ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №613/1039/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/118/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 30 січня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30 січня 2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків Харківської області, українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, освіта професійно-технічна, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-08 лютого 2006 року Люботинським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі;
-05 жовтня 2009 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 395, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
-15 липня 2013 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-18 серпня 2016 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 ,ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання:
-за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавленні волі строком на 1 рік 2 місяці ;
-за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців ;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 18.08.2016 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 29 травня 2018 року по відбуттю строку покарання на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв злочин при наступних обставинах:

ОСОБА_7 17 червня 2018 року близько 01.30 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом відчинення вхідних дверей, незаконно проник до будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав: алюмінієвий таз, об`ємом 20 л., вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2743 від 20.07.2018 р., 45 грн.75 коп., алюмінієвий таз, об`ємом 10 л., вартістю 30 грн.50 коп., алюмінієвий чайник, об`ємом 3 л.,вартістю 15 грн.25 коп.,4 каструлі алюмінієві, об`ємом по 5 л., загальною вартістю 122 грн., алюмінієву каструлю, об`ємом 3 л.,вартістю 15 грн.25 коп., бензопилу марки «Foresta FA-40S», вартістю 1292 грн., а всього викрав майна, що належить ОСОБА_9 на загальну суму 1520 грн.75 коп., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 17 червня 2018 року близько 03.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти велосипед марки «Україна 33Т», що належить ОСОБА_10 , вартістю 983 грн., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2743 від 20.07.2018 р., але не встиг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були припинені мешканцем вищевказаного домоволодіння.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 30 січня 2019 року змінити в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на повне визнання вини, щиросердне каяття, відшкодування спричиненої злочином шкоди, наявність інвалідності 2-ї групи та скрутне матеріальне положення, що змусило його вчинити вказаний злочин.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Фактичні обставини кримінального провадження, винність обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечуються.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів , на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Крім того при призначенні покарання судом враховано відповідно ст. ст. 66,67 КК України обставину, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого, та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину, особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до ч.1 ст. 70 КК України і дійшов обґрунтованого висновку, що такий вид і міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання та необґрунтованості судового рішення є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що обвинувачений ніде не працює , систематично скоює злочини проти власності , менш ніж через місяць після звільнення з міць позбавлення волі скоїв новий злочин, колегія суддів вважає, що особа обвинуваченого має явно антисоціальну спрямованість а скоєння крадіжок є його засобом забезпечення себе матеріально.

Тому призначене покарання колегія суддів не може вважати явно несправедливим через суворість.

Також, обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 ,ч.3 ст.185 КК України, після 21 червня 2017 року.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), належить залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 30 січня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді-