Номер провадження 1-кп/754/219/20
Вирок
Іменем України

08 січня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004302 від 15.04.2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
за участю сторони обвинувачення: - прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_5
захисників: - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілих: - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представників потерпілих: - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 15.04.2015 року приблизно о 04 годині 40 хвилин біля входу в кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, між ним та ОСОБА_14 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину, в ході якої ОСОБА_14 розірвав куртку, в яку був одягнений ОСОБА_5 , після чого у останнього виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 на ґрунті особистої неприязні наніс ОСОБА_14 один удар кулаком правої руки в обличчя, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді просочуючого крововиливу в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа, лінійного перелому правої тім`яної кістки, який продовжується на потиличну кістку (задня черепна ямка справа), двостороньої субдуральної гематоми об`ємом зліва біля 80 куб.см, справа біля 60 куб.см, невеликих нашарувань пухких темно-червоних згортків крові в передній та середній черепних ямках з обох боків, розповсюдженого двохсторонього субарахноїдального крововиливу над півкулями головного мозку та мозочка, забоїв головного мозку в ділянках полюсів лободових та скроневих часток, крововиливу в шлуночки головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого за короткий проміжок часу, а також тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на слизових оболонках верхньої та нижньої губ лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні ОСОБА_5 винуватим себе не визнав та показав, що вночі 15.04.2015 року він перебував зі своїми знайомими в кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві. Приблизно о 4 годині ранку він вийшов з кафе на вулицю покурити. За ним вийшов раніше йому незнайомий хлопець, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, мабуть теж покурити. Останній можливо його з кимось переплутав, почав безпричинно висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою. Між ними розпочалась штовханина, під час якої цей хлопець штовхав його руками в груди, при цьому, порвав його куртку. Він вдарив останнього щоб заспокоїти долонею правої руки прямо у область обличчя, в яку частину, не пам`ятає. Потерпілий впав на правий бік. З кафе вибігли люди, в тому числі і батько потерпілого, почали кричати. Він зі своїми друзями з місця події пішов. Невдовзі вони були затримані працівниками поліції та дізналися про смерть ОСОБА_14 . Наміру заподіяти останньому тяжкі тілесні ушкодження або смерть у нього не було. Конфлікту з батьком потерпілого ОСОБА_14 у нього не було, раніше він його ніколи не бачив. Позовні вимоги потерпілих не визнає в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 15.04.2015 року він разом із своїм сином ОСОБА_15 взяли гроші та пішли встановлювати відеоспостереження. Приблизно о 03 годині ночі вони зайшли до кафе «Победіт» по пр. Маяковського в м. Києва, там він взяв собі 3 по 100 коньяку, а ОСОБА_16 взяв повну пляшку. Також у кафе був ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Через деякий час син і ОСОБА_17 вийшли на вулицю перекурити. Через 15-20 хвилин він почув шум, дівчина бармен сказала, що на вулиці бійка. Він вискочив з кафе, на відстані приблизно 6 метрів, на траві, побачив сина, який лежав на правому боці скорчений, ОСОБА_5 ногами бив його по голові, наніс не менше чотирьох ударів. Одяг ОСОБА_5 спереду був весь у крові (спортивна куртка та штани). Він сказав, щоб ОСОБА_19 зупинився, після чого той вдарив його кулаком у лице та штовхнув, від чого він впав. Підійшли ще двоє чоловіків, які почали його бити. З кафе вийшла ОСОБА_20 та сказала, що ОСОБА_16 вбили. Після цього вся компанія 7 чоловік засміялися та пішли з місця події у напрямку будинків. Він викликав швидку. Коли приїхала швидка допомога, лікарі констатували смерть сина. на час коли все трапилося у сина була сумка через плече, в кармані куртки був паспорт, який зник, а також зникли 3.000 грн. Просить задовольнити цивільний позов у повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_10 показала, що вночі 15.04.2015 року вона перебувала на роботі у нічну зміну в «Varus», про вбивство сина дізналася від чоловіка, який їй зателефонував. Вона одразу поїхала до кафе по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, де побачила сина, який лежав на асфальті в калюжі крові, одяг на ньому був розірваний, була розбита губа. Від чоловіка вона дізналася, що сина били біля туалету, вона туди пішла та побачила там багато крові на огорожі. Просить стягнути з обвинуваченого на її користь 15000 грн. - матеріальної шкоди і 1000000 грн. моральної шкоди.
Потерпіла ОСОБА_21 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій посилаючись на сімейні обставини просила розглянути справу у її відсутність, цивільний позов підтримує в повному обсязі (а.с. 54 т. 6).
Свідок ОСОБА_22 суду показала, що15.04.2015 року вночі вона гуляла з великою компанією (5-10 чоловік) знайомих, в якій були і її однокласник ОСОБА_5 та її подруга ОСОБА_23 . Потім вони пішли до кафе по пр. Маяковського в м. Києві. Що відбувалося цієї ночі, вона не пам`ятає, оскільки вжила багато алкоголю. Допускає, що могла виходити з кафе на вулицю курити.
Свідок ОСОБА_23 показала, що приблизно три роки тому вона в нічний час разом з ОСОБА_22 , ОСОБА_5 та іншими особами перебувала в кафе «Победіт», де вони з ОСОБА_22 пили коньяк. Потім вони вдвох вийшли на вулицю покурити. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_5 , якого вони попросили відійти, оскільки він заважав їх розмові. Після цього позаду себе вони почули якусь розмову. Коли з ОСОБА_22 поверталися до кафе, побачили чоловіка, який лежав на асфальті біля кафе. Вони забрали ОСОБА_5 і пішли. Через деякий час вони були затримані працівниками поліції в парадному, де живе ОСОБА_22 .
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_21 просив вирішити на розсуд суду, проти їх задоволення в повному обсязі не заперечував.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_8 просив перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, посилаючись на те, що з самого початку досудового розслідування ОСОБА_5 було пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 119 КК України, вину в якому він визнав, добровільно зізнався у вчиненні злочину, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчиненого, активно сприяв слідству. Під час судового слідства, не здобуто жодного доказу, який би доводив вину ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у тому числі, й під час допиту потерпілих та свідків, жоден з яких не бачив моменту нанесення удару ОСОБА_5 потерпілому та падіння на землю останнього. При цьому, захисник звертає увагу на те, що з таким твердженням повністю погодився Верховний суд, скасувавши вирок Деснянського районного суду відносно ОСОБА_5 від 21.03.2016 року своєю постановою від 22.03.2018 року, а також Київський апеляційний суд, скасувавши вирок Деснянського районного суду відносно ОСОБА_5 від 22.10.2018 року своєю ухвалою від 23.01.2019 року. Окрім того, відповідно до п. 26 Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2013 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у випадках, коли особа, яка позбавила життя потерпілого не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча і повинна була їх усвідомлювати (злочинна недбалість), її дії слід розцінювати як вбивство через необережність, і кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України. Зокрема, неможливо розглядати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного від падіння внаслідок поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Що стосується заявлених цивільних позовів, то захисник вказує на те, що обвинувачений визнає їх частково та повністю покладається з донного приводу на рішення, що буде міститись у вироку суду, яке повинно бути мотивованим та відповідати принципу справедливості.

Посилаючись на викладене, захисник просить суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, призначити йому покарання у межах санкції зазначеної статті, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 зарахувати у строк покарання, та вважати покарання повністю відбутим, а також просить вказати у вироку суду дату, з якої необхідно відраховувати строки погашення судимості.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснення та доводи захисника підтримав.

В судовому засіданні судом були досліджені наступні докази:
-протокол огляду місця події від 15.04.2015 року, відповідно до якого на асфальтованій ділянці біля кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, на відстані 3-х метрів від кафе, знаходиться труп ОСОБА_14 , який був оглянутий, з місця події були вилучені: балончик для індивідуального захисту біля трупа, курточка чорного кольору з речовиною бурого кольору з трупа, зразок речовини бурого кольору біля трупа, зрізи з нігтів з правої та лівої руки трупа, 8 слідів пальців рук в кафе «Победіт» (т. 1 а.с. 152-174).
