Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/106/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали клопотання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю с Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області, з середньо - спеціальною освітою, до арешту не працюючого, неодруженого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.12.2011 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 року позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

-04.04.2012 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 04.04.2015 по відбуттю строку покарання;

-12.04.2016 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

-на даний час відбуває покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області 11.04.2017, з урахуванням вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2017, за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці,

відмовлено у задоволенні його клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)», звернувся до районного суду з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він відбув 2/3 призначеного йому строку покарання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що процес виправлення засудженого та перевиховання є нестабільним та непослідовним. Районним судом відзначено, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. Так суд першої інстанції зазначив, що непослідовна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього, вона не в повній мірі є позитивним прикладом для інших засуджених.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 , який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який був засуджений до позбавлення волі, відбувши більше двох третин строку призначеного покарання, своїм відношенням до праці та навчання зарекомендував себе позитивно, однак, своєю поведінкою не довів свого виправлення, тому у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання слід відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, просить скасувати ухвалу районного суду та застосувати відносно нього ст. 81 КК України, а саме звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що з рішенням суду першої інстанції він категорично не погоджується, оскільки він за час відбування покарання в Кропивницькій ВК №6, порушень встановленого порядку не допускав. Відбуваючи покарання в даній установі, був 2 рази заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Працює в столовій мийником посуду. Виконує роботи без оплати праці, відпрацював 52 години. Стосовно скоєного злочину щиро розкаюється.
На думку засудженого, вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, а тому просить їх врахувати та задовольнити його клопотання про умовно дострокове його звільнення.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про його умовно дострокове звільнення від призначеного покарання, суд мотивував своє рішення тим, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_7 не повністю довів своє виправлення.

З таким висновком районного суду погоджується і колегія суддів зважаючи на наступне.

Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як убачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 11.04.2017 року засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, з урахуванням вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2017 року, за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

ОСОБА_7 раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.04.2016 за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України, відповідно до якого був засуджений до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, і до погашення або зняття судимості, в період іспитового строку знову вчинив умисний злочин, за який був засуджений до позбавлення волі.

ОСОБА_7 з 26.06.2017 утримувався в Кропивницькій УВП (№ 14) де порушення встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав.

З 21.07.2017 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)», адміністрацією якої характеризується посередньо.

За час відбування покарання в установі засуджений допустив 3 порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Порушення виражалися у зберіганні заборонених речей та порушенні локалізації, за що даний засуджений отримав догану та 2 суворі догани. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Був 2 рази заохочений правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Щодо відношення засудженого до праці адміністрацією установи виконання покарань зазначається, що засуджений виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться відповідально, іноді перекладав їх виконання на інших засуджених, залучався до ремонтних робіт на відділенні а саме: білив стіни, фарбував підлогу. Відповідно до пункту 5 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України даний засуджений відпрацював 52 години. Наразі засуджений працює на кухні установи та отримує заробітну плату.

За даними адміністрації установи виконання покарань засуджений ОСОБА_8 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає надто суворою, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки; згідно вироку суду позову не має, виконавчі листи до установи не надходили.

Засуджений бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія».

З 01.09.2017 по 25.06.2018 навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 і здобув професію «Верстатник широкого профілю» другого розряду (свідоцтво НОМЕР_1 ). Проявляв добросовісне ставлення до навчання, систематично відвідував заняття, приймав участь в ремонті навчальних кабінетів, за що був 1 раз заохочений правами начальника установи.

З 01.09.2018 по 18.06.2019 навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 і здобув професію «Столяр будівельний» третього розряду (свідоцтво НОМЕР_2 ). Проявляв добросовісне ставлення до навчання, систематично відвідував заняття, приймав участь в ремонті навчальних кабінетів, за що був 1раз заохочений правами начальника установи.

Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки. Згідно вироку суду позову не має. Виконавчі листи до установи не надходили. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває.

Таким чином, характеристика на засудженого ОСОБА_7 є посередньою, оскільки на засудженого накладалися стягнення, які на даний час є погашеними, водночас поведінка засудженого не надала адміністрації установи підстав для прийняття рішення щодо його заохочення. Тобто, поведінка засудженого не містить об`єктивних даних про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Зокрема згідно чинного законодавства до засудженого ОСОБА_7 можуть бути застосовані заохочувальні норми :

-зміна умов тримання ст. 101 КВК України по відбуттю ним 1/3 частини строку покарання, а саме 16.07.2018 року. На комісії установи не розглядався;

-заміна не відбутої частини покарання більш м`яким ст. 82 КК України по відбуттю ним 1/2 - частини строку покарання, а саме 26.01.2019 року. На комісії установи розглянутий 31.01.2019 року з питання застосування ст.82 КК України, де йому було відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення, (протокол № 03 від 31.01.2019 року);

-умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ст. 81 КК України по відбуттю ним 2/3 частини строку покарання, а саме 06.08.2019 року. На комісії установи розглянутий 15.08.2019 року з питання застосування ст.81 КК України, де йому було відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення, (протокол № 17 від 15.08.2019 року).

З урахуванням сукупності викладених обставин, колегія суддів відмічає, що засуджений, відбув дві третіх частини строку покарання, призначеного йому судом, однак погоджується з висновком районного суду, що його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився. Наразі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а сам засуджений довів своє виправлення.

Апеляційні доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що він за час відбування покарання в Кропивницькій ВК №6, порушень встановленого порядку не допускав, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи спростовуються довідкою про наявність заохочень та стягнень засудженого.
Згідно вказаної довідки засуджений ОСОБА_7 у період з 10.10. 2018 року по 14.12.2018 року отримав 3 стягнення, в саме догана та дві суворі догани. Вказаний період охоплюється саме відбуванням ОСОБА_7 покарання в Кропивницькій ВК №6.
Також, колегія суддів знаходить безпідставними доводи засудженого, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не взяв до уваги те, що він працює в столовій, виконує роботи без оплати праці, (відпрацював 52 години), розкаюється у вчиненому злочині.
Так, з мотивувальної частини ухвали убачається, що судом першої інстанції надана об`єктивна оцінка вказаним обставинам у сукупності з іншими доказами у справі, які разом з даними про особу засудженого, його ставлення до вчинених злочинів, поведінка за місцем відбування покарання, в період усього часу знаходження в установах виконання покарань свідчать, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, а тому не можуть бути підставами для застосування до нього положень ст. 81 КК України.

Враховуючи все вищенаведене доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають, а отже підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись статями 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4