УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0004495 від 02 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні 0004495 від 02 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України. В клопотанні прокурор просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 4 432 734 (чотири мільйони чотириста тридцять дві тисячі сімсот тридцять чотири) гривні 00 коп., які перераховані на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРТ-БІЗНЕСПРОМ» (), НОМЕР_1 , відкритий в АТ «СБЕРБАНК» МФО Банку 320627, , 29 травня 2020 року, та належать СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА» ().

В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказав, що відповідно до виписки із АТ «Ощадбанк», за 29.05.2020 встановлено, що о 11 годині 47 хвилин, грошові кошти у розмірі 4 432 734 гривні перераховані на рахунок НОМЕР_1 , який відповідно до МФО: НОМЕР_2 , відкритий в АТ «СБЕРБАНК», код отримувача № НОМЕР_3 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань належить Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАРТ-БІЗНЕСПРОМ».
На момент звернення до суду з цим клопотанням жодній особі не було повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні.

В той же час матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів про наявність сукупності підстав та розумних підозр, які вказують, що невстановлена слідством особа, несанкціоновано перевела з рахунку НОМЕР_4 відкритому в АТ «Ощадбанк», грошові кошти у розмірі 4 432 734 гривні, які належать СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА», чим завдала значну матеріальну шкоди.

Постановою слідчого від 04 червня 2020 року, грошові кошти в сумі 4 432 734 гривні визнані речовим доказом, оскільки саме вони були предметом злочинного посягання та які зараз знаходяться на рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ «Сбербанк», центральний офіс якого знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 46.

За таких обставин слідство вважає, що на грошові кошти у розмірі 4 432 734 гривні, що перебувають на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРТ-БІЗНЕСПРОМ» (код ) має бути накладено арешт відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 170 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити клопотання.

Вивчивши доводи клопотання, матеріали, надані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Так, в клопотанні прокурор наводить підставу застосування арешту відповідність вказаного майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України щодо речового доказу, яке є об`єктом кримінально протиправних дій, майно, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення. Необхідність накладення арешту пов`язується з метою збереження речового доказу.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте матеріали клопотання в обґрунтування доводів про необхідність накладення арешту не містять достатніх фактичних даних на підтвердження факту несанкціонованого втручання в інформаційні системи АТ «Ощадбанк», відповідними достовірними даними, отриманими в межах досудового розслідування в даному кримінальному провадженні такі обставини не підтверджуються. При цьому лише показанням свідків-працівників підприємства СТОВ «А.Ф. ЗЛАГОДА», такі обставини не можуть підтверджуватися.

Отже, відсутні достатні підстави вважати, що вчинено злочин, передбачений ч.2 ст. 361 КК України, а наведені дані в клопотанні не є тому достатнім підтвердженням, надані матеріали клопотання не є достатніми для вжиття такого виду обмеження як арешт майна на даній стадії кримінального провадження.

Інших фактичних даних, отриманих у передбаченому КПК України порядку в ході слідчих (розшукових) дій, матеріали клопотання не містять.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на грошові кошти на рахунках ТОВ «СТАРТ-БІЗНЕСПРОМ», співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0004495 від 02 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1