-висновок експерта № 391 від 17.04.2015 року згідно якого зі слідів пальців рук, які були вилучені 15.04.2015 року при огляді кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, слід пальця № 1 залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_24 , слід пальця руки № 2 залишений безіменним пальцем правої руки та слід пальця руки №3 залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_25 , слід пальця руки № 4 залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_5 , слід пальця руки № 5 залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_22 (т.1 а.с. 183-195).
-протокол пред`явлення особи для впізнання від 15.04.2015 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_24 вказав на ОСОБА_5 як на особу, з якою він відпочивав та вживав спиртні напої в ніч з 14.04.2015 року на 15.04.2015 року, і який стояв над чоловіком, що впав, коли він повернувся на шум та звук падіння (хлопка) (т.1 а.с. 196-201).
-протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 та на продемонстрованому в судовому засіданні відеозапису вказаного слідчого експерименту, з яких вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 показав про обставини нанесення ним удару потерпілому, пояснивши, що в ході конфлікту з потерпілим, який штовхнув його у груди рукою, він своїм лівим плечем вдарив потерпілого в праве плече, від чого потерпілий не втримався на ногах через стан алкогольного сп`яніння та впав на лівий бік головою на асфальт; свідок ОСОБА_25 показав, що 15.04.2015 року приблизно в 04 годині 30 хвилин біля кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві він побачив виникнення конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , почув звук падіння на асфальт, повернувся та побачив, що ОСОБА_14 лежав на спині, у нього була розбита губа, з роту та носу текла кров; свідок ОСОБА_23 показала, що 15.04.2015 року приблизно в 04 годині 30 хвилин біля кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві вона бачила, що ОСОБА_14 чіплявся до ОСОБА_5 , почула звук падіння, повернулася та побачила, що потерпілий лежить на спині, у нього розбита верхня губа, з роту текла кров; свідок ОСОБА_17 показав про обставини нанесення ОСОБА_5 удару ОСОБА_14 15.04.2015 року, а саме, що приблизно в 04 годині 30 хвилин біля кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві в ході з`ясування стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , ОСОБА_5 своїм кулаком наніс удар ОСОБА_14 в обличчя, від чого останній не втримався на ногах та впав вертикально, при цьому, він почув сильний шум від удару та звук луску, він підійшов до потерпілого надати допомогу та побачив, що останній втрачає свідомість, на його обличчі була розбита губа, з носа текла кров (т.1 а.с. 209-212).
-карта виїзду швидкої медичної допомоги № 269 від 15.04.2015 року відповідно до якої о 04 годині 48 хвилин був отриманий виклик та здійснено виїзд на місце бригади швидкої медичної допомоги по АДРЕСА_2 біля кафе «Победіт» до ОСОБА_14 , по приїзді на місце о 04 годині 58 хвилин було встановлено смерть до приїзду (т. 1 а.с. 214).
-лікарське свідоцтво про смерть № 975, згідно якого смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок закритого перелому кісток склепіння та основи черепу (т.1 а.с.215).
-висновок судово-медичної експертизи № 975/2 (15.04.2015 року-11.06.2015 року), з якого вбачається, що у ОСОБА_14 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді просочуючого крововиливу в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа, лінійного перелому правої тім`яної кістки, який продовжується на потиличну кістку (задня черепна ямка справа), двосторонньої субдуральної гематоми об`ємом зліва біля 80куб.см, справа біля 60куб.см, невеликих нашарувань пухких темно-червоних згортків - крові в передній та середній черепних ямках з обох боків, розповсюдженого двохстороннього субарахноїдального крововиливу над півкулями головного мозку та мозочка, забоїв головного мозку в ділянках полюсів лободових та скроневих часток, крововиливу в шлуночки головного мозку, що в своїй сукупності формують комплекс закритої черепно-мозкової травми, по одній забійній рані на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ у лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку. Смерть ОСОБА_14 настала від закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку. Забійні рани на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу розташовані на суміжних ділянках, могли виникнути від одноразової ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту. Характер та особливості перелому кісток черепа, характер та взаємне розташування ушкоджень на м`яких тканинах голови, кістках черепа, оболонках та речовині головного мозку, розташування вогнищ забоїв головного мозку з боку, протилежному прикладанню трасуючої сили (протиударні ушкодження), вказують на те, що черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті, виникла по ударно-протиударному механізму (травма прискорення), що можливо при падінні потерпілого з вертикального (або близького до нього положення) з ударом правою тім`яно-потиличною ділянкою об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. При цьому, напрямок вектора дії травмуючої сили був ззаду-допереду, справа-наліво та зверху-вниз. Високе розташування місця контакту на голові (в тім`яно-потиличній ділянці зправа), напрямок вектора діючої сили, наявність забійних ран на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу в слизову оболонку вказують на те, що у даному випадку мало місце передуюче падінню прискорення внаслідок зовнішньої дії, що призвело до закидання голови перед ударом об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. При судово-токсилогічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,85 промілле (т.1 а.с. 216-220).
