Справа № 606/643/20
УХВАЛА
30 червня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
під час судового засідання в залі суду в м. Теребовля по кримінальному провадженні №0000412, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.11.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України
-за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000412 від 24.11.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, усвідомлюючи міру покарання може переховуватись від органів суду, обвинувачується у вчиненні злочину під ча дії іспитового строку, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також незаконно впливати на свідків та потерпілу.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити, свою позицію захисник мотивувала тим, що стороною обвинувачення, на яку покладено тягар доказування у цьому питанні, не обґрунтовано наявність підозри, оскільки зібрані під час досудового розслідування докази є недопустимими, частину порушень, які допущено слідством, озвучено в судовому засіданні при дослідженні доказів, на інші порушення буде вказано при дослідженні інших письмових матеріалів. Не доведено і наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти ОСОБА_3 від зазначених прокурором ризиків. Звертала увагу, що обвинувачена є мамою шістьох малолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання, просила взяти до уваги стан здоров`я обвинуваченої, позитивну характеристику за місцем реєстрації.
Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала позицію свого захисника. Вважає, що органом досудового розслідування наведено непереконливі докази її вини. Просила взяти до уваги її сімейний стан, позитивну характеристики, вказала, що не має наміру ухилятися від суду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження судом встановлено наступне.
Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2020 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 березня 2020 року обвинуваченій продовжено строк тримання під вартою до 14 травня 2020 року, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 травня 2020 року обвинуваченій продовжено строк тримання під вартою до 04 липня 2020 року
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.331КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З метою правильного вирішення питання продовження строків тримання під вартою суд має встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Діянню ОСОБА_3 надана правова кваліфікація за частиною 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Необхідно звернути увагу, що обвинувальний акт направлено до суду, призначено до судового розгляду, допитано потерпілу, частину свідків, досліджено частину письмових доказів по справі.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 08.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Враховуючи вищенаведене та наданий до суду обвинувальний акт від 06 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 00000412, внесеному до ЄРДР стосовно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не є вочевидь необґрунтованою.
Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності суд приходить до наступного:
В судовому засіданні 18 березня 2020 року, під час якого з`ясовувались обставини, що стосуються соціальних зв`язків, наявності місця проживання, сімейного стану, обставин, що стосувались виконання обов`язків встановлених під час дії іспитового строку, обвинувачена на запитання суду надала відповіді про те, що дійсно була засуджена із встановленням іспитового строку, на неї були покладені відповідні обов`язки, яких вона дотримувалась. Влітку 2019 року повідомила в пенітенціарній службі Чернівецької області про те, що їде оформляти допомогу на дітей до зареєстрованого місця проживання, однак поїхала в Тернопіль до своєї мами. В Тернополі на облік пенітенціарної служби не ставала. Постійного місця роботи не мала, перебивалася тимчасовими заробітками, деколи просила в людей, продавала одежу.
В судовому засіданні при допиті свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 останні повідомили, що разом з обвинуваченою періодично проживали в с. Глушківці Ярмолинецького району Хмельницької області, деякий час в м. Тернопіль. Свідок ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_3 разом із своєю матір`ю та донькою перебували в Чернівцях? Хмельницькому, Тернополі, проживають в будинку, який винаймають, оскільки їхнє житло згоріло.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від від трьох до шести років.
Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Суд враховує ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше судима за вчинення умисного корисливого злочину, під час дії іспитового строку обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченої, її небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання і при обставинах вчинення злочину, про підвищену її суспільну небезпеку. Суд враховує те, що обвинувачена хоч і зареєстрована в с. Глушківці Ярмолинецького району, однак як слідує з показів свідків та самої обвинуваченої постійно змінювала фактичне місце проживання, неповнолітні діти обвинуваченої, які досягли шкільного віку під час переїздів не відвідували навчання в школі, що може свідчити про відсутність сталих соціальних зв`язків.
Суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що обвинувачена ОСОБА_3 зможе переховуватись від суду та може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
На думку суду ризики, які були встановлені під обрання запобіжного заходу та які існували під час продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду не відпали, продовжують існувати, всі обставини, які стосуються особи обвинуваченої досліджувались при обранні запобіжного заходу та при його продовженні не змінились. Обставин, які б передбачали застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 199, 331, КПК України , суд -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченій задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 28 серпня 2020 року.
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, направити до Чортківського СІЗО.
Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині строку продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом семи діб з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1