Номер провадження: 11-сс/813/41/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0003160 від 02.09.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , про накладання арешту на майно в рамках кримінального провадження №0003160 внесеного до ЄРДР 02.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0003160 внесеного до ЄРДР 02.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, на майно підозрюваного ОСОБА_10 .

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0003160 внесеного до ЄРДР 02.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.199 га, кадастровий номер: :02:002:0106, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площе 0.25 га, кадастровий номер: :02:002:0107 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 148.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , обмеживши його в праві на відчуження вказаного нерухомого майна.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, з урахуванням обставин, з метою забезпечення ймовірної конфіскації майна, а також відшкодування матеріальних збитків, завданих в наслідок кримінального правопорушення, вважав за доцільне накласти арешт на майно підозрюваних, однак відмовити у накладанні арешту на майно дружин підозрюваних, оскільки в матеріалах клопотання відсутні документально підтверджені докази з приводу спільної сумісної власності подружжя.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала незаконна, необґрунтована та не вмотивована в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 з наступних підстав :

- ухвала слідчого судді, у порушення вимог ст.ст. 173, 371, 372 КПК України, не містить жодних посилань на докази, які б підтверджували обґрунтованість арешту майна ОСОБА_6 ;

- аналізуючи матеріали кримінального провадження та версію сторони обвинувачення вилучені та арештовані речі не можуть мати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення так як ОСОБА_6 не має ніякого відношення до інкримінованого йому правопорушення;

- слідчий суддя та слідчий не дотримались вимог ст.ст. 94, 132, 173, ч. 4 ст. 170 КПК України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод;

- ОСОБА_6 не вчиняв жодних кримінальних правопорушень, а є потерпілим проти якого здійснюється заходи щодо незаконного засудження.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

В судове засідання суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_9 не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату та час судового розгляду були поставлені до відома належним чином.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Приймаючи до уваги те, що участь прокурора та представника власника майна під час розгляду апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу є не обов`язковим, та вказані особи належним чином повідомленні про дату та час судового розгляду, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому пунктами 3, 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З матеріалів провадження вбачається, щодо ЧЧ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_11 , про те, що в період часу з 09 год. 31.08.2019 року по 19 год. 01.09.2019 року, невстановлена особа, шляхом віджиму металопластикового вікна та ролетів, проникла до кв. АДРЕСА_2 , яка розташована на 23-му поверсі буд. АДРЕСА_3 , таємно викрали грошові кошти в сумі: 689 775 доларів США, (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 17 403 023 гривень); 1 952 400 Євро (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 54 530 532 гривень); та 5 400 000 гривень НБУ. Загальна сума викрадених грошових коштів складає 77 333 555 гривень НБУ.
У вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 .
В тому числі 19.09.2019 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, а самепособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, вчиненій за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах (а.п. 37-40).
Розмір завданої ОСОБА_11 майнової шкоди внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 становить суму в розмірі 77 333 555 грн.
25.11.2019 р. слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді з накладенням арешту на майно ОСОБА_6 , яке належить останньому на праві приватної власності, на підтвердження чого додав до клопотання документи, які підтверджують вказані обставини, а саме на:
- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.199 га, кадастровий номер :02:002:0106, за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.25 га, кадастровий номер: :02:002:0107 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 148.4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , обмеживши його в праві на відчуження вказаного нерухомого майна.
Окрім того, до клопотання слідчим долучено клопотання потерпілого ОСОБА_11 , в тому числі як цивільного позивача, в якому останній зазначив розмір завданої майнової шкоди у кримінальному провадженні, що становить 77 333 555 грн., з проханням накладення арешту на майно, в тому числі підозрюваного ОСОБА_6 .
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що на даній стадії досудового розслідування, у зазначених процесуальних документах, дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону та доведена необхідність у накладенні арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 .
Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчим у клопотанні, а слідчим суддею в ухвалі зазначено, що однією з підстав для накладення арешту на майно є можливість його конфіскації у разі визнання ОСОБА_6 винним, з огляду на те, що останньому повідомлено про підозру.
З даними твердженнями колегія суддів також погоджується, оскільки матеріали провадження містять повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна та є підставою для накладення арешту на зазначене майно як до особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Також, слідчим суддею зазначено, що підставою для накладення арешту на майно є відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення, що також знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги.
Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 не знайшли свого підтвердження, оскільки майно, що належить особисто ОСОБА_6 та на яке накладено арешт, може бути конфісковане, у разі визнання його винним, а також виступати як засобом забезпечення цивільного позову потерпілого у кримінальному провадженні.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись статтями 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 р. в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4