Справа № 404/109/20
Номер провадження 1-кс/404/46/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши в приміщенні суду в місті Кропивницькому клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню 0000072 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ватутіне Звенигородського району, Черкаської області, українця, громадянина України, працюючого на ФОП робітником, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, без утриманців, державних нагород не має, зареєстрованого в с. Ватутіне Звенигородський район Черкаська область та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

підозрюваного в цьому кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , якому пред`явлено повідомлення про підозру у тому, що він 04.01.2020 року приблизно о 15-00 год., перебуваючи в приміщенні квартири своєї співмешканки ОСОБА_8 за адресою по АДРЕСА_2 , тримаючи в руці кухонний ніж, наніс потеррілій удар в область життєво важливого органу: в грудну клітину, в результаті чого потерпіла, відповідно до довідки КНП «Кіровоградська обласна лікарня КОР» від 04.01.2020 року, отримала тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення у легені.

Слідчий з прокурором заявлені у клопотанні вимоги підтримали.

ОСОБА_7 і його захисник заперечують щодо запропонованого слідчим виду запобіжного заходу-тримання під вартою, наполягають на застосуванні відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу через необхідність утримання родини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Ионкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст.184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки протоколи: обшуку, огляду місця події, допиту свідків та потерпілої, пред`явлення фотознімків для впізнання містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

У перші дні, тобто на початковій стадії досудового розслідування з об`єктивних причин не можна дати остаточну оцінку належності, допустимості доказів та кваліфікуючим ознакам, а також з точки зору їх достатності. Перелічені обставини з`ясовує суд, тому твердження сторони захисту про оспорювання кваліфікації дій підозрюваного, не є предметом дослідження. При вирішенні цього клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що було виконано слідчим з прокурором.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. (п.4 ч. 2 ст.183 КПК України).

Злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: умисним, тяжким, вчинений стосовно особи жіночої статі, із заздалегідь підшуканим предметом для нанесення тілесних ушкоджень. Об`єктом посягання є найвищі соціальні цінності: недоторканість життя та здоров`я людини. Підозрюваний вину не заперечує, усвідомлює суспільну небезпеку інкримінованих йому дій, першу медичну допомогу не надав, однак викликав одразу карету швидкої медичної допомоги та залишив місце події, перебував деякий час в розшуку по вказаному кримінальному провадженню. Потерпіла лікується, проходить стаціонарне лікування.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України)

У даному конкретному випадку необхідно особливо ретельно забезпечити засаду: рівності сторін, свободи від самовикриття, забезпечення права на захист, змагальність та свободи в поданні суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ст. 7 КПК України, загальні засади кримінального провадження).

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст. 22 та ст. 26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення ОСОБА_7 гарантованого йому права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст.29 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України. Разом з тим, сторона обвинувачення не надала доказів умисного переховування та реальних ризиків невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Доводи слідчого ґрунтуються лише на припущеннях, тому не використовуються при доказуванні. Прокурор визнав, що до вручення повідомлення про підозру підозрюваного ніхто не викликав, будь-які слідчі дії з його участю не проводились. Таким чином, не існує законних передумов стверджувати, про ризик ухилення та застосування тримання під вартою. Навпаки, дії підозрюваного свідчать про його прагнення об`єктивно дослідити докази, бажанні повно та всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням кваліфікуючих ознак.

Додержуючись правил ч. 1 ст. 178 КПК України, був врахований працездатний вік ОСОБА_7 , а також створені ним міцні соціальні зв`язки, наявність родини, фактичне місце роботи. Матеріали клопотання не містять доказів про намір ухилитись від явки до слідчого. Підозрюваний сприяє слідству, суспільну небезпеку усвідомлює, почав матеріально допомагати потерпілій на лікування та швидке одужання, запевняє у недопущенні у майбутньому вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. Захисник надав у судовому засідання письмову заяву, про примирення потерпілої із підозрюваним, в якій потерпіла просить не застосовувати до ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід. Сам підозрюваний вину визнає повністю, обіцяє виконувати всі покладені на нього процесуальні обов`язки. Не зафіксовано спроб підозрюваного змінити місце його реєстраційного обліку, проживання, роботи чи переховуватись від слідства. Місце постійного проживання підозрюваного та місце проведення досудового розслідування співпадають.

