справа № 208/4796/19
№ провадження 1-кс/208/3361/19
УХВАЛА
Іменем України

27 грудня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження №0001254 від 19.06.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Білореченська, Краснодарського краю, Російської Федерації, не працюючого, маючого базову загальну середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 25.05.2015 Долгінцевським районним судом м. Кривий Ріг за ч.2 ст. 185, ч.З, ст. 185, ч.І ст. 70 КК України позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Долгінцевського районного суду м. Кривий Ріг від 04.03.2015 остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі 4 роки 8 місяців. Вирок набрав законної сили 25.06.2015, 11.05.2018 року звільнений по відбуттю строку покарання, -
встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 18.06.2019 року ОСОБА_5 перебуваючи на лікуванні у приміщенні КЗ Кам`янської міської лікарні № 7 ДОР у м. Кам`янське, а саме в палаті №4 де разом із ним знаходився на лікуванні ОСОБА_7 . Приблизно о 21:00 год. ОСОБА_5 попрохав у ОСОБА_7 належний останньому мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, не маючи при цьому наміру повертати телефон потерпілому, на що ОСОБА_7 погодився та довіряючи останньому, добровільно передав мобільний телефон ОСОБА_5 для здійснення телефонного дзвінка. Після цього, ОСОБА_5 , керуючись корисливою метою тримаючи при собі мобільний телефон «Huawei» Y5 2017 модель МY А-U29 ROM:16 ГБ RАМ: 2 ГБ, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер суспільно-небезпечного діяння та бажаючи настання наслідків, 18.06.2019 року близько 21:05 год. вийшов з палати №4 Кам`янської міської лікарні № 7 ДОР у м. Кам`янське, та зник з поля зору потерпілого із мобільним телефоном та у подальшому розпорядився цим майном на власний розсуд.

Слідчий посилається на те, що підозра відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України обґрунтовується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 19.07.2019; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; речовими доказами у кримінальному провадженні; протоколами пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та потерпілому ОСОБА_11 а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності

Слідчий, враховуючи характеризуючи дані на особу підозрюваного ОСОБА_8 , тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, його попередню процесуальну поведінку, вважає наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, наголосив на обґрунтованості підозри та клопотання щодо обрання саме тримання під вартою, як запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , який не має міцних сталих соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має засудження. А тому враховуючи всі обставини щодо особи підозрюваного та заявлених ризиків, вважає що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.
У судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримала позицію, наголошену прокурором та своє клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 190 КК України, зазначила, що повідомлена йому підозра є підтвердженою зібраними доказами у їх сукупності. Враховуючи підстави, зазначені у ст. 194 КПК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що підозра обґрунтована, але проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що він є ВІЛ-інфікованою особою, наміру переховуватись не має, готовий відшкодувати шкоду, завдану потерпілому. Прохав застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні наголосив, що підозрюваний має намір відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, для чого влаштувався неофіційно на роботу. А тому просить обрати відносно підозрюваного домашній арешт.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0001254 від 19.06.2019 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
В межах даного провадження, 31.07.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 190 КК України.
Як вбачається з досліджених матеріалів клопотання та кримінального провадження, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України підтверджується: протоколом огляду місця події від 19.07.2019; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; речовими доказами у кримінальному провадженні; протоколами пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та потерпілому ОСОБА_11 а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

30.08.2019р. постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні№0001254 зупинено в зв`язку з тим, що ОСОБА_5 оголошено у розшук.

26.12.2019р. ОСОБА_5 затримано та в той же день постановою слідчого кримінальне провадження було відновлено.

26.12.2019р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Фактичні дані щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, слідчий суддя, виходячи з покладених на нього повноважень та обов`язків, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу, що узгоджується з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання слідчого, доходить до висновку про наявність достатньої кількості доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого ним кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає реальними, обґрунтованими та доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний не має достатнього ступеню соціальних зв`язків, які б спростували ризик залишення меж міста, області або країни з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, обізнаний з особами потерпілих та свідків, та може впливати на них з метою ухилення від кримінальної відповідальності або з метою суттєвого зменшення рівня її тяжкості, нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення.
Враховуючи данні щодо особи ОСОБА_12 , який є раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів, передбачених 185, 186, 309, 263 КК України, а тому, як вбачається висновків для себе не робить, на шлях виправлення не стає.
Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.1993 року у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваної на хід кримінального провадження у його «вразливій» стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи, що ОСОБА_12 вчинив середньої тяжкості злочин за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ЄСПЛ у рішеннях від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
На думку слідчого судді, жоден із запобіжних заходів, менш тяжчий ніж тримання під вартою, в тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної буде застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання слідчого судді, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати підозрюваного від переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, встановленими під час судового засідання ризиками, розмір застави повинен складати двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати у рамках кримінального провадження № 0001254 від 19.06.2019 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 лютого 2020 року.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави 38420,00 гривень. У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 24 лютого 2020 року:
-з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
-не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування з потерпілим в межах даного кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1