Номер провадження: 11-сс/813/352/20
Номер справи місцевого суду: 947/3356/20 1-кс/947/1573/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0001147, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2019 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Болградського району, росіянина, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 19.04.2020 року, в межах строку досудового розслідування.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке призвело до смерті людини, життя та здоров`я якої визнаються найвищою соціальною цінністю та яке ймовірно вчинив порушуючи Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху. Крім цього слідчий суддя врахував, що ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду не зменшився та продовжує існувати, а характеризуючі дані підозрюваного переконують про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання прокурора відмовити.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_8 , необґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, а ризик у вигляді можливого переховування від органу досудового розслідування та суду не доведено. Вважає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, працює за наймом, має на утримані малолітню дитину, підозрюється у вчинені неумисного кримінального правопорушення, жодних претензій від потерпілої сторони не має, вживає заходів щодо відшкодування збитків, покладені на нього обов`язки не порушував та неухильно їх виконує.

Крім того захисник послався, що клопотання прокурора подане неуповноваженою особою, оскільки відповідно до п. 13 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурором органу є прокурор обласної прокуратури.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 24.12.2019 року, приблизно о 23:30 год., водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Чорноморського козацтвав м. Одесі.

Під час руху на заокругленій ділянці вліво, біля будинку № 162 зазначеної вулиці, не впорався з керуванням свого автомобіля, втратив контроль над його керуванням і допустив виїзд керованого ним вищевказаного автомобіля за межі проїзної частини з виїздом на трамвайні колії ліворуч та допустив наїзд на електроопору ЛЕП.

В результаті ДТП пасажир даного мікроавтобуса ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми діями у сукупності допустив порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. (б), 12.1., «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року).

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч. 4 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності судимостей та інше).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування або продовження строку дії запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

І. Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Приймаючи до уваги, що в своїй апеляційній скарзі захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ на даній стадії перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, яка підтверджується долученими до клопотання прокурора доказами, а саме:

- протоколом огляду місця ДТП від 25.12.2019 року зі схемою до нього, відповідно до яких зафіксовано місце наїзду на залізобетонну електроопору лінії електропередач за межами проїзної частини зліва на трамвайних шляхах автомобіля «Фольксваген Транспортер», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 в момент ДТП (а.п. 7-12);

- результатом токсилогічного дослідження №2257 від 26.12.2019 року, відповідно до якого в крові підозрюваного ОСОБА_8 виявлено 2, 34 (проміле) етанолу, що можливо може вказувати на стан його сп`яніння в момент, коли відбулось ДТП (а.п. 13);

- протоколом допиту потерпілого від 10.02.2020 року ОСОБА_10 , в якому зазначено, що зі слів агента похоронного бюро їй стало відомо, що її син ОСОБА_9 25.12.2019 року загинув в результаті ДТП, а водій з яким він їхав у автомобілі, перебував у стані алкогольного сп`яніння та намагався втекти з місця пригоди. Зазначила, що зі сторони підозрюваного жодної допомоги вона не отримувала (а.п. 14-15);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.02.2020 року, який бачив, як відбулось ДТП, та повідомив про те, що водій був у стані алкогольного сп`яніння і намагався залагодити питання зі свідками на місці (а.п. 16-17);

- протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України як особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.12.2019 року (а.п. 18-19).

Крім того, відповідно до висновку рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 спростовуються наведеними доказами, які узгоджуються між собою та в сукупності свідчать про причетність на даній стадії досудового розслідування підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ІІ. Щодо доводів про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Як убачається з матеріалів провадження ухвалою слідчого судді від 27.12.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 2-х місяців.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання в Одеській області, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні має неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, що свідчить про відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи встановлені вище дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також те, що на даній стадії досудового розслідування останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Крім того, апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора про те, що на існування ризику можливого переховування вказує й той факт, що підозрюваний після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, як свідчать матеріали клопотання, намагався зникнути з місця пригоди та в подальшому був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

Апеляційний суд не може не погодися з доводами сторони захисту про те, що сама по собі тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, однак враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, поведінку підозрюваного одразу після його вчинення та його наслідки, що спричинили смерть особи, вважає доводи сторони захисту в частині відсутності підстав для продовження строку домашнього арешту необґрунтованими, оскільки у даному випадку та на даній стадії досудового розслідування такий вид запобіжного заходу є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності стороною обвинувачення інших заявлених в клопотанні ризиків, існування яких не зменшилося, виходячи з наступного.

Апеляційний суд вважає доведеним стороною обвинувачення існування заявленого слідчим ризику можливого впливу на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що матеріали провадження містять дані про те, що одразу після ДТП підозрюваний намагався домовитися зі свідками на свою користь.

На існування ризику того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, вказують характеризуючі особу підозрюваного дані, який в силу ст. 89 КК України є не судимою особою, однак свідчать про можливу схильність його до протиправної поведінки.

Викладене свідчить про те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики за час досудового розслідування не зменшились.

В зв`язку з наведеним, твердження захисника про відсутність доказів існування зазначених у клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як зазначив прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, про що відображено й в оскаржуваній ухвалі, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 25.04.2020 року, у зв`язку з неможливістю вчасного завершення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій та необхідністю отримання висновків призначених у даному кримінальному провадженні експертних досліджень.

Крім того, як убачається з матеріалів клопотання та підтверджено прокурором в судовому засіданні апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні призначено ряд експертних досліджень, за якими необхідно отримати відповідні висновки, з метою проведення повного та об`єктивного досудового розслідування для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку домашнього арешту в нічний період доби вірно встановлено наявність на даній стадії обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 та оцінено існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, та враховано необхідність завершення проведення ряду слідчих дій.

Колегія суддів враховує встановлені під час апеляційного розгляду конкретні обставини інкримінованого підозрюваному злочину та дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на неможливість застосування до підозрюваного на даній стадії досудового розслідування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано розглянув клопотання про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби та враховуючи суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів приходить до висновку, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 є виправданим, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи сторони захисту про складення клопотання про продовження строку запобіжного заходу неналежним прокурором, спростовуються наданим прокурором в судовому засіданні апеляційного суду копією наказу прокурора Одеської області №2315к від 26.11.2019 року про призначення ОСОБА_6 на посаду прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури області, в достовірності якого у колегії суддів відсутні підстави сумніватися, враховуючи, що вирішення такого роду питань в органах прокуратури регламентується внутрішніми підзаконними нормативно-правовими актами на підставі норм діючого законодавства України і не може їм суперечити.

Висновки апеляційного суду.
За таких умов, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби підозрюваному ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, стороною обвинувачення надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його наслідків у вигляді настання смерті потерпілої особи та існування ризиків, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0001147, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2019 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4