Справа № 127/9767/14-к Провадження №11-кп/801/567/2020
Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

представника потерпілого: ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000524 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2020, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.05.2020.
встановив:
Під час судового засідання при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 . Вінницьким міським судом Вінницької області розглядалось питання про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд визнав, що зібрано достатньо доказів, які свідчать про продовження існування ризиків, що дають достатні підстави до продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого, в своїй апеляційній скарзі, просила скасувати ухвалу суду, як незаконну та постановити нову, якою відмовити прокурору в продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків для застосування найсуворішого запобіжного заходу, особу обвинуваченого та просила задовільнити усне клопотання ОСОБА_7 і її клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 також ставиться питання про скасування ухвали місцевого суду, посилаючись на її незаконність, затягування розгляду провадження місцевим судом та відсутність обґрунтованої підозри відносно нього.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах обвинуваченого та його адвоката, які підтримали доводи їхніх апеляційних скарг; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційних скарг; міркування представника потерпілого, який просив залишити без змін ухвалу місцевого суду; дослідивши апеляційні скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинуваченого та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи обвинуваченого має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

На момент розгляду питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд врахував, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 належить, відповідно до ст.12 КК України, до особливо тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України строком покарання від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що може спонукати обвинуваченого до втечі, намагання уникнути покарання або незаконно впливати на потерпілого, свідків, які підлягають виклику до суду та ще не допитані в судовому засіданні у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено та остаточне рішення не винесено, місцевий суд вірно дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.

Також, суд не бере до уваги посилання на наявність місця проживання та сім`ї у обвинуваченого, оскільки шлюб на даний час є розірваним, а обставини на які посилається сторона захисту не втримали обвинуваченого від вчинення діянь в яких від звинувачується.

Посилання обвинуваченого на затягування місцевим судом розгляду його кримінального провадження також не береться апеляційним судом до уваги, оскільки дане кримінальне провадження поверталось до суду першої інстанції після скасування вироку Верховним Судом, проводиться нове судове слідство, а самим обвинуваченим заявляється велика кількість клопотань, які на думку інших учасників процесу є необґрунтованими та сприяють затягуванню розгляду кримінального провадження з тим, щоб строк перебування в СІЗО зарахувався по Закону України №838-VІІІ від 21.11.2015.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання правомірно не було задоволено місцевим судом, оскільки воно взагалі відсутнє в матеріалах провадження, надісланих до апеляційного суду, наявність його в паперовому вигляді нічим не підтверджено, подано із порушеннями процесуальних норм, встановлених ст.201 КПК України в тому числі не надано його копії для прокурора.

Судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому місцевий суд визнав за необхідне продовжити, за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суду не надано переконливих доказів, які б могли свідчити, про те, що обвинувачений у разі перебування на волі буде виконувати свої процесуальні обов`язки.

Незастосування місцевим судом застави також відповідає обставинам кримінального провадження, оскільки сам обвинувачений заявляв, що не взмозі заплатити заставу в будь-якій сумі.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для продовження тримання заявника під вартою.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали ОСОБА_7 перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Суд при розгляді апеляції не виявив таких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які би давали підстави до скасування судового рішення.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2020 про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого і захисника про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.05.2020 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3