Справа №463/4221/20
Провадження №1-кп/463/436/20
УХВАЛА

18 травня 2020 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

та захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

в м. Львові

у відкритому підготовчому судовому засіданні,

розглянувши заяву про самовідвід головуючого у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27-ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28-ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28-ч.ч.2,3 ст. 311, ч.3 ст. 27, ч.4 ст.28- ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28-ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28-ч.2,3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28-ч.3 ст.307, ч.4 ст. 28 ч.ч. 2,3 ст.311, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28-ч.3 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

у відповідності до положень ч.3 ст.35 КПК України вказане кримінальне провадження визначене для розгляду Личаківському районному суду м. Львова у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Суддею ОСОБА_1 заявлено самовідвід від розгляду вказаного провадження з підстав того, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 суддею ОСОБА_1 вже було висловлено правову позицію, що даний злочин було вчинено ними у співучасті з іншими особами (обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ), обвинувальний акт відносно яких перебував на розгляді Личаківського районного суду м. Львова (справа № 463/348120/20), а тому у будь-якого учасника судового провадження може виникнути розумний сумнів в неупередженості судді з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27-ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28-ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28-ч.ч.2,3 ст. 311, ч.3 ст. 27,ч.4 ст.28- ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28-ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28-ч.2,3 ст.311,ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28-ч.3 ст.307,ч.4 ст. 28 ч.ч. 2,3 ст.311, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28-ч.3 ст. 307 КК України, а відтак з метою забезпечення права обвинувачених на справедливий суд та, враховуючи те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і верховенство права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суддя приходить до висновку, що у цій справі слід заявити самовідвід.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили проти розгляду такої заяви без участі всіх сторін провадження.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження та заяви про самовідвід вбачається, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 суддею ОСОБА_1 висловлено правову позицію, що даний злочин було вчинено ними у співучасті з іншими особами (обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ), обвинувальний акт відносно яких перебував на розгляді Личаківського районного суду м. Львова (справа № 463/3481/20), і щодо даних осіб був ухвалений вирок, а тому у будь-якого учасника судового провадження може виникнути розумний сумнів в неупередженості судді з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27-ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28-ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28-ч.ч.2,3 ст. 311, ч.3 ст. 27,ч.4 ст.28- ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28-ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28-ч.2,3 ст.311,ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28-ч.3 ст.307,ч.4 ст. 28 ч.ч. 2,3 ст.311, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28-ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 задовольнити.

Відвести головуючого суддю ОСОБА_1 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27-ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28-ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 28-ч.ч.2,3 ст. 311, ч.3 ст. 27,ч.4 ст.28- ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28-ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28-ч.2,3 ст.311,ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28-ч.3 ст.307,ч.4 ст. 28 ч.ч. 2,3 ст.311, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28-ч.3 ст. 307 КК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3