночий гаманець синього кольору, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Арбузинського ВП Братського ВП ГУ НП в Миколаївській області повернути власнику ОСОБА_5 .

- грошові кошти в сумі 7800 грн., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1