-висновок експерта № 21/975/2 від 23.04.2015 року-18.06.2015 року, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді просочуючого крововиливу в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа, лінійного перелому правої тім`яної кістки, який продовжується на потиличну кістку (задня черепна ямка справа), двосторонньої субдуральної гематоми об`ємом зліва біля 80 куб.см, справа біля 60 куб.см, невеликих нашарувань пухких темно-червоних згортків крові в передній та середній черепних ямках з обох боків, розповсюдженого двохстороннього субарахноїдального крововиливу над півкулями головного мозку та мозочка, забоїв головного мозку в ділянках полюсів лободових та скроневих часток, крововиливу в шлуночки головного мозку, що в своїй сукупності формують комплекс закритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя, по одній забійній рані на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ у лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що зазвичай прижиттєво спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів. Забійні рани на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу розташовані на суміжних ділянках, могли виникнути від одноразової ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту, можливо при нанесенні удару рукою. Характер та особливості перелому кісток черепа, характер та взаємне розташування ушкоджень на м`яких тканинах голови, кістках черепа, оболонках та речовині головного мозку, розташування вогнищ забоїв головного мозку з боку, протилежному прикладанню травмуючої сили (протиударні ушкодження), вказують на те, що черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті, виникла по ударно-протиударному механізму (травма прискорення), що можливо при падінні потерпілого з вертикального (або близького до нього положення) з ударом правою тім`яно-потиличною ділянкою об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. При цьому, напрямок вектора дії травмуючої сили був ззаду-допереду, справа-наліво та зверху-вниз. Високе розташування місця контакту на голові (в тім`яно-потиличній ділянці зправа), напрямок вектора діючої сили, наявність забійних ран на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу в слизову оболонку вказують на те, що у даному випадку мало місце передуюче падінню прискорення внаслідок зовнішньої дії (можливо при нанесенні удару рукою в ділянку обличчя), в момент, коли потерпілий знаходився в вертикальному або близькому до нього положенні, що призвело до закидання голови перед ударом об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. Смерть ОСОБА_14 настала від закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку. Смерть ОСОБА_14 настала за 6-8 годин до моменту огляду трупу в морзі об 11.00 годині 15.04.2015 року. Не виключено, що після отримання виявлених ушкоджень потерпілий міг самостійно рухатись, повзати, підніматись. Характер та об`єм виявлених ушкоджень, їх зовнішній вигляд, початкові ознаки клітинних реакцій в травмованих тканинах вказують на те, що виявлені ушкодження прижиттєві, виникли приблизно в один час, незадовго до настання смерті (від 20-30 хвилин до 60 хвилин). При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,85 промілле, що вказує на знаходження його на момент смерті в стані алкогольного сп`яніння, концентрація якого за життя відповідає зазвичай сильному алкогольному сп`янінню, яке могло ускладнити перебіг травми, однак не впливає на механізм травмування (т. 1 а.с. 227-230).
-висновок експерта № 207 від 03.06.2015 року-10.06.2015 року, відповідно до якого на наданій на дослідження куртці, вилученій відповідно до протоколу огляду місця події від 15.04.2015 року біля входу в кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_14 (т.1 а.с. 238-242).
-висновок експерта № 201 від 02.06.2015 року-04.06.2015 року, з якого вбачається, що в наданому на дослідження тампоні зі змивом, вилученим відповідно до протоколу огляду місця події від 15.04.2015 року біля входу в кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_14 (т.1 а.с. 245-248).
