ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/755/20 Справа № 199/1430/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001119 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Поляна Чаплинського району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на своєму утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Цивільний позов задоволено у повному обсязі і стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 45120 гривень матеріальної шкоди та 200000 гривень моральної шкоди.
Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог закону.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
23 грудня 2018 року, приблизно о 00-10 ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen PASSAT В 5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить литовському підприємству «Temze», рухався на вул. Передовій зі швидкістю 80,0 км/год у напрямку від вул. Широкої до вул. Гуртової м. Дніпро.
Під час руху водій ОСОБА_7 , рухаючись із перевищенням дозволеної у населених пунктах 50 км/годину швидкості, в задовільних дорожніх умовах та за відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його екстрено виконувати ті чи інші приписи Правил дорожнього руху України (далі по тексту ПДРУ), при виникненні перешкоди для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , яка рухалася по проїзній частині дороги у попутному напрямку попереду в межах смуги його руху і яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода.
Внаслідок допущених порушень при керуванні транспортним засобом водій ОСОБА_7 23.12.2018 приблизно в 00-10, на проїзній частині дороги на вул. Передової, поблизу буд. 403 м. Дніпро, передньою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , та не зупиняючись покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 12.3, 12.4, 12.9 б) ПДРУ, відповідно до яких:
-п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДРУ, а також бути взаємно ввічливими»;
-п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
-п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
-п.2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
-п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
-п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».
-п.12.9 «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил
Порушення п.12.3 ПДРУ водієм ОСОБА_7 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження:
-садна у лобній ділянці праворуч, носі, ділянці горизонтальної гілки нижньої щелепи праворуч, синці на повіках очей, забита рана у лобній ділянці праворуч на тілі садна, крововилив у м`яких покривних тканинах голови у очничних ділянках з розповсюдженням на праві лобно-тім`яно-потиличну, згорток крові на внутрішній поверхні твердої мозкової оболонки у лівій лобно-тім`яній ділянці, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою та у речовині головного мозку, набряк головного мозку, переломи склепіння та основи черепу;
-крововиливи у м`яких покривних тканинах правої надлопаткової ділянки тулуба на 134 см уверх від підошовної поверхні стопи, правого плеча, правої нижньої кінцівки по задній поверхні від нижньої третини стегна до нижньої третини гомілки на 15 см уверх від підошовної поверхні стопи, лівої нижньої кінцівки по задній поверхні від нижньої третини стегна до нижньої третини гомілки на 10 см уверх від підошовної поверхні стопи, перелом правої малогомілкової кістки у верхній третині на 36 см уверх від підошовної поверхні стопи, садна на правих плечі та кисті, лівому зап`ястку, клубових ділянках тазової ділянки, передніх поверхнях гомілок та лівій стопі.
Наявні тілесні ушкодження причинені прижиттєве, за деякий час до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи о такий (такі), при ДТП, при контактуванні потерпілої з транспортним засобом, що рухався та відкиданням та травмуванням її об дорожнє покриття. Остання у момент її первинного контактування з травмуючим рухаючимося транспортним засобом перебувала стосовно нього задньою або задньою-правою частиною тіла, будучи у вертикальному положенні.
Тілесні ушкодження на голові у своїй сукупності у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя у момент заподіяння та які привели до настання смерті, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Вищеописані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18-00 смерті пішохода ОСОБА_10 в лікарні внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепу, крововиливів у м`які покривні тканини, під мозкові оболонки та у речовину головного мозку, саден на лицевому відділі та синців на повіках очей, рани у лобній ділянці, котра ускладнилася розвитком набряку головного мозку.

В апеляції:
- захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування зазначає, що судом було відмовлено в його клопотанні про проведення слідчого експерименту, оскільки слідчий експеримент проводився на етапі досудового розслідування, а ОСОБА_7 , будучи підозрюваним, свідчень не надав, а надав їх лише під час судового розгляду.
Також зазначив, що хоча по справі і проводилася автотехнічна експертиза, але такі параметри, як переміщення пішохода до місця наїзду, не досліджувалися і можуть бути досліджені лише при призначенні нової експертизи і лише після проведення слідчого експерименту.
