Провадження № 1-кс/742/34/20
Єдиний унікальний № 742/16/20
У Х В А Л А

10 січня 2020 року Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 про зобов`язання керівника Прилуцької місцевої прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення -
ВСТАНОВИВ:
09.01.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з скаргою про зобов`язання керівника Прилуцької місцевої прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань /далі - ЄРДР/ відомості про вчинення кримінального правопорушення відносно заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 за фабулою, що вказана заявником.
Дослідивши скаргу ОСОБА_2 , приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в зв`язку з наступним.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ неодноразово констатував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).
Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні. Здійснення такого контролю шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність, передбачено главою 26 КПК України. Вирішення інших питань, не передбачених кримінальним процесуальним законом, виходить за межі його компетенції.
Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Натомість, вимоги ОСОБА_2 сформульовані в зобов`язанні прокурора внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, які містять вказану заявником фабулу злочину, та наданні відповідного витягу, що в силу імперативних вимог КПК належить до виключної компетенції органів досудового розслідування і не підлягає судовому контролю.
З огляду на те, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним, вирішення порушених заявником в скарзі вимог об`єктивно не може бути предметом розгляду слідчим суддею в порядку ст.303 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним і може обмежуватись національним законодавством, зокрема, для дотримання правил судової процедури.
В даному випадку, згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України предметом оскарження може бути бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. За наслідками розгляду скарги, слідчий суддя, лише попередньо констатувавши бездіяльність прокурора, має право відновити порушені права заявника шляхом зобов`язання внести відповідні відомості до ЄРДР.
В протилежному випадку, слідчий суддя, проявляючи розширювальне тлумачення вимог заявника може порушити принцип змагальності та диспозитивності. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Окрім того, всупереч обов`язку сторони кримінального провадження довести слідчому судді факт подання скарги саме в строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України, заявником не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження факту звернення до Прилуцької місцевої прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення, чим об`єктивно унеможливлює прийняття суддею на відповідній стадії обґрунтованого і справедливого рішення щодо наявності підстав для відкриття провадження.
Постановлення ж слідчим суддею ухвали про залишення скарги без руху не передбачено ч.2 ст.307 КПК України та буде свідченням її ухвалення з істотним порушення кримінально-процесуального законодавства і підставою для порушення дисциплінарного провадження перед компетентним органом.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій вимагає зобов`язати прокурора вчинити дії, що не можуть бути самостійним предметом розгляду в порядку ст.303 КПК України, та не підтвердження ним самого факту звернення до суб`єкта оскарження, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за вищевказаною скаргою.
Керуючись ст.ст.303,304,395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про зобов`язання керівника Прилуцької місцевої прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1