Справа №463/1867/20
Провадження №1-кс/463/1194/20
У Х В А Л А

04 березня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 14.02.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000003 від 03.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 12.02.2020 року нею було подано клопотання слідчому про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні за № 0000003 від 03.01.2020 року. 14.02.2020 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні її потерпілою. Копію даної постанови вона отримала 26.02.2020 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст.55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди. Разом з тим, у заяві про кримінальне правопорушення та клопотанні про визнання потерпілою ОСОБА_3 вказала про завдання їй моральної та матеріальної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 9 000 000 гривень. Остаточна сума моральних збитків може бути визначена шляхом проведення судової експертизи. А тому просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 14.02.2020 року про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати слідчого вчинити необхідні процесуальні дії щодо залучення ОСОБА_3 як потерпілої до кримінального провадження.
Скаржник в судовому засіданні підтримала скаргу з мотивів викладених у такій, просить скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду скаргу не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 12.02.2020 року звернулася до слідчого з клопотанням про залучення її як потерпілого до кримінального провадження за № 0000003 від 03.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.

Слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 14.02.2020 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не надано оцінки обставинам, викладеним у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення та клопотанні про залучення її як потерпілого до кримінального провадження, щодо заподіяння ОСОБА_3 як матеріальної, так і моральної шкоди. Крім цього, не зазначено на підставі яких саме зібраних матеріалів досудового розслідування слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.
А тому, вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч.5 ст.110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанову слідчого від 14.02.2020 року про відмову у визнанні потерпілим слід скасувати.
Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Беручи до уваги положення даної норми, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі слід зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 12.02.2020 року, оскільки на момент розгляду скарги у слідчого судді відсутні будь які дані, що вказане кримінальне провадження закрито, у зв`язку з чим скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 14.02.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000003 від 03.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 12 лютого 2020 року про залучення як потерпілого до кримінального провадження за № 0000003 від 03.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1