Вказав, що свідчення потерпілого під час досудового розслідування і під час судового розгляду мають суперечності щодо параметрів руху його дружини перед наїздом, а суд взяв до уваги обидва цих докази, хоча вони є взаємовиключними.
Також, вважає, що взяті судом до уваги свідчення свідка ОСОБА_11 , є протилежні його свідченням під час досудового розслідування, які є взаємовиключними.
Вказав про невідповідність проведеного слідчого експерименту фактичним обставинам справи, оскільки статист була одягнута в білу куртку, в той час, як загибла була одягнута в темну зелену куртку, що допомогло штучно встановити необмеженість видимості пішохода.
Зазначив про недоведеність наявності алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 , оскільки у кримінальному провадженні медичного дослідження проведено не було,а покази свідків та відеозаписи з камер поліцейських не є самостійними доказами такого стану.
Також зазначає, що задовольняючи в повному обсязі позов потерпілого, суд неналежним чином розподілив стягнення грошових сум з обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить вирок суду змінити та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: невизнання провини, відсутність судимостей та наявність на утриманні малолітніх дітей.
В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на їх невмотивованість у вироку. При цьому в апеляції прокурор не ставить питання про невідповідність призначення судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляції адвоката ОСОБА_6 , та проти апеляції прокурора заперечували, прокурора, який підтримав свою апеляцію та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційних скаргах і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому злочину, колегія суддів, вважає безпідставними і необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими у суді першої інстанції в їх сукупності доказами.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції при ухвалені вироку були дотримані.
Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що виразилися в порушенні безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
Із показів потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , наданими ними у суді першої інстанції, і які були безпосередньо в момент події і на місці події, слідує, що потерпіла ОСОБА_10 йшла по узбіччю асфальтової дороги, де вони йшли всі разом не створюючи перешкод для руху автомобілів, які без перешкод рухались по цій вулиці та без перешкод проїжджали повз них. В цей час на великій швидкості проїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , який збив ОСОБА_10 .
Доводи апеляції захисника про суперечливість показів потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 наданими ними на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні є безпідставними і необґрунтованими та такими, які фактично зводяться до переоцінки цих доказів і суб`єктивному їх тлумаченню.
Перевіряючи вказані доводи захисника, колегія суддів зважає на дотримання судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження, передбаченого п.16 ч.1 ст. 7 а ст. 23 КПК України, а саме безпосередність дослідження показань, речей і документів, а тому є безпідставним посилання захисника на покази зазначених вище осіб, наданих ними на досудовому розслідуванні і їх суперечливість з показами наданими ними в судовому засіданні, оскільки відповідно до зазначених норм закону, суд досліджує докази безпосередньо і покази учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Надані покази потерпілого та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 у суді першої інстанції узгоджуються між собою і не мають суттєвих суперечностей та розбіжностей. Даних, які б свідчили про неправдивість цих показів відсутні.
Покази вказаних осіб узгоджуються і не суперечать показам інших свідків, покладених в основу вироку, зокрема ОСОБА_13 , який підтвердив факт вживання обвинуваченим разом з ним спиртних напоїв, що за кермом був ОСОБА_7 і він чув хлопок з правої сторони від чого лобове скло тріснуло та трохи вдавилося.
Колегія суддів, зважає на те, що покази свідків та потерпілого узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом першої інстанції у їх сукупності, зокрема: з протоколом огляду місця ДТП, схемою і фототаблицею від 23.12.2018 року, де зафіксовано місце наїзду на пішохода на проїзній частині; протоколом огляду транспортного засобу та фототаблицею від 23.12.2018 року, де при огляді встановлені зовнішні пошкодження автомобіля «Volkswagen PASSAT В 5», яким керував обвинувачений ОСОБА_7 , а саме: деформовано капот, передній державний номер, розбито лобове скло, розбита решітка радіатору праворуч; стертість бруду на капоті.
