Справа № 645/6482/19
Провадження: 1-кп/645/475/20
У Х В А Л А
Іменем України
07 травня 2020 року м. Харків

Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників- ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 20 червня 2019 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,

встановила:

15.10.2019 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000087, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану кримінальну справу визначено колегію суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_16 , суддів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
Ухвалою колегію суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2019 року дане кримінальне провадження направлено до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення з одного суду до іншого.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 11.11.2019 року відмовлено у задоволенні подання Фрунзенського районного суду м. Харкова про направлення даного кримінального провадження до іншого суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2019 року, вищевказане кримінальне провадження передано в провадження колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 192 100 грн.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави (у подальшому) у розмірі 192 100 грн.
Дії запобіжних заходів в подальшому продовжувалася.
30.10.2019 року обвинувачену ОСОБА_6 звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави у розмірі 288 150 грн. згідно ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року.
23.12.2019 року обвинувачену ОСОБА_5 звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави у розмірі 576 300 грн. згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 року.
Обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також звільнені з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави, визначеної під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року.
В судовому засіданні 07.05.2020 року прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в зв`язку з існуванням ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор вказав, що на теперішній час свідки та обвинувачені у судовому засіданні ще не допитані, тому з боку обвинувачених є можливість здійснювати на свідків та інших обвинувачених незаконний вплив, надаючи необхідні відомості, для дачі відповідних показів, чим перешкоджатимуть встановленню істини у кримінальному провадженні, а також наявний ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень, оскільки інкриміновані правопорушення вчинялись протягом тривалого часу. На теперішній час заявлені ризики не зменшилися. Крім того зазначив, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_15 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на те, що зазначені прокурором ризики втечі та подальшої протиправної поведінки обвинуваченого жодним чином не доведені. Адвокат ОСОБА_15 вказував, що його підзахисний не має закордонних паспортів, а тому позбавлений можливості залишати територію України, свідками по справі є особи, анкетні дані яких змінені, а тому перебуваючи на волі контакт обвинуваченого з ними унеможливлений. За таких обставин доводи прокурора про наявність ризиків не відповідають дійсності. При цьому слід враховувати, що ОСОБА_10 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, родину, а тому йому може бути обраний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. ОСОБА_10 зазначив, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, приймаючи до уваги, що копія такого клопотання не була йому вручена не менш, як за три години до його розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_14 проти клопотання прокурора заперечували, посилаючись на безпідставність доводів про ризики втечі та подальшої протиправної поведінки обвинуваченого, за відсутності даних про наявність в нього закордонного паспорту та закриття державних кордонів через введення на території карантину. Крім того, захисник вказував, що клопотання прокурора підлягає залишенню без задоволенню, так як подане з порушенням строку, встановленого ст.20-5 Перехідних положень КПК України, а обвинуваченому слід обрати більш легкий альтернативний запобіжний захід.
Захисник ОСОБА_13 просила змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний період доби.
Захисник ОСОБА_12 вказував на відсутність поважність причин для подання прокурором клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу з порушенням строку, встановленого для подання такого клопотання, та просив відмовити в його задоволенні.
Вказану позицію підтримали інші учасники процесу.
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 192 100 грн.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави (у подальшому) у розмірі 192 100 грн.
Дії запобіжних заходів в подальшому продовжувалася.
Ухвалою колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 11.05.2020 року.
Вбачається, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст. 177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювані могли здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, а саме за ч.3 ст.307, ч.4 ст.321, ч.2 ст.309 КК України, за вчинення яких передбачено покарання в т.ч. у виді позбавлення волі, на строк до дванадцяти років позбавлення волі, зібраними під час досудового розслідування доказами. Відповідно обвинуваченому ОСОБА_7 прокурор обґрунтовує підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України за вчинення яких передбачено покарання в т.ч. у виді позбавлення волі, на строк до дванадцяти років позбавлення волі, зібраними під час досудового розслідування доказами. Обвинувачення містить посилання на чисельну кількість злочинних епізодів.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .
При цьому колегія суддів враховує, що обвинуваченим інкримінується вчинення особливо тяжких та тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вчинене організованою групою, активну участь в організованій групі відповідно до сформульованого обвинувачення вказаних осіб, створення розгорнутої схемі збуту наркотичних засобів, а також каналів постачання наркотичних засобів, вчинення яких мають особливо актуальну небезпеку для українського суспільства, здоров`я населення, рівня його моральності, зокрема, для молодого покоління.
Так, відповідно до обвинувального акту, вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , будучи членами організованої злочинної групи вчинили відповідно 17 та 16 епізодів кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення.
На думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, оскільки зазначені злочини відносяться до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.
Продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, побоюючись суворості передбаченого покарання, можуть вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Доводи сторони захисту про те, що матеріали провадження не містять доказів вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені обставини, повинні бути оцінені судом при ухвалені остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні.
Що стосується доводів сторони захисту про неможливість здійснення незаконного впливу на свідків в наслідок того, що їх анкетні дані є вигаданими, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Дійсні анкетні відомості цих осіб відомі іншим учасникам організованої групи, які напряму контактували зі свідками, а тому в разі зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який, останні можуть дізнатися справжні прізвища, ім`я та по батькові свідків та будуть мати реальну змогу незаконно впливати на свідків, що підтверджує наявність цього ризику.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 є раніше не судимими особами, на обліку у нарколога та психіатра вказані особи не перебувають, не одружені, належним чином не підтверджені розмір їх доходів на часу затримання, тобто офіційні джерела існування, твердження про наявність міцних соціальних зав`язків, зокрема прийняття реальної участі в утриманні неповнолітніх дітей, похилих членів сім`ї.
За таких обставин посилання обвинувачених на наявність в них міцних соціальних зв`язків, що не підтверджується матеріалами судового провадження, в даному конкретному випадку не може свідчити про можливість належного виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків при обранні щодо них більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення, інкримінованих їм злочинних дій, однак не стали стримуючим фактором.
Таким чином ризик втечі та вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення існує поза розумним сумнівом.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинувачених щодо недоведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження, свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, можливість впливати на свідків чи вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинувачених під вартою, оскільки на момент розгляду спрваи ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їхніх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування обраного їм запобіжного заходу за клопотанням захисту.
При вирішенні клопотання прокурора про поновлення строку на подачу клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 колегія суддів зазначає наступне.

Встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України
гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої
коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами) відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року установлено з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року на усій території України карантин. В зв`язку з встановленням карантинних заходів заборонені залізничні, авіа- та автобусні міжміських та міжобласні пасажирські перевезення, а також робота метрополітенів, запроваджено обмеження щодо звичайного режиму руху міського електричного (трамвай, тролейбус) та автомобільного транспорту. Згідно з рекомендаціями МОЗ громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.
Законом України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 23.04.2020 року, пункт 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України викладено у редакції, яка передбачає, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Однак враховуючи ту обставину, що в умовах карантинних заходів фактично як суди України, так і сторони кримінального процесу, в тому числі працівники прокуратури, здійснюють свої повноваження в особливому режимі, в умовах кадрової обмеженості, користуючись громадським транспортом автоматично потрапляють в зону ризику зараження та подальшого поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а безпечність сторін по справі та всіх учасників кримінального провадження повинна бути першочерговою в цей невизначений час, посилання прокурора на недотримання запроваджених строків для подання клопотання про продовження строків тримання обвинувачених під вартою через завантаженість та зайнятість в багатьох кримінальних провадженнях, на думку судової колегії заслуговують на увагу, а строки на подання вказаного клопотання поновленню.
З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно невручення йому копії клопотання прокурора, судова колегія наголошує, що положеннями ч.2 ст.184 КПК України закріплено необхідність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовуються необхідність застосування запобіжного заходу, не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, в той час як під час судового засідання 07.05.2020 року в клопотанні прокурора йде мова про вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу, обраного раніше відносно обвинувачених. Тобто чинна редакція КПК України такого обв`язку на сторону обвинувачення під час судового розгляду не покладає.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, судова колегія,-

постановила:

Поновити прокурору строк на подачу клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 .

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 05 липня 2020 року.

Встановити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , заставу в сумі 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Харківської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування та/або місця роботи;

4) утримуватися від будь-якого спілкування з обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 05 липня 2020 року.

Встановити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , заставу в сумі 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Харківської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування та/або місця роботи;

4) утримуватися від будь-якого спілкування з обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцям, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень, максимальне покарання за яке передбачене законом у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, та попередити них про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинувачених та їх явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавців наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинувачених; забезпечувати явку, належно повідомлених обвинувачених, до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинувачених.

Зобов`язати заставодавця обвинувачених забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків щодо повідомлення суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з Харківської області без дозволу суду.

Попередити заставодавців, що в разі невиконання покладених на них та самими обвинуваченими обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3