Справа № 169/867/19
Провадження № 1-кс/169/24/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року смт Турійськ

Слідчий суддя Турійського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000258 від 27 жовтня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді від 4 листопада 2019 року на легковий автомобіль марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ) накладено арешт в рамках кримінального провадження № 0000258 від 27 жовтня 2019 року. Вказуючи, що на сьогоднішній день усі необхідні слідчі дії та експертизи, що стосуються автомобіля, виконані, вона має на утриманні троє малолітніх дітей і автомобіль їй необхідний для пересування, просила скасувати накладений на нього арешт.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, 25 березня 2020 року подала до суду письмову заяву, в якій просила клопотання задовольнити та розглядати без її участі (а.с. 24).

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений (а.с. 21). Жодних клопотань до суду не подавав.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений (а.с. 22), 26 березня 2020 року подав до суду клопотання, в якому просив відмовити ОСОБА_3 у скасуванні арешту на майно, оскільки у кримінальному провадженні може виникнути потреба провести експертизи з використанням транспортного засобу, судове засідання просив проводити без його участі (а.с. 25).

Враховуючи, що за змістом частини першої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, то згідно з частиною четвертою статті 107 Кримінального процесуального кодексу України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Проаналізувавши клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

За змістом частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що відомості по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27 жовтня 2019 року близько 1 години на автодорозі «М-07» поблизу села Комарів Турійського району Волинської області за участю автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , 27 жовтня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258, правова кваліфікація частина перша статті 286 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого від 27 жовтня 2019 року транспортні засоби, якими керували учасники дорожньо-транспортної пригоди, визнані речовими доказами і знаходяться на майданчику для зберігання транспортних засобів Турійського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області.

Ухвалою слідчого судді від 4 листопада 2019 року накладено арешт на вилучений 27 жовтня 2019 року під час проведення огляду місця події ділянки між 472 км та 473 км автомобільної дороги М-07 сполученням «Київ-Ковель-Держкордон», легковий автомобіль марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 . Заборонено відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном (а.с. 3-4).

Вказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 9-10).

З матеріалів кримінального провадження видно, що в ході досудового розслідування було призначено інженерно-транспортні експертизи, для проведення яких необхідне використання належного ОСОБА_3 транспортного засобу і які виконані в повному об`ємі, що підтверджується відповідними висновками експерта № 541 від 3 лютого 2020 року та № 555 від 11 лютого 2020 року. У ході експертиз проведено огляд автомобіля, зафіксовано наявні ушкодження, досліджено його технічний стан, проведено безпосереднє співставлення автомобілів по пошкодженнях і слідах для встановлення їхнього взаємного розташування, вчинено інші необхідні дії та надано відповіді на всі поставлені слідчим на вирішення експерта питання.

Інших експертиз, для проведення яких необхідний належний заявнику транспортний засіб, слідчим не призначалося. Вказівки прокурора про проведення експертиз чи слідчих дій з використанням транспортних засобів у матеріалах провадження відсутні.

Клопотання прокурора від 26 березня 2020 року, в якому він просив відмовити у скасуванні арешту на майно у цій справі, посилаючись на можливу необхідність проведення інших експертиз з використанням автомобіля у майбутньому, є необґрунтованим і такі припущення не можуть бути беззаперечною підставою для продовження обмеження права власності особи.

Наведені обставини свідчать, що подальше застосування такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна втратило свою необхідність і не виправдовує потреб досудового розслідування у такому ступені втручання у права особи володіти своєю власністю.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Виходячи із співмірності обмеження права власності із завданнями кримінального провадження та враховуючи, що в ході розгляду клопотання достовірно встановлено відсутність потреби в органу досудового розслідування в утриманні належного заявнику транспортного засобу у зв`язку з виконанням необхідних слідчих дій та судових експертиз, доказів протилежного органом досудового розслідування не надано, підстав подальшого збереження арешту майна необґрунтовано, то слідчий суддя з урахуванням того, що досудове розслідування кримінального провадження не завершено, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання та скасування арешту, накладеного на належний заявнику транспортний засіб, в частині заборони користування ним.

Керуючись статтями 107, 132, 170, 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 4 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0000258 від 27 жовтня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, на транспортний засіб марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ), в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

У решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя