Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/254/20
Номер провадження: 1-кп/511/89/20
08.04.2020 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню № 0001018 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, в підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів до 19 квітня 2020 року включно, без визначення розміру застави.

07.04.2020 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вищевказане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, останній може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, обвинувачений до теперішнього часу не надав будь-якої допомоги потерпілим, що дає підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих по вказаному кримінальному провадженню. Додатково на думку обвинувачення, обвинувачений перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

07.04.2020 року на адресу суду від представника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі з покладення на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; прибувати до визначеної судом службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатись із м. Вінниця населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає обвинувачений ОСОБА_4 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з потерпілими по кримінальному провадженню, окрім як з питань відшкодування шкоди; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Вищевказане клопотання мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язку на території України, постійне місце реєстрації та проживання, працевлаштований та є зареєстрованим приватним підприємцем, у зв`язку з чим постійно співпрацює з декількома компаніями, які характеризують його виключно позитивно, як спокійну та врівноважену людину, доброго сім`янина. Обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні двох дітей та батьків похилого віку. Додатково захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зазначив, що п.1 ч.1 ст. 177 КПК України є припущенням, оскільки в умовах карантинних заходів на території України, в ході яких посилені заходи безпеки, у тому числі з пересуванням громадяни територією України, ризик можливого переховування ОСОБА_4 від суду фактично відсутній, оскільки контроль території України здійснюється Національною Гвардією та службою ДСНС. Що стосується п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, який було зазначено прокурором в якості ризику, адвокат ОСОБА_6 зазначив, що вищевказане твердження прокурора у сторони захисту викликає когнітивний дисонанс, оскільки прокурор наводить взаємно виключні обставини. Таке нерозуміння обґрунтування прокурором наявності даного ризику обумовлено тим, що не зрозуміло, яким чином обвинувачений ОСОБА_4 , який позбавлений права працювати та заробляти кошти протягом 5 місяців, за наявності прямої заборони у спілкуванні, не маючи у своєму розпорядженні протягом цього часу будь яких сформульованих вимог матеріального характеру міг компенсувати збитки. Що стосується ризика, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України адвокат ОСОБА_6 зазначив про необхідність не звертати на нього увагу, оскільки суд під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу не знайшов підтвердження наявності даного ризику, а прокурором нових доказів існування даного ризику на даний час у клопотанні не наведено. Додатково адвокат ОСОБА_4 зазначив, що Верховний комісар ООН з прав людини звернувся до країн світу, з рекомендацією зменшити кількість людей, що знаходяться в місцях позбавлення волі, у зв`язку з розповсюдженням планетою COVID-19. У зв`язку з вищевикладеним вважає необхідним змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання про необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд його задовольнити, заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд відмовити у його задоволенні та задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала думку адвоката ОСОБА_6 в повному обсязі, зазначала про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту з обов`язковим носінням електронного засобу контролю або визначити розмір застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_6 та відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 . Додатково потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що не погоджується з твердження захисту обвинуваченого, стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_4 позбавлений можливості компенсувати потерпілим збитки. Обвинувачений ОСОБА_4 не намагається відшкодувати шкоду потерпілим, не визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення та не визнає позовні вимоги потерпілих про відшкодування майнової та моральної шкоди, навіть не вибачився перед ними, не розкаявся та взагалі вважає, що між керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та ДТП не має причинного зв`язку. З поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засідання вбачається, що він не усвідомив протиправність своїх дій та їх наслідків.

Представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 надав суду заяву, відповідно до якої заперечував проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на більш м`який.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисників та потерпілого, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до положень ст.ст.131,132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, а також заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості ще трьом особам, життя та здоров`я яких визнаються найвищою соціальною цінністю, за яким за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, розлучений, проживає один, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, суд зазначає, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки обвинуваченому відомі особи потерпілих, яким обвинувачений ОСОБА_4 ніякої допомоги на лікування не надавав. 07.04.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_12 про відшкодування майнової та моральної шкоди, ухвалою суду від 08.04.2020 року визнано потерпілою ОСОБА_13 , яка не допитувалась під час досудового розслідування, а ОСОБА_14 роз`яснено її право звернутись до суду з відповідною заявою про залучення її до провадження як потерпілої, відповідно до ч.6 ст.55 КПК України.

На даний час докази судом ще не досліджувались, потерпілі та свідки не допитувались, обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у ДТП категорично не визнає, вважає потерпілого ОСОБА_10 винним у даному ДТП, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_4 зможе здійснити вплив на потерпілих, в тому числі на потерпілу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не допитувались ні під час досудового розслідування, ні в суді.

Що стосується ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України та зазначеного в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає, що вищевказаний ризик не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу так й під час його продовження та прокурором не доведений, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно працевлаштований.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_15 кримінального правопорушення, суворості покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Також суд вважає, що наведені прокурором ризики, передбачене п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України є дійсними та триваючими, зокрема це ризик переховування від суду, а також ризик впливати на потерпілих, які не допитані по вказаному кримінальному провадженню, ризики існують на даний час та вони не зменшились, що виключає на даному етапі розгляду кримінального провадження можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на більш м`які, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

В той же час, суд враховує обставини зазначені в ст. 178 КПК України, сімейний стан та стійкість соціальних зв`язків, тяжкість покарання що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_4 та характеру вчиненого кримінального правопорушення, що ставиться йому у вину, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на ігнорування останнім поведінки у суспільстві.

Також суд зазначає, що твердження сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен особисто надавати допомогу потерпілим та позбавлений такої можливості, оскільки на даний час під вартою, є хибним, оскільки відповідно до ч.1 ст. 127 КПК України обвинувачений, а також за його згодою будь яка інша фізична чи юридична особа має право на будь якій стадії кримінального провадження, відшкодувати шкоду, завдану потерпілому внаслідок кримінального правопорушення.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 щодо запровадження на території України карантинних заходів, у зв`язку з розповсюдженням планетою COVID-19 та необхідності у зв`язку з цим зміни запобіжним заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та необхідності звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти, суд зазначає, що вказана обставина не є підставою щодо унеможливлює тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, у зв`язку з діючим на даний час кримінально процесуальним законодавством.

Додатково суд зазначає, що твердження захисту стосовно того, що у сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні сформульовані вимоги матеріального характеру від потерпілих на підставі яких вони б могла компенсувати їм збитку є хибними, оскільки позовні заяви потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди було отримано стороною захисту 20.02.2020 року, а 04.03.2020 року надано відзив на позови про необхідність відмови в їх задоволенні.

Суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, і забезпечить таку поведінки обвинуваченого під час розгляду справи в суді, яка не надасть йому можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

Тому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Суд вважає необхідним, не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню розмір застави, оскільки вищевказаний злочин спричинив загибель ОСОБА_16 .

На момент розгляду даної справи термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання. Оскільки питання щодо подовження строків тримання обвинуваченого під вартою вирішується в судовому засіданні за участю всього складу суду, суд вважає за необхідне вирішити це питання в даному судовому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів до 06 червня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити в повному обсязі.
Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання, прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду у встановлений законом строк.

Головуючий суддя: ОСОБА_1