Ухвала

22 червня 2020 року
м. Київ
справа № 235/2956/14-к
провадження № 51-3209ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 травня 2020 року,
встановив:
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2015 року ОСОБА_4 виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі-КК).
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року зазначений вирок місцевого суду скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією 1/2 частини майна.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 липня 2017 року вирок Апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року залишено без змін.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 травня 2020 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку апеляційного суду за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилаючись на неповноту судового розгляду, висловлює вимогу про скасування ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додану ухвалу апеляційного суду, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно зі ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як убачається з копії оскарженої ухвали апеляційного суду, засуджений ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд вироку апеляційного суду щодо нього за нововиявленими обставинами. У своїй заяві посилався на необхідність допиту двох свідків, які раніше не були допитані під час досудового розслідування, в судах першої та апеляційної інстанцій, покази яких можуть суттєво вплинути на правильність вироку щодо нього.
Перевіряючи зазначену заяву засудженого, апеляційний суд вжив усіх необхідних заходів для виклику зазначених засудженим свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких потрібно було допитати, неодноразово викликав їх судовими повістками, телефонограмами та за номерами телефонів, зазначеними стороною захисту.
Однак свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду не з`явились, надавши заяви про те, що з ОСОБА_4 вони не знайомі, пояснень щодо кримінального провадження стосовно нього надати не можуть та з`явитись до апеляційного суду не мають можливості.
Таким чином апеляційний суд, здійснивши усі необхідні заходи для перевірки заяви засудженого ОСОБА_4 , дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду вироку апеляційного суду щодо нього за нововиявленими обставинами.
Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами за відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 слід відмовити через відсутність підстав для її задоволення.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
ухвалив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3