ЄУН №337/999/20
Провадження №1-кп/337/248/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2020 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 13.09.2002 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі . Згідно з ст. 71 КК України, частково приєднано покарання по вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 19.06.2001 р. та визначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 30.04.2004 року з Дубинської виправної колонії постановою Дубинського районного суду Ровенської області від 22.04.2004 року та призначено умовно-достроковий строк з не відбутим строком 1 рік 4 місяця 7 днів.
2) 06.09.2004 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2002 р. та визначено 3 роки 5 місяців позбавлення волі. Звільнився 14.12.2007 з Бердянської ВК по відбуттю строку покарання.
3) 03.11.2009 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, засуджений до 3 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 22.10.2012 з Софіївської ВК по відбуттю строку покарання.
4) 17.11.2014 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 125 КК України, засуджений до арешту строком на 5 місяців. Звільнився 17.04.2015 з Оріхівської виправної колонії по відбуттю строку покарання.
5) 13.11.2017 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 75 КК України, засуджений до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.04.2019 умовно-достроково. Невідбутий строк 1 рік 8 місяців 13 днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15,ч.2 ст.289,ч.2 ст.185 КК України,суд, -
В С Т А Н О В И В :
30 січня 2020 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, шляхом розбиття віконного скла дверей переднього пасажира проник до салону автомобіля ОСОБА_6 "ЗАЗ Таврія" д.н.з. НОМЕР_1 . З метою приховання своїх умисних дій направлених на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 зламав замок блокування керма, та відкотив автомобіль до будинку АДРЕСА_3 , де здійснив спроби завести вказаний автомобіль. Після невдалих спроб завести автомобіль у якому була відсутня акумуляторна батарея, ОСОБА_5 для доведення свого злочинного умислу до кінця, шляхом крадіжки підшукав акумуляторну батарею. Продовжуючи спроби завести автомобіль, знаходячись у викраденому автомобілі "ЗАЗ Таврія" д.н.з. НОМЕР_1 біля будинку АДРЕСА_3 приблизно о 06 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.
Тим самим, ОСОБА_5 намагався незаконно заволодіти транспортним засобом ОСОБА_6 та виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Крім того, 30 січня 2020 року приблизно о 02 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, проник до салону автомобіля ОСОБА_7 "ВАЗ 2105" д.н.з. НОМЕР_2 , та з моторного відсіку шляхом демонтажу таємно викрав акумуляторну батарею «АКБ майстер» вартістю 1450 гривень, а також з багажного відсіку аптечку, та з салону автомобіля панель від магнітоли, які матеріальної цінності не становлять, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 ч.2, ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, заявив клопотання про слухання справи на підставі вимог ч.3 ст. 349 КПК України, та зазначив, що обвинувачення йому зрозуміло, процесуальні наслідки визнання свої вини та слухання справи у такому порядку, йому відомі.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив призначити покарання ОСОБА_5 на розсуд суду.
З урахуванням клопотання обвинуваченого та думок прокурора, захисника, які не заперечували проти слухання справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, та пояснив, що він вночі 30 січня 2020 року,він знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачивши прочинене вікно автомобіля «Таврія»,розбив віконне скло дверей переднього пасажира автомобіля "ЗАЗ Таврія" та проник до салону автомобіля. Потім він зламав замок блокування керма, та відкотив автомобіль до будинку АДРЕСА_3 , де хотів завести автомобіль, але не завів його, так як у автомобіля була відсутня акумуляторна батарея і він вирішив вкрасти у іншого автомобіля акумуляторну батарею. Він проник до салону автомобіля "ВАЗ 2105", та з моторного відсіку викрав акумуляторну батарею, та з салону автомобіля панель від магнітоли. Потім він намагався завести автомобіль "ЗАЗ Таврія". В цей час його було затримано працівниками поліції.
Таким чином, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доказано повністю зібраними по справі доказами, достовірність та істинність, яких обвинуваченим не заперечується, що дає суду підстави кваліфікувати його дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжким злочином, дані про ОСОБА_5 , враховує обставини, які пом`якшують покарання .
Так, ОСОБА_5 раніше судимий, судимість в законному порядку не знята та не погашена, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вчинив кримінальні правопорушення під час умовно-дострокового звільнення.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, думки сторони обвинувачення та потерпілого щодо виду та строку покарання, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання у вигляді позбавлення волі, що на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Проте, з урахуванням ставлення обвинуваченого до скоєного, його поведінки під час розгляду справи, суд вважає за доцільне призначити покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 185,ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.
Також, суд враховує те, що ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, щиро покаявся у скоєному , що суд визнає обставинами, що пом`якшують його відповідальність.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_5 після постановлення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2017 року, яким засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 75 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі, але до повного відбуття покарання вчинив нові злочини , тому, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, необхідно частково , приєднати невідбуту частину покарання за вказаним вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
Суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом з застосуванням ст. 69 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.
Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Цивільний позов не заявлено.
Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 витрати пов`язанні з залученням експертів в кримінальному провадження в сумі 1885,20 грн. ,які підтверджені доданими до кримінального провадження довідками про витрати на проведення експертиз.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,-
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України, і призначити йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України 5 (п`яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна;
На підставі ч.1ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання ,призначене вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2017 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді 5 (п`яти) років 1(одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання з 30.01.2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі управління Держказанчейства України в Шевченківському районі міста Запоріжжя процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів в розмірі 1885 (одна тисяча вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 20 коп.
Речові докази вилучені та передані на зберігання до камери схову Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області: змиви на марлевому тампону, десять слідів папілярних візерунків, осип скла, товарні чеки, дві сім карти, предмет схожий на ніж, відбитки рук на дактилокарті знищіти; грошові кошти в сумі 156 ( сто п`ятдесят шість) гривень - повернути власнику - ОСОБА_5 ; брюки,чоботи, які належать ОСОБА_5 - повернути власнику - ОСОБА_5 ; паспорт, копія ідентифікаційного коду, залоговий білет в ПТ «Ломбард Гроші тут» на ім`я ОСОБА_8 - повернути власнику, акумуляторну батарею «АКБ майстер» - повернути власнику ОСОБА_7 ; автомобіль "ЗАЗ Таврія" державний номерний знак НОМЕР_1 , дві панелі від магнітол-залишити за належністю власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1 01.04.2020