За висновком експерта №2802/47-Е-2018 від 23.01.2019 року дослідженому у суді першої інстанції, на трупі потерпілої ОСОБА_10 наявні тілесні ушкодження причинені прижиттєве, за деякий час до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи о такий (такі), можливо за умови, яка вказана у направленні на дослідження трупу та у медичній документації, тобто, при дорожньо-транспортній події, при контактуванні потерпілої з рухаючимся транспортним засобом, та, вірогідно, відкиданням та травмуванням її об дорожнє покриття та враховуючи характер та локалізацію наявних тілесних ушкоджень, можна припустити, що остання, у момент її первинного контактування з травмуючим транспортним засобом, який рухався, могла перебувати стосовно нього задньою або задньо-правою частиною тіла, будучи у вертикальному положенні.
Тілесні ушкодження на голові у своїй сукупності у вигляді відкритої черепне - мозкової травми, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя у момент заподіяння та які призвели до настання смерті, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть потерпілої настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепу, крововиливів у м`які покривні тканини, під мозкові оболонки та у речовину головного мозку, саден на лицевому відділі та синців на повіках очей, рани у лобній ділянці, котра ускладнилася розвитком набряку головного мозку.
Окрім наведеного, покази потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у судовому засіданні узгоджуються і підтверджуються дослідженими судом першої інстанції і покладених в основу вироку, протоколами проведення слідчих експериментів, схеми та фототаблиці до них від 08.02.2019 року, за участі підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та свідка ОСОБА_12 і відповідно тих же осіб та потерпілого ОСОБА_9 , де зазначені особи показували механізм ДТП.
Доводи сторони захисту на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження з посиланням на невідповідність показів потерпілого ОСОБА_10 наданими ним на слідчому експерименті досудового розслідування і в судовому засіданні в частині відстані його руху з дружиною від обочини та аналогічно на покази свідка ОСОБА_11 в частині того, що він в судовому засіданні зазначав, що не бачив наїзд на загиблу та автомобіль, а під час досудового розслідування на слідчому експерименті 27.12.2018 року вказував протилежне і швидкість автомобіля, є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження і дає підстави дійти висновку, що зазначені захисником доводи зводяться до суб`єктивної, вільної інтерпретації показів вказаних осіб і їх оцінки у сукупності з протоколами слідчих експериментів.
Також ствердження захисника щодо невідповідності проведеного слідчого експерименту фактичним обставинам справи з посиланням на те, що статист була одягнута в білу куртку, в той час, як загибла була одягнута в темну зелену куртку, що допомогло штучно встановити необмеженість видимості пішохода, то колегія суддів, вважає, що порушень під час проведення зазначеного слідчого експерименту не встановлено, вказані слідчі експерименти проведені в умовах, наближених до події ДТП, що узгоджуються з вимогами ст. 240 КПК України.
Колегія суддів зважає, що судом першої інстанції в повній мірі досліджений висновок експерта №№11/10.1/59, 11/10.4/58 від 22.01.2019, згідно якого покази потерпілого ОСОБА_9 в частині вказаного ним місця наїзду на пішохода ОСОБА_10 відносно постійних орієнтирів на дорозі не позбавлене технічного сенсу, що могло бути в умовах місця пригоди. За висновком експерта, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen PASSAT В 5» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно до вимог п. 12.3 ПДР. При заданих вихідних даних технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «Volkswagen PASSAT В 5» ОСОБА_7 визначалася своєчасним виконанням їм вимог п.12.3 ПДР та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили би йому виконати їх та виконання яких було необхідною вимогою для уникнення пригоди з його сторони.
У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Volkswagen PASSAT В 5» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Судом першої інстанції допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 підтвердив висновок зазначеної комплексної транспортно-трасологічної експертизи №№11/10.1/59, 11/10.4/58 від 22.01.2019, складений ним. Також зазначив, що в даному випадку ділянка проїзної частини була не обмежена в оглядовості, а тому дії пішохода не оцінювались.