Стверджує про неухильне виконання у майбутньому покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного. Запевняє, що буде з`являтись для проведення слідчих дій з його участю. Заперечує можливість зміни ним місця постійного проживання та зобов`язується без потреб не виїжджати за межі міста Кропивницький. Наполягає про відсутності підстав та мотивів для продовження або вчинення злочину.

Ознаки протиправної поведінки припинено. Вказані обставини переконують у припиненні злочину, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.

Також не існує ризику вчинення підозрюваним нового злочину. На поліцію покладається обов`язок ефективно організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням застосованого щодо підозрюваного виду запобіжного заходу. Завдяки чому орган досудового розслідування зможе попередити ризик можливого вчинення нового злочину. Застосування менш суворого заходу забезпечення та контроль з боку органу поліції здатні попередити існуючі ризики. Перебільшеним є звернення слідчого з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.

З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки та особи підозрюваного, разового характеру інкримінованої події, обґрунтовано вважаю, що на час проведення досудового розслідування ОСОБА_7 достатньо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням його під вартою, застосувавши останньому тримання під домашнім арештом. Саме такий вид запобіжного заходу в достатній мірі забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, забезпечить реалізацію прав на працю, забезпечить його обов`язок утримувати соціально незахищених членів родини та контролювати його дії з боку правоохоронних органів. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) зазначено: що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ч.ч. 1, 2 та 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. ОСОБА_7 , як правомірний користувач, погодився на безперешкодний доступ працівниками поліції до житла, що перебуває у його фактичному володінні.

За правилами ст. 36, 40 КПК України, на прокурора та слідчого покладається обов`язок організувати проведення своєчасного ефективно досудового розслідування. Орган досудового розслідування мав достатньо часу і процесуальну можливість на відшукання, процесуальну фіксацію та забезпечення збереження доказів, а також допит свідків і вжити заходи для їх захисту чи зміни анкетних даних останніх, з метою запобігання впливу на очевидців та їх родичів. Повільність дій слідчого з прокурором не повинна компенсуватись за рахунок незаконного обмеження Конституційних прав і свобод підозрюваного, відтак не доведено існування законних передумов стверджувати про існування ризиків вчинення підозрюваним дії, передбачених частиною першою ст. 177 КПК України.

Застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді домашнього арешту співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

12.01.2020 року ОСОБА_7 фактично вручено повідомлення про підозру, тобто з цього часу у нього виник процесуальний статус підозрюваного (ч. 1 ст. 48 КПК України). Дія застосованого запобіжного заходу в виді домашнього арешту в певний період доби, не може перевищувати наявного строку досудового розслідування - два місяці з моменту виникнення статусу підозрюваного, з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 193-196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання його під домашнім арештом у певний період доби.

Початок строку дії ухвали про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання його під домашнім арештом в певний період доби, рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 13 січня 2020 року.

Застосований ОСОБА_7 запобіжний захід в виді домашнього арешту в певний період доби припиняє свою дію 12 березня 2020 року.

У період дії запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце постійного проживання: домоволодіння АДРЕСА_1 в період з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного з`являтись за місцем його проживання в квартиру АДРЕСА_3 та вимагати від нього пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- при слідуванні за викликом до правоохоронних органів або суду і поверненні під домашній арешт не відвідувати магазини, кіоски, громадські розважальні заклади;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного.

У разі невиконання покладених на підозрюваного вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід. Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника відділу поліції, за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому для виконання та постановления на облік ОСОБА_7 і здійснення за ним контролю. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1