Справа № 461/4721/20
Провадження № 1-кс/461/3953/20
УХВАЛА

12.06.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ст. слідчого СВ Галицького відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів у кримінальному провадженні № 0001600 від 30.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло відповідне клопотання. Свої вимоги слідчий мотивує тим, що 29 травня 2020 року в період часу з 13:20 год. до 13:40 год., невстановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу через незачинені двері проникла в автомобіль марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 , таємно викрала дві куртки всередині яких знаходилися грошові кошти у сумі 800 доларів США, банківські картки та посвідчення водія на ім`я заявника.

У клопотанні зазначено, що у ході досудового розслідування на місці скоєння злочину було проведено радіо-розвідку та встановлено координати ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Слідчий просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до інформації оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період часу з 12 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. 29 травня 2020 року, що містить: адресу розташування базової станції, яка забезпечувала зв`язок в зоні покриття ретрансляційних антен операторів; тип з`єднання (вхідні вихідні дзвінки, SMS, MMS, GPRS, переадресація); дата, час та тривалість з`єднання; ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання (абонент А), (абонентський серійний, IMSI, номери сім картки, ІМЕІ); ідентифікаційні ознаки терміналу, з яким відбувався сеанс зв`язку (абонент Б, з`єднання нульової тривалості).

Представник особи, у володінні якої знаходяться речі і документи про дату та час судового засідання повідомлений не був відповідно до вимог ч. 2 ст. 163 КПК України.

Дослідивши клопотання, копії доданих до нього матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ч. 5-6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Проте, слідчим в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст.160 КПК України у клопотанні не зазначено, чому неможливо іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою вказаних у клопотанні документів.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях вказував, що принциповим є питання, чи втручання у права, викладені у ч.1 статті 8 Конвенції, виправдане ч.2 цієї статті, а саме чи здійснене воно «згідно із законом» і чи було «необхідним у демократичному суспільстві» для однієї із цілей, передбачених у цій частині (Хан проти Сполученого Королівства, заява №35394/97, рішення від 12 травня 2000 року, п.25).

На переконання слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити, оскільки таке не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Так, слідчим не доведено неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою вказаних у клопотанні документів. Не доведено також, що таке втручання у право на повагу до приватного життя великої кількості людей, мобільні термінали яких перебували у зоні дії базових станцій та у зазначений час (центральна частина м. Львова), є необхідним у демократичному суспільстві, а також буде пропорційним втручанням у права людей відносно завдань кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 159, 160, 163-166 КПК України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1