Справа № 201/4724/20
Провадження № 1-кс/201/1809/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26 січня 2016 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0001059 від 28 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 травня 2020 року надійшла скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26 січня 2016 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0001059 від 28 січня 2016 року, в якій заявники просять поновити строк подачі скарги у зв`язку з поважністю причин пропуску, скасувати дану постанову, як незаконну та необґрунтовану..

Дослідивши матеріали скарги, прихожу до наступного висновку.

Згідно із ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування. Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

У ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування та вичерпний перелік кола осіб, які можуть звернутися з такими скаргами до слідчого судді. Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого про відмову в визнання потерпілим.

Так, згідно із ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається зокрема у випадку, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, виходячи з положень ст. 22, 26 КПК України на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як вбачається з матеріалів скарги, 18 травня 2020 року заявникам стало відомо про постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26 січня 2016 року про відмову у визнанні їх потерпілим в кримінальному провадженні № 0001059 від 28 січня 2016 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Матеріали скарги не містять доказів того, що скаржник лише 18 травня 2020 року дізнався про існування оскаржуваної постанови.
Отже, відсутність відповідних документів на підтвердження факту обізнанності про існування постанови лише в травні 2020 року, позбавляє слідчого суддю можливості об`єктивно визначити цю дату датою, з якої повинен рахуватися передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України, 10-ти денний строк на оскарження відповідного рішення, що, у свою чергу, дає підстави вважати, що заявником був пропущений строк на оскарження, а доводи про поважність причин пропуску строку є такими, що не ґрунтуються на матеріалах за скаргою.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав поважності пропуску строку на подання скарги заявниками в своїй скарзі не наведено і матеріалами справи не підтверджено.

Ті мотиви, що заявник наводить в своїй скарзі щодо поновлення строку на оскарження, - є безпідставними і не можуть бути визнані поважною причиною пропуску цього строку.

Враховуючи пропущення строку на подачу скарги, відсутність поважних причин для його поновлення, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала.

Відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя, -,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на звернення зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26 січня 2016 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0001059 від 28 січня 2016 року відмовити.

Скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26 січня 2016 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0001059 від 28 січня 2016 року повернути особам, яка подала скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_1