Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/5813/19
Провадження № 1-кп/490/207/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Волгодонськ Ростовської області Російської Федерації, є росіянином, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, наразі перебуває у місцях попереднього ув`язнення, раніше засуджувався:

-15 листопада 2001 року - Кіровським районним судом міста Кіровограда - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, був звільнений 25 вересня 2004 року по відбуттю строку покарання;

-16 листопада 2005 року - Новомиргородським районним судом Кіровоградської області - за статтею 395 Кримінального Кодексу України - до 4 місяців 27 днів позбавлення волі, був звільнений 16 листопада 2005 року по відбуттю строку покарання;

-23 травня 2006 року - Кіровоградським районним судом міста Кіровограда - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі, був звільнений 20 березня 2009 року умовно-достроково, з невідбутим строком покарання - 11 місяців 16 днів;

-10 листопада 2010 року - Суворовським районним судом міста Одеси - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі, а за сукупністю цього вироку та вироку від 23 травня 2006 року остаточно за сукупністю вироків - до 4 років 5 місяців позбавлення волі, був звільнений по відбуттю строку покарання

-16 грудня 2014 року - Кіровським районним судом міста Кіровограда - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі;

-19 січня 2017 року - Кіровським районним судом міста Кіровограда - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі, був звільнений 03 серпня 2018 року по відбуттю строку покарання

а також

-09 грудня 2019 року - Кіровським районним судом міста Кіровограда - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 1 року позбавлення волі

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. ОСОБА_4 , будучи раніше засудженими за вчинення злочинів проти власності та маючі не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення таких злочинів, вчинив нові злочини проти власності за таких обставин.

Так, 10 травня 2019 року він, знаходячись біля дошкільного закладу № 74, розташованого у будинку 12а по вул. Терасній у місті Миколаєві, вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до приміщення вказаного дошкільного закладу, де коридором натрапив на відкриті двері "Методичного кабінету", зайшов до того кабінету та там таємно заволодів належними ОСОБА_5 :

-мобільним телефоном марки "HUAWEI P smart 2019" /ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; SN 39V7N5/ вартістю 3.863,33 грн.;

-грошовими коштами у сумі 700 грн.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у загальному розмірі 4.563 грн. 33 коп.

19 червня 2019 року він же, знаходячись біля приміщення "Школи вищої спортивної майстерності", розташованої у будинку 4 по вул. Інгульський узвіз у місті Миколаєві, вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до приміщення вказаного закладу, де коридором натрапив на відкриті двері кабінету № 9, зайшов до того кабінету та там таємно заволодів належними ОСОБА_7 :

-мобільним телефоном марки "MEIZU M6" /ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 / вартістю 1.599,66 грн.;

-гаманцем білого кольору з малиновими вставками (який сам по собі матеріальної цінності для потерпілого не становить), разом з:

-грошовими коштами в сумі 220 грн.;

-ланцюжком з срібла 925 проби довжиною 45 см. вагою 21,72 гр. вартістю 236,96 грн.;

-браслетом зі срібла 925 проби довжиною 18 см. вагою 8,03 гр. вартістю 87,60 грн.

що зберігались у вказаному гаманці.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у загальному розмірі 2.144 грн. 23 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачений.

2. Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. З залучених до матеріалів кримінального провадження довідки № 90-22-82014/48001 та копії вироку Кіровоградського районного суду міста Кіровограда від 19 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався:

-15 листопада 2001 року - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-23 травня 2006 року - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-10 листопада 2010 року - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-16 грудня 2014 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-19 січня 2017 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

вказані судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

4. Про обставини вчинення ним злочинів 10 травня та 19 червня 2019 року свідчать такі докази.

4.1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений факти викрадення

-10 травня 2019 року - мобільного телефону та грошей з кабінету у дитячому садочку;

-19 червня 2019 року - мобільного телефону та гаманця з грошима, ланцюжком та браслетом з кабінету у "Школі вищої спортивної майстерності"

визнав та зазначив, що у содіяному кається.

4.2. Потерпіла ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження в свою чергу підтвердила факт викрадення в неї 10 травня 2019 року з кабінету у дитячому садочку мобільного телефону та грошей підтвердила.

При цьому вона звернула увагу суду на тому, що таке викрадення відбулось швидко - менш, ніж за 10 хвилин.