-висновок експерта № 134/ц від 01.06.2015 року-16.06.2015 року, з якого вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук потерпілого ОСОБА_14 кров не знайдена, в піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_14 виявлені одиничні клітини багатошарового плаского зроговілого епітелію поверхневих шарів шкіри особи чоловічої генетичної статі, що не виключає походження клітин від самого ОСОБА_14 (т.2 а.с. 8-12).
Окрім того, під час судового розгляду судом було оглянуто речові докази, вилучені 15.04.2015 року під час огляду місця події на асфальтованій ділянці біля кафе «Победіт» по пр. Маяковського, 60/10 в м. Києві, на відстані 3-х метрів від кафе, знаходиться труп ОСОБА_14 , а саме: балончик для індивідуального захисту біля трупа, курточка чорного кольору з речовиною бурого кольору з трупа, зразок речовини бурого кольору біля трупа, зрізи з нігтів з правої та лівої руки трупа, 8 слідів пальців рук в кафе «Победіт».
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дослідивши всі обставини кримінального провадження, які знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та які у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, суд прийшов до наступного.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.
Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Як вбачається з показів обвинуваченого, останній наніс один удар в обличчя потерпілому від чого той впав. Будь-якого умислу на заподіяння смерті потерпілому, у обвинуваченого не було.
Так, відповідно до висновку експерта № 21/975/2 від 23.04.2015 року-18.06.2015 року вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді просочуючого крововиливу в м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа, лінійного перелому правої тім`яної кістки, який продовжується на потиличну кістку (задня черепна ямка справа), двосторонньої субдуральної гематоми об`ємом зліва біля 80 куб.см, справа біля 60 куб.см, невеликих нашарувань пухких темно-червоних згортків крові в передній та середній черепних ямках з обох боків, розповсюдженого двохстороннього субарахноїдального крововиливу над півкулями головного мозку та мозочка, забоїв головного мозку в ділянках полюсів лободових та скроневих часток, крововиливу в шлуночки головного мозку, що в своїй сукупності формують комплекс закритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя, по одній забійній рані на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ у лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що зазвичай прижиттєво спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів. Забійні рани на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу розташовані на суміжних ділянках, могли виникнути від одноразової ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту, можливо при нанесенні удару рукою. Характер та особливості перелому кісток черепа, характер та взаємне розташування ушкоджень на м`яких тканинах голови, кістках черепа, оболонках та речовині головного мозку, розташування вогнищ забоїв головного мозку з боку, протилежному прикладанню травмуючої сили (протиударні ушкодження), вказують на те, що черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті, виникла по ударно-протиударному механізму (травма прискорення), що можливо при падінні потерпілого з вертикального (або близького до нього положення) з ударом правою тім`яно-потиличною ділянкою об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. При цьому, напрямок вектора дії травмуючої сили був ззаду-допереду, справа-наліво та зверху-вниз. Високе розташування місця контакту на голові (в тім`яно-потиличній ділянці зправа), напрямок вектора діючої сили, наявність забійних ран на верхній та нижній губах біля лівого кута рота на тлі просочуючого крововиливу в слизову оболонку вказують на те, що у даному випадку мало місце передуюче падінню прискорення внаслідок зовнішньої дії (можливо при нанесенні удару рукою в ділянку обличчя), в момент, коли потерпілий знаходився в вертикальному або близькому до нього положенні, що призвело до закидання голови перед ударом об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. Смерть ОСОБА_14 настала від закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку. Смерть ОСОБА_14 настала за 6-8 годин до моменту огляду трупу в морзі об 11.00 годині 15.04.2015 року. Не виключено, що після отримання виявлених ушкоджень потерпілий міг самостійно рухатись, повзати, підніматись. Характер та об`єм виявлених ушкоджень, їх зовнішній вигляд, початкові ознаки клітинних реакцій в травмованих тканинах вказують на те, що виявлені ушкодження прижиттєві, виникли приблизно в один час, незадовго до настання смерті (від 20-30 хвилин до 60 хвилин). При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,85 промілле, що вказує на знаходження його на момент смерті в стані алкогольного сп`яніння, концентрація якого за життя відповідає зазвичай сильному алкогольному сп`янінню, яке могло ускладнити перебіг травми, однак не впливає на механізм травмування (т. 1 а.с. 227-230).