Згідно вироку, судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Перевіряючи заперечення захисника на ухвалу цього суду першої інстанції від 07 листопада 2019 року, якою було відмовлено з задоволенні клопотання захисника про проведення слідчого експерименту, колегія суддів зважає на те, що таке своє рішення суд мотивував не доведеністю необхідності призначення ще одного слідчого експерименту, так як мотиви даного клопотання фактично ґрунтуються на незгоді сторони захисту із показами потерпілого, свідків під час судового провадження за даним кримінальним провадженням, висновками експертів, які були отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування.
Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним, обґрунтованим та вмотивованим і повністю відповідає обставинам обставинам кримінального провадження. Як і зазначено вище доводи захисника в цій частині фактично зводяться до переоцінки показів і протоколів слідчих експериментів, що не може слугувати підставою для задоволення зазначеного клопотання захисника. Інших обґрунтованих доводів і об`єктивних законних підстав для призначення проведення повторних слідчих експериментів стороною захисту в апеляції не наведено і в апеляційній інстанції не надано. А тому, колегія суддів з цього приводу не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли чи перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок.
Щодо стверджень сторони захисту стосовно недоведеності наявності алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 , то вони також є безпідставними і надуманими, оскільки суд першої інстанції дане питання з`ясовував ретельно і свій висновок належним чином обґрунтував і навів відповідні його мотиви в підтвердження такої обставини, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Колегія суддів, також зважає, що обвинувачений ОСОБА_7 як в судовому засіданні першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції підтверджував і не заперечував знаходження його в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, даний факт підтверджується показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , які свідчать про те, що безпосередньо перед ДТП яка сталася, обвинувачений ОСОБА_7 вживав спиртне, керував транспортним засобом та під час ДТП знаходився у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду від 15.03.2018 по справі №372/2291/16-к, не виключена можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду на стан сп`яніння.
Отже, висновки суду першої інстанції стосовно перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом в момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими та такими, що не викликають сумніву та які підтверджуються вказаним вище поясненнями обвинуваченого та свідків.
З огляду загалом на вищенаведене, колегія суддів, вважає, що висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені ним злочину, який виразився в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.
Апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням по ч.2 ст. 286 КК України за відсутністю в його діях складу цього кримінального провадження з тих мотивів, які наведені захисником в апеляційній скарзі, оскільки судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Крім того, щодо зауваження захисника в апеляції і його припущень про надання потерпілому можливості отримати подвоєне відшкодування матеріальної шкоди на поховання, то перевіряючи дані доводи встановлено, що під час ухвалення вироку в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 45120 гривень матеріальної шкоди та 200000 гривень моральної шкоди, суд першої інстанції у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального закону цивільного судочинства враховував витрати на поховання загиблої, а також обставини, при яких цивільному позивачеві було завдано моральні страждання, перенесені останнім внаслідок настання смерті його дружини ОСОБА_10 . Стягненні судом розміри шкоди підтверджені доказами є законними і справедливими і стороною захисту фактично не заперечуються. Можливість їх повторного стягнення є лише припущенням захисника і не є підставою для скасування вироку в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку посилання на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: невизнання провини, відсутність судимостей та наявність на утриманні малолітніх дітей, то вони є безпідставними і хибними з огляду на таке.
Визначення обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не обов`язком суду, а є його правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Таким чином, суд першої інстанції, вивчивши всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , прийшов до висновку про наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме, що обвинувачений раніше не судимий та має на своєму утриманні двох малолітніх дітей.
В той же час, ствердження прокурора, що суд першої інстанції визнав окрім вказаних вище пом`якшучої покарання обставини, як не визнання провини обвинуваченим, є помилковим, оскільки за вироком суд цієї обставини не визнавав пом`якшуючою. Хоча, дійсно колегія суддів звертає увагу на не зовсім вдале викладення стилістично судом першої інстанції даного питання, проте це не є підставою у розумінні положень ст. 408 КПК України для внесення змін до вироку і виключення із нього пом`якшуючих обставин з мотивів наведених прокурором.
Інших порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вище наведене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4