Справа №345/5223/19
Провадження № 1-кп/345/137/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000905, про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, офіційно не працюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_2
захисника ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна.

Злочин вчинено за таких обставин.

В перших числах січня 2019 року, ОСОБА_2 знаходився на території подвір`я, що в АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території даного подвір`я ОСОБА_2 , помітив поблизу будинку велосипед марки «GTI». У той час у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_2 з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, викрав велосипед марки «GTI», вартістю 2318,00 грн., з яким і покинув місце події, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого немає, оскільки шкода йому відшкодована, тому цивільний позов заявляти не буде. Не заперечує проти скороченого розгляду справи у разі визнання обвинуваченим вини, а щодо призначення покарання, то поклався на розсуд суду. Після зміни прокурором обвинувачення потерпілим подана додаткова заява, в якій він ствердив, що не буде підтримування первинне обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що правопорушення вчинив при вищенаведених обставинах. А саме, що на початку січня 2019 року перебував на подвір`ї у свого знайомого в АДРЕСА_2 , де побачив велосипед під хатою, який викрав. На велосипеді поїхав в місто Калуш, де продав велосипед незнайомим особам, а кошти потратив. Вчинив так у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Не оспорює вартість велосипеда. У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв в подальшому подібного не вчиняти. Просив суворо не карати.

Після зміни прокурором обвинувачення обвинувачений і його захисник просили не відкладати розгляд справи. Також обвинувачений підтвердив свої покази, які давав раніше.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки, ні стороною захисту, яка представлена обвинуваченим та його захисником, ні стороною обвинувачення, яка представлена прокурором, а ні потерпілим (що вбачається з його заяви) не оспорюються обставини щодо: часу і місця вчинення злочину; способу і порядку таємного заволодіння майном потерпілого; кількості та обсягу викраденого майна, його вартості; а також форми вини у виді умислу зі сторони обвинуваченого і корисливого мотиву, то зі згоди сторін кримінального провадження, судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визначають вартість судових витрат і місце знаходження речових доказів. Щодо решти доказів, то суд визнав недоцільним їхнє дослідження, оскільки вони стосуються обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому суд переконався, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин справи та відсутні сумніви у добровільності їхньої позиції. Також, судом роз`яснено учасникам кримінального провадження наслідки щодо позбавлення у такому випадку права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому злочині у судовому засіданні доведена повністю, а його злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких був скоєний злочин, а також позицію потерпілого та прокурора.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного те, що він є особою молодого віку, має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не числиться, його сімейний стан. Однак він офіційно ніде не працює, тобто немає постійного місця роботи і стабільних засобів для існування.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 на підставі ст. 66 КК України, суд відносить визнання своєї вини і щире каяття за вчинене, про що зазначено в обвинувальному акті і що підтвердилось в судовому засіданні, а також відшкодування шкоди потерпілому.

Обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведено. Не встановлено таких обставин і в судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, пом`якшуючі покарання обставини і призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи сукупність наведених обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину та те, що обвинувачений вчинив злочин будучи не судимим, щиро розкаявся та визнав вину, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт. Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження скоєння ним нових злочинів. Призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу є неможливим, оскільки не маючи постійного місця роботи і стабільних засобів для існування, відбуття обвинуваченим такого покарання буде для нього непосильним.

До обвинуваченого ОСОБА_2 ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.12.2019 р. було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Фактично обвинувачений був затриманий 02.12.2019 р. Проте, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.01.2020 р. ОСОБА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і цього ж дня звільнено його з під варти. Таким чином, термін перебування під вартою (попереднього ув`язнення) з 02.12.2019 р. по 22.01.2020 р. тривалістю 52 дні слід зарахувати обвинуваченому в строк покарання у виді громадських робіт за правилами, встановленими ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідають вісім годин громадських робіт.

Щодо запобіжного заходу, то вирішуючи це питання суд виходить з наступного.

Відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.01.2020 р. до обвинуваченого ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Проте, враховуючи, що розгляд даного кримінального провадження завершено, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості будучи не судимим, вину у вчиненні інкримінованого злочину він визнавав в повному обсязі, за час дії запобіжного заходу в виді домашнього арешту нових правопорушень не вчинив та інших умов не порушував, а даним вироком йому призначається покарання не пов`язане з позбавлення волі, то суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували раніше, на даний час відпали. У зв`язку з цим відсутні законні підстави обмежувати будь-які права обвинуваченого, тому запобіжний захід у виді домашнього арешту слід скасувати з часу проголошення даного вироку.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 .

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 395 КПК України,

у х в а л и в:
Засудити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 240 годин громадських робіт.

За правилами ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідають вісім годин громадських робіт зарахувати ОСОБА_2 в строк покарання у виді громадських робіт термін його перебування під вартою з 02.12.2019 р. по 22.01.2020 р. включно, а саме 52 дні.

У зв`язку з цим, вважати ОСОБА_2 таким, що в повному обсязі відбув покарання у виді громадських робіт за даним вироком суду. Вирок в частині визначеного покарання до виконання не звертати.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний ОСОБА_2 ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.01.2020 р. скасувати з моменту проголошення цього вироку.

Вирок в частині скасування запобіжного заходу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 471,03 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109/28-539ТВ/19 від 05.09.2019.

Речові докази:

- велосипед марки «GTI», який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя