Справа № 610/2255/18
Провадження № 1-кп/635/706/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2020 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
основних присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
запасного присяжного ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження 0000494 від 16.05.2018 року стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України,
УСТАНОВИВ:
в судовому засіданні при обговоренні питання про доцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України заявлено клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись в своєму клопотанні на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які встановлені судом при обранні запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисники заперечували проти поданого прокурором клопотання та подали клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м?який у виді домашнього арешту. В обґрунтування поданого клопотання стороною захисту заявлено про погіршення стану здоров?я обвинуваченого.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи суд встановив наступне.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17 травня 2018 року ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалами суду було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк закінчується 10 січня 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

В даному випадку, суд, з урахуванням графіку доставки обвинувачених під вартою, відпусток суддів та присяжних відповідно до ст. 331 КПК України поставив на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Характер та фактичні обставини пред?явленого ОСОБА_10 обвинувачення, суть яких викладена в обвинувальному акті, свідчать про підвищену суспільну небезпеку події злочину. Санкція ст. 348 КК України передбачає покарання від дев`яти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі. Характер дій обвинуваченого згідно пред?явленого обвинувачення свідчить про можливість вчинення ним нових злочинів, хоча із перебігом часу і тримання під вартою такий ризик зменшився, але не суттєво.

При розгляді зазначених питань судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та враховані вагомість доводів прокурора про можливість вчинення ОСОБА_10 нового кримінального правопорушення, переховування від суду, незаконного впливу на свідків і потерпілих незалежно від того, що останні допитані в судовому засіданні, однак можливість зміни ними показання і повторний допит не виключається до цього часу. Врахована тяжкість покарання, що може бути призначена у разі визнання вини обвинуваченого у вчиненому злочині, враховані дані про особу обвинуваченого. Суд при цьому враховує, що тяжкість пред`явленого обвинувачення сама по собі може стати об?єктивним чинником для переховування від суду з урахуванням наведених обставин.

Існування зазначених ризиків стало підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В даному судовому засіданні судом встановлено, що ризики, передбачені п.п. 2, 3 .ч 1 ст. 177 КПК України на час розгляду клопотання значно зменшились, але ці обставини не є підставою для зміни запобіжного заходу, виходячи із наступного.

Незважаючи на те, що частина ризиків з урахуванням спливу часу судового розгляду зменшилась, суд вважає, що наявність у обвинуваченого громадянства іншої держави, а саме Російської Федерації, у сукупності з встановленими ризиками дають суду обґрунтовані підстави вважати неможливим застосування більш м?якого запобіжного заходу ніж тримання обвинуваченого під вартою, оскільки при перетині кордону із Російською Федерацією, що розташований в безпосередній близькості із місцем проживання обвинуваченого, можливість присутності обвинуваченого в залі суду буде втрачена назавжди. Суд при цьому враховує, що обвинувачений має можливість бути звільненим з-під варти під заставу, розмір якої встановлений в межах, передбачених законом не в максимальному розмірі, який може забезпечити належну поведінку обвинуваченого. Доводи, викладені в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу також не є обставинами, що дають підстави суду в застосуванні більш м?якого запобіжного заходу, оскільки у обвинуваченого не виявлено захворювань, які потребують негайного лікування, або не дають можливості утримувати обвинуваченого під вартою. Інформація лікарів носить рекомендаційний характер та не пов?язана із необхідністю застосування негайного медичного втручання. Якихось хронічних або тяжких захворювань не виявлено. Зазначене свідчить про необґрунтованість поданого стороною захисту клопотання. Суд також враховує, що клопотання сторони захисту не містить відомості про місце проживання обвинуваченого.

Крім того, ухвалами колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 16.09.2019р. та 28.10.2019р. підтверджені ризики та правильність продовження в даному випадку застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тому суд продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 на 60 днів та відмовляє стороні захисту у поданому клопотанні про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 314 -316 КПК України, судова колегія
УХВАЛИЛА:
в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Обвинуваченому ОСОБА_10 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 7 березня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2