КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження
06 квітня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02.03.2020, -
ВСТАНОВИВ
Ухвалою колегії суддів Солом'янського районного суду міста Києва від 02.03.2020, під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого за ч.ч.3,5 ст. 27, п.п.6,11,12, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 317 КК України ОСОБА_3 , про повернення транспортного засобу - автомобіля марки Мерседес Бенц G500 д.н. НОМЕР_1 , судом було прийнято судове рішення про відмову в задоволенні клопотання адвоката в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення вищевказаного транспортного засобу і роз`яснено, що ухвала оскарженню не підлягає .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням колегії суддів суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження. Скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 760/16541/14-к та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання представника ОСОБА_3 про зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, у підпорядкуванні якого знаходиться штраф майданчик за адресою : місто Київ, вул. Гната Хоткевича, 20б, повернути транспортний засіб, а саме автомобіль марки Мерседес Бенц G500, д.н.з. НОМЕР_1 , разом з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ОСОБА_3 .
Не дивлячись на роз`яснення колегії суддів, що дана ухвала оскарженню не підлягає, захисник в обґрунтування подачі апеляції, посилається на Рішення Конституційного суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 ( справа №3-208/2018(2402/18). Також, на порушення, на його думку, положень ст. 55 Конституції України відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , а також фактично порушення права власності обвинуваченого, та інших прав під час розгляду клопотання сторони захисту і його відмові .
06.04.2020 суддя доповідач отримав дану апеляційну скаргу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями .
Перевіривши подану апеляційну скаргу, прихожу до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 у справі №3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_4 , визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним) положення частини другої статті 392 КПК України, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції .
Таким чином, зазначеним Рішенням визнано неконституційною лише заборону оскаржувати під час судового розгляду по суті в суді першої інстанції ухвали суду про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ( обвинуваченим ) під час судового розгляду . В даному випадку, колегією суддів суду першої інстанції під час судового розгляду, відповідно до ст. 350 КПК України по суті було вирішено клопотання сторони захисту з інших питань, з постановленням судового рішення .

Ч.1 ст.24 КПК України, зазначає, що кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені інші ухвали у випадках , передбачених КПК. Такі випадки апелянт не наводить . Як вбачається з матеріалів за клопотанням, кримінальне провадження знаходиться в стадії судового розгляду суду першої інстанції і рішення за його результатами судом першої інстанції не прийнято .
Разом з тим, слід зауважити, що КСУ у вищевказаному Рішенні обмежив право оскарження на даній стадії кримінального провадження лише щодо ухвал про продовження строків тримання під вартою, які постановлені під час судового провадження до ухвалення судового рішення по суті . Посилання захисника на порушення, на його думку статті 55 Конституції України, не заслуговують на увагу як безпідставні, адже свою реалізацію дана Конституційна норма знаходить в діючих процесуальних законах, щодо права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності, органів державної влади, тощо, і в даному випадку в порядку та спосіб, передбачених КПК України, про що чітко зазначає стаття 24 КПК України .

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку .

Таким чином, норми кримінального процесуального закону України чітко визначають порядок і дають перелік тих ухвал суду, які підлягають окремому апеляційному оскарженню, таким чином забезпечуючи апеляційне оскарження рішень суду відповідно до ст. 24 КПК України .
Питання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає окремому вирішенню враховуючи відсутність права на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали колегії суддів .
Питання про порушення права власності обвинуваченого, як зазначає апелянт, також не може бути розглянуто враховуючи, що прийняте судове рішення про відмову в задоволенні клопотання не підлягає апеляційному оскарженню, а права сторони захисту в цій частині можуть бути реалізовані в суді першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 22 та ч.1 ст. 93 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.399 КПК України, суддя,
ПОСТАНОВИВ
У відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу колегії суддів Солом`янського районного суду міста Києва від 02.03.2020 ? відмовити.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя ОСОБА_1