Звернула потерпіла увагу суду й на ту обставину, що для вчинення крадіжки обвинувачений зайшов до дитячого садочку, та можливість заподіяння шкоди дітям від вчинення злочину його не зупинила.

Потерпіла також зауважила, що обвинувачений вчиняє крадіжки систематично.

4.3. Перелік та вартість майна, викраденого обвинуваченим, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

До того ж, вона підтверджується дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження:

-висновком експерта № 336 від 04 червня 2019 року;

-висновком експерта № 406 від 17 липня 2019 року.

Враховуючи, що наведені докази повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням та між собою, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

З огляду на наведене факт вчинення обвинуваченим крадіжок 10 травня та 19 червня 2019 року суд вважає доведеним.

За такого суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення

5. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням дії ОСОБА_4 щодо кожного епізоду злочинної діяльності, зокрема, внаслідок їх розслідування в різних провадженнях, кваліфіковані окремо, через що його дії двічі кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Проте:

-відповідно до статті 32 Кримінального Кодексу України, пункту 3 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" /надалі - Пленуму/ неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою частиною тієї самої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України утворюють повторність злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму у разі, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України із зазначенням повторності
злочинів у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуючої ознаки відповідних злочинів;
Таке доводить, що кваліфікація усіх вчинених обвинуваченим злочинів, що передбачені однією частиною відповідної статті Кримінального Кодексу України, має здійснюватись за однією частиною відповідної статті із зазначенням кваліфікуючих ознак усіх злочинів, що утворюють сукупність, та такої кваліфікуючої ознаки, як повторність.

За такого кваліфікація дій ОСОБА_4 за кожним епізодом злочинної діяльності є зайвою, через що повторну вказівку про вчинення ним злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України з пред`явленого йому обвинувачення слід виключити.

Обставини, які пом`якшують покарання

6. Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує визнання ним своєї винуватості та сприяння ним у досудовому розслідуванні вчиненого ним злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

7. Обвинувачений під час судового розгляду вважав наявною в нього такої обставини, що пом`якшує його покарання, як щире каяття.
Але з таким повною мірою погодитись неможливе. Так, матеріали справи доводять, що обвинувачений вчинив злочини, за які цим вироком притягується до кримінальної відповідальності, після того, як був засуджений за цілком аналогічні злочини та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за їх вчинення.
До того ж, матеріали кримінального провадження доводять, що обвинувачений 19 червня 2019 року вчинив злочин під час його притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину 10 травня 2019 року.
Таке доводить, що в цьому випадку обвинувачений не виявляє негативного ставлення до скоєного та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує, що виключає можливість встановлення в його діях такої ознаки, як щире каяття у скоєному.
З огляду на таке суд вважає, що ставлення обвинуваченого до скоєного повністю характеризується та обмежується такими обставинами, як визнання ним своєї винуватості та сприяння у розслідуванні та розгляді кримінального провадження.

Обставини, які обтяжують покарання

8. Як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд на підставі пункту 1 частини 1, частини 2 статті 67 Кримінального Кодексу України враховує рецидив вчинення ним злочинів, адже він 16 листопада 2005 року був засуджений за вчинення злочину, передбаченого статтею 395 Кримінального Кодексу України, судимість за вчинення цього злочину не є ані - знятою, ані - погашеною у встановленому законом порядку.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

9. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, суд відзначає, що вчинений ним злочин є злочином середнього ступеню тяжкості.

Суд відзначає також, що ОСОБА_8 в межах цього кримінального провадження засуджується за вчинення двох аналогічних злочинів протягом 1 місяця й 9 днів, що певною мірою підвищує суспільну небезпеку його особи, а за такого - й вчинених ним злочинів.

10. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд враховує також, що він страждає на ряд невиліковних хронічних хвороб.

В той же час суд враховує, що на момент вчинення злочину він ані постійного місця проживання, ані - стабільного законного джерела доходів не мав.

Враховує суд й те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово вчиняв крадіжки шляхом відвідування публічних установ та організацій та вилучення речей з службових приміщень таких організацій, в зв`язку із чим неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, незважаючи на свій порівняно молодий вік відбув в місцях позбавлення волі більше 10 років, але належних висновків для себе не зробив, натомість продовжив вчиняти аналогічні злочини.

Наведене доводить, що вчинення злочинів цим обвинуваченим є наслідком свідомо обраного ним способу життя, який він, незважаючи на суттєві заходи впливу, що вже застосовувались до нього, змінювати не бажає.

