Справа №359/1065/20
Провадження №1кп/359/361/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2020 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , та потерпілої (заявника) ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000178, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -
в с т а н о в и в :
04.02.2020 року прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження №0000178, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, в порядку передбаченому ч. 1 п. 3-1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор зазначене клопотання підтримав та просив закрити кримінальне провадження, порушене за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник заперечили проти задоволення клопотання та просили відмовити у його задоволенні, оскільки органом досудового розслідування не вжиті заходи для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Також зазначили, що в матеріалах кримінального провадження відсутні матеріали, які були сформовані на підставі виклику слідчо-оперативної групи по факту захоплення земельної ділянки, в тому числі протоколу огляду місця події, а також надали додаткові документи, які на їх думку мають важливе значення у даному провадженні, які допоможуть не тільки встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а й встановити істину у даному провадженні.
Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, невстановлені особи самовільно зайняли земельну ділянку, якою ОСОБА_4 користується з 1989 року та яка розташована на території урочища «Осокорки» в адміністративних межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.
За вказаним фактом 17.05.2016 року Бориспільською місцевою прокуратурою розпочато кримінальне провадження №0000178, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
За результатами проведення досудового розслідування особу злочинця не встановлено.

Судом встановлено, що з моменту скоєння злочину в даному кримінальному проваджені пройшло більше 3 років, однак встановити особу, яка вчинила злочин, органи досудового слідства шляхом проведення слідчих дій не змогли.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КПК України, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у вчиненні злочину середньої тяжкості.

Тобто, виходячи зі змісту норм кримінально процесуального закону та кримінального закону, кримінальне провадження підлягає закриттю, в разі коли особу, яка скоїла злочин, не встановлено, а з часу вчинення злочину минуло 2 роки.

Водночас, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування здійснювалося Бориспільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.
18.05.2016 року та 18.10.2017 року прокурором Бориспільської місцевої прокуратури процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 направлено вказівки до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про проведення конкретних слідчих дій та процесуальних дій у даному провадженні у відповідності до вимог ч.4 ст.40 КПК України, які є обов`язковими для виконання.
Однак, після надання вказівок жодної процесуальної дії в кримінальному провадженні № 0000178 від 17.05.2016 року не проводилося і вказівка прокурора від 18.10.2017 року є кінцевим аркушем даного провадження.
У судовому засіданні потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_5 стверджували про те, що їм відомо, а органам досудового розслідування повідомлялись відомості про особу, яка могла вчинити злочин, а також підтверджуючі документи про виділення земельної ділянки саме СТ «Вікторія Плюс». На підтвердження надали суду документи, а саме: договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ №541105; договір оренди земельної ділянки від 15.04.2008 року з додатком до договору - план земельної ділянки; лист Бориспільської РДА Київської області №7-46-665від 05.03.2007 року; висновок про погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель СТ «Вікторія Плюс» від 08.11.2007 року та реєстраційно-контрольна картка 2008.

Судом встановлено, що перед направленням клопотання про закриття кримінального провадження органом досудового розслідування не проведено слідчих (розшукових) дій, результати яких переконливо свідчили б про вичерпання можливостей досягнути мети кримінального провадження та встановити особу винного.

Суд вважає, що розслідування у цій справі не було ретельним та не може відповідати вимозі ефективності, у зв`язку з цим необхідно провести подальші процесуальні та слідчі дії, оскільки закриття провадження без достатньо обґрунтованого висновку про неможливість встановлення винної особи може свідчити про неефективність розслідування.

Крім того, суд звертає увагу, що органу досудового слідства необхідно належним чином перевірити доводи, викладені представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо відсутності матеріалів, які були сформовані на підставі виклику слідчо-оперативної групи по факту захоплення земельної ділянки, в тому числі протоколу огляду місця події.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Ілларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

З викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.

Однак, прокурор направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження не враховуючи вказані обставини.

Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № №0000178 від 17.05.2016 року шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, матеріали кримінального провадження подані до суду не в повному обсязі, зважаючи на покази заявника та його представника, а також додатково подані ними документи, згідно яких вбачається, що заявниця безпосередньо зазначала про особу, яка вчинила на її думку захоплення земельної ділянки, спричинила їй збитки у вигляді пошкодження забору та воріт. Крім того, потерпіла також з цього приводу зверталась неодноразово до правоохоронних органів, копії таких звернень в рамках даного кримінального провадження не долучені.

Так, суд звертає увагу на те, що при наявності заяви про вчинене кримінальне правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять протоколу огляду місця події, що є сумнівним.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево, з недотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження.

За встановлених вище обставин, клопотання прокурора є передчасним і таким, що не підлягає до задоволення, а матеріали кримінального провадження слід повернути прокурору для організації продовження досудового розслідування та встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст. 214, 219, 220, п.3-1 ч.1 ст. 284, ч.4 ст.284, ст.372, ст.376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000178, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК, за заявою ОСОБА_4 , - відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000178, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК, - повернути прокурору для організації продовження досудового розслідування та встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 19.02.2020 року.
Суддя ОСОБА_1