справа №176/1557/15-к
провадження №1-в/176/178/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника адміністрації Жовтоводської ВК № 26 за довіреністю ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке надійшло від засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого: 26.08.2015 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі 5 років з іспитовим строком 2 роки, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання за вироком суду до позбавлення волі строком на 5 років, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 засуджений 31.05.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі 5 років. За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання за вироком суду до позбавлення волі строком на 5 років
Початок строку відбування покарання 13.12.2016 року, кінець строку відбування 13.12.2021 року.
Засуджений ОСОБА_5 заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, клопотань щодо проведення судового засідання за його участю в режимі відеоконференцзв`язку від останнього не надійшло. .
В судовому засіданні представника адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_4 , пояснив, що засуджений ОСОБА_5 є постійним порушником режиму утримання, має непогашену заборгованість по виконавчим листам, оскільки ініціативи щодо працевлаштування в умовах відбування покарання в установі не виявляв та не бажає виявляти.
Прокурор в судовому засіданні вважав необґрунтованим клопотання, посилається на те, що характеризуючи дані, які відображені в особовій справі на засудженого, повністю спростовують вимоги за справжнім клопотанням.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та наведені в ньому підстави, матеріали особової справи на засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_5 знаходиться з 23.12.2016 року, з цього часу утримувався у Дніпропетровському СІ, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався.

З 27.02.2017 року відбував покарання в Криворізькій установі виконання покарань № 80. В період відбуття покарання характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався.

З 26.06.2017 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

За період відбування покарання в Жовтоводській ВК № 26, засуджений ОСОБА_5 жодного заохочення немає та має 9 стягнень за різноманітні порушення, три з яких суворі у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора за різноманітні порушення , в тому числі за порушення розпорядку дня, порушення локалізації, перешкоджання проведенню обшуку, інше. На виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням, до виконання робіт з благоустрою установи, не залучається.

Таким чином як вбачається, засуджений ОСОБА_5 за час відбуття покарання протягом 2017-2020 років характеризується незмінно вкрай негативно, мав неодноразові систематичні стягнення протягом кожного року, усього має 9 стягнень, два з яких є непогашеними.
Обґрунтованість накладання стягнень ОСОБА_5 підтверджується матеріалами про стягнення, що зібрані та містяться в особовій справі засудженого.

Суд приходить до висновку, що наявність 9 стягнень, які накладались систематично, кожного року протягом всього часу відбування покарання, відсутність бодай одного заохочення, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що такий змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

Крім того, згідно передуючих характеристик, що маються в особовій справі на засудженого, протягом всього часу відбування покарання характеризується незмінно негативно, на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням, до виконання робіт з благоустрою ставиться безініціативно, суспільно корисну активність не проявляє (станом на 16.08.2018 р., 11.07.2019 р., 29.08.2019 року, 30.04.2019 року а. о/с 59, 95, 98, 119 т. 1 ч. 2).
На об`єктах установи на умовах норм виробітку взагалі ніколи не працював, ініціативи щодо виявленого бажання та прийняття участі в благоустрої колонії ніколи не висловлював.

Згідно довідки від 30.05.2017 року вбачається та підтверджується, що засуджений ОСОБА_5 має заборгованість по виконавчим документам у розмірі 200 грн. та навіть ці кошти на теперішній час є непогашеними про що підтвердив в судовому засіданні представник установи виконання покарань, що лише вказує на небажання засудженого ОСОБА_5 спокутувати свою провину та ставати на шлях виправлення (арк.. ос. спр. 32 т. 1 ч. 2).

Даючи оцінку встановленим обставинам, слід зазначити, що умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності.
При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, що має місце в даному випадку щодо засудженого, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час тільки перебування в установі, та який безпосередньо передує розгляду клопотання .
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

При цьому звернув увагу, що головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленум Верховного Суду України також звернув увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та інше.

Таким чином, суд враховує та приходить до висновку, що наявність 9 стягнень, 2 з яких на теперішній час є непогашеними, переважне негативне відношення засудженого до праці, який є здоровим та працездатним згідно довідки медичної частини (арк. ос. спр. 74 т. 2), не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 як такому який став на шлях виправлення, так як фактично за весь період відбування покарання мав наявні систематичні стягнення, що свідчить про його не бажання ставати на шлях виправлення.
Крім того, за цей час розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 16.08.2018 року, 29.08.2019 року відмовлено як такому який не стає на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст. 82 КК України 19.07.2019 року відмовлено як такому який не став на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст. 81 КК України 30.04.2019 року відмовлено, як такому який не довів своє виправлення.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який відбуває покарання за тяжкий злочин проти безпеки дорожнього руху, в той час умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд не приходить до висновку про однозначну поведінку засудженого, яка б свідчила про його виправлення та вважає, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від покарання є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1