За такого суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначення покарання

11. В зв`язку із таким суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

12. Далі, після вчинення злочинів, за які обвинувачений засуджується цим вироком, він був засуджений вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України до 1 року позбавлення волі.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за таких обставин обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням одного з принципів - повного чи часткового складання призначених покарань або ж - поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

З огляду на таке суд враховує, що усі вчинені обвинуваченим злочини є проявом одного явища - свідомо обраного ним способу життя, який він змінювати не бажає. З огляду на таке суд вважає, що обвинуваченому слід призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Отже, обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

13. В досудовій доповіді зазначається про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Але з обґрунтованістю такого погодитись неможливо.

Так, відповідно до статті 75 Кримінального Кодексу України обвинувачений може бути звільненим від відбуття покарання з випробуванням лише у разі, якщо обставинами справи буде доведено, що з огляду на характер вчиненого злочину та особу винного, його виправлення є можливим без відбуття покарання.

В цьому ж випадку підстави для такого висновку є відсутніми.

Так, обвинувачений, як зазначалось вище, не став на шлях виправлення, не зважаючи на відбуття ним значних термінів покарання в місцях позбавлення волі, більше того, будучи засудженим за вчинення крадіжок, знов вчинив аналогічні злочини в аналогічний спосіб. Таке доводить, що виправлення обвинуваченого без застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі взагалі не є можливим.

14. Обвинувачений у суді не заперечував проти призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі та реального відбуття цього покарання.

В той же час він вказував про необхідність призначення йому такого покарання строком на менший період - в межах мінімального з передбачених санкцією частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Але ці посилання обвинуваченого не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Так, в цьому випадку, як доведено вище, стосовно вчиненого злочину є лише одна обставина, що пом`якшує його покарання, але є й обставина, що обтяжує його покарання.

До того ж, як доведено вище, в цьому випадку судом встановлена підвищена суспільна небезпека особи обвинуваченого та те, що вчинення ним злочинів є наслідком свідомо обраного ним способу життя, що суттєво збільшує суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, а за такого - й строк відбування покарання, що має бути йому призначеним.

Обвинувачений посилається на наявність в нього двох хронічних невиліковних хвороб, та ця обставина судом враховується при призначенні покарання. В той же час суд враховує, що наявність цих хвороб не перешкоджає обвинуваченому систематично вчиняти злочини та не призводить його до необхідності зміни способу свого життя. Отже ці обставини, всупереч тверджень обвинуваченого, не можуть бути визнані за вирішальні під час призначення йому покарання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що саме покарання обраного судом виду та обраної судом міри буде домірним вчиненим обвинуваченим злочинам та спрямованості його особи, а більш м`яке покарання не здатне досягти визначеної у статті 50 Кримінального Кодексу України мети покарання.

Порядок обчислення строку відбуття покарання

15. Строк відбуття покарання обвинуваченому слід обраховувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

16. При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання обвинуваченому слід зарахувати покарання, що було відбуте ним за вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 грудня 2019 року, тобто - період з моменту його затримання на виконання того вироку й до моменту набрання чинності цим вироком.

Вирішення питання про долю речових доказів

16. Речовий доказ у справі - мобільний телефон "HUAWEI P smart 2019" /ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; SN 39V7N5/, як предмет кримінального правопорушення, - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілій ОСОБА_5 .

17. Речовий доказ у справі - мобільний телефон "MEIZU M6" /ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 /, як предмет кримінального правопорушення, - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирішення питання про розподіл судових витрат

18. Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ при МВС України з метою встановлення обставин вчинення злочинів ОСОБА_4 було витрачено загалом 2.198 грн.14 коп..

Відповідно до статті 124 КПК України вказані процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_4 засуджується цим вироком та був засуджений вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 грудня 2019 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки
Строк відбуття покарання обвинуваченим рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття остаточного покарання відбуте ним покарання у період з моменту його затримання відповідно до вироку Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 грудня 2019 року й до моменту його затримання на виконання цього вироку Центрального районного суду міста Миколаєва.

Речовий доказ у справі - мобільний телефон "HUAWEI P smart 2019" /ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; SN 39V7N5/ - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Речовий доказ у справі - мобільний телефон "MEIZU M6" /ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 / - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 2.198 грн.14 коп. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =

20.02.2020