Номер провадження: 11-кп/813/1126/20
Номер справи місцевого суду: 501/2729/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 31.01.2020 у кримінальному провадженні №0000030, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2012, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Іллічівськ (нині Чорноморськ), Одеської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 31.01.2020 задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 березня 2020 року, включно.

Рішення судді мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність передбаченого ст. 177 КПК України ризику переховування від суду.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт у нічний час за адресою його постійного проживання.

Вважає, що ухвала районного суду є незаконною, оскільки пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, так як в даному випадку наявні цивільно-правові відносини. У клопотанні прокурора не обґрунтовано жодного ризику, є лише припущення про можливі наслідки настання ризиків. При цьому зазначає, що у справі допитано всіх свідків, досліджено усі письмові докази. Також вказує, що районний суд не звернув уваги на характеризуючі ОСОБА_7 дані, а саме те, що він є громадянином України, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання у м. Чорноморськ, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Захисник належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду його апеляційної скарги, однак, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, причини неявки не повідомив, а тому апеляційний суд визнає причини неявки захисника неповажними і можливим провести розгляд апеляційної скарги без його участі, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що ухвала районного суду є законною та обґрунтованою, а також те, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 18.02.2020 ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, які відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведений ризик, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду не зменшився та не перестав існувати.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочинів, які ставляться у провину ОСОБА_7 стороною обвинувачення, існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою районний суд обґрунтовано врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість висунутого ОСОБА_7 обвинувачення та суворість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого та існуючий ризик, який на момент продовження строку тримання під вартою не зменшився.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області від 20.03.2014, 30.06.2016, 27.01.2017, 26.10.2017, 06.06.2018 та 12.12.2018 надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу до Іллічівського міського суду Одеської області для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25 липня 2018 року обвинуваченого виявлено на території Російської Федерацї, а 13 грудня 2018 року затримано на території Луганської області.

Вирішуючи питання про необхідність залишення оскарженої ухвали без змін, апеляційний суд бере до уваги той факт, що, хоча ОСОБА_7 і одружений, має постійне місце проживання, однак не працевлаштований, не має офіційних джерел для існування, відносно нього надавався дозвіл на затримання з метою приводу до суду для обрання запобіжного заходу, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, що дійсно свідчить про наявність ризику переховування від суду.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , як районним судом, так і апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії судового розгляду обвинувачення у вчинені ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, необхідності продовження судового розгляду та запобігання ризику можливого переховування обвинуваченого від суду.

Також апеляційним судом враховується той факт, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 18.02.2020 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. ст. 331, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 31.01.2020 у кримінальному провадженні №0000030, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2012, якою продовжено ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 березня 2020 року, включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4