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , завдаючи удару в обличчя ОСОБА_14 , не передбачав таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діяв не умисно, а з необережності, а тому вважає невірною кваліфікацію за ч. 2 ст. 121 КК України, та дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати на ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.
При цьому суд враховує, що постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.03.2018 року було скасовано вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06.03.2017 року стосовно ОСОБА_5 і призначено новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що судом не було надано належної оцінки доводам захисника щодо наявності у ОСОБА_5 умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, при нанесені кулаком одного удару в обличчя (т. 4 а. п. 108-110). Окрім того, вказані обставини знайшли своє відображення і в ухвалі Київського апеляційного судувід 23.01.2019 року , якою скасовано вирок Деснянського районного суду відносно ОСОБА_5 від 22.10.2018 року (а.с. 120-127 т. 5).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
Зважаючи на викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, та визнає його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом, відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно засудженого відсутні дані на підтвердження того, що засуджений намагався будь-яким чином допомогти потерпілим оговтатись від пережитого, компенсував їм перенесені страждання чи полегшив душевний біль.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 509 від 16.06.2015 року на період кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , останній не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на час проведення експертизи ОСОБА_5 будь-яким стійким хронічним психічним розладом не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а.с. 233-235 т. 1). Також, суд враховує вік обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, ту обставину, що обвинувачений проживає разом із матір`ю та молодшою сестрою, яка являється інвалідом та самостійно не пересувається, думку потерпілих щодо міри покарання, які просять призначити максимальний строк позбавлення волі та обирає ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Що стосується цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_21 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином, то судом встановлено таке.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди
повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до пп. 3 п. 10 вказаної Постанови, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Аналізуючи зібрані у справ докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог цивільного позову потерпілої ОСОБА_21 в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 7350 грн., оскільки дані вимоги доведені лише на суму 250 грн. - вартість витрат за дозвіл на поховання, яка сплачена потерпілій в порядку виконання вироку Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2018 р. відносно ОСОБА_5 , який в подальшому скасований Верховним Судом. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_21 про стягнення матеріальної шкоди належними доказами не підтверджуються, а тому задоволенню не підлягають.
Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_21 в частині стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди в сумі 500 000 грн., то суд вважає такі вимоги обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки внаслідок злочинних дій обвинуваченого остання зазнала моральних страждань, втратила рідну людину - чоловіка, від шлюбу з яким у неї залишилось двоє малолітніх дітей, дитина 2012 року народження, яка постійно запитує про батька, та дитина 2015 року народження, яка народилася після смерті чоловіка та ніколи не побачить свого батька, враховуючи неможливість відновлення втраченого, порушення в зв`язку зі смертю чоловіка способу життя, зміни якості життя і сімейних зв`язків, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості.
Окрім того, суд не заходить підстав для задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 в частині стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 15.000 грн. - витрат на поховання сина, оскільки понесення ОСОБА_10 матеріальних витрат в такій сумі документально не підтверджено.
При цьому, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення на їх користь з ОСОБА_5 моральної шкоди. Враховуючи характер і обсяг страждань, яких вони зазнали через втрату їх єдиного сина у зв`язку з його насильницькою смертю, втрату душевного спокою, завдання глибокої душевної травми, неможливість відновлення втраченого, порушення в зв`язку зі смертю сина нормального способу життя, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь кожного з потерпілих моральну шкоду в сумі 250 000 грн.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати за залучення експерта у кримінальному провадженні за проведення судової трасологічної експертизи(висновок експерта № 391 від 17.04.2015 року) в розмірі 491,04 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 21.03.2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 березня 2016 року до 18 березня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 21.03.2016 року до 18.03.2019 року включно, виходячи із співвідношення одного дня утримання під вартою двом дням позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі у зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання.
Речові докази - куртку чорного кольору зі слідами бурого кольору, змиви речовини бурого кольору, зрізи з нігтів, змиви з рук - знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 491,04грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_21 моральну шкоду в сумі 500 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 250 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 250 000 грн.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1