ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Володимир-Волинського міського суду Волинської області кримінальне провадження № 0000090, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, працюючого машиністом тепловоза Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Ковель» Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», з вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що у період часу з 16.10.2018 по 12.04.2019 року машиніст Відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Ковель» Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі ВП «Локомотивне депо Ковель») ОСОБА_4 , призначений на посаду відповідно до наказу № 148/ос від 05.06.2012 року, будучи відповідальним згідно з письмовим договором від 05.06.2012 року за забезпечення збереження паливно-мастильних матеріалів, які були йому ввірені, під час виконання службових обов`язків, знаходячись на території залізничної станції «Ізов» «Львівська залізниця», яка розташована за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Рокитниця, вул. Привокзальна, 3, діючи з корисливих мотивів, маючи намір постійно збагачуватися, незаконно зливав з паливної системи локомотива дизельне пальне.

Зокрема, діючи всупереч вимог договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 24.10.2013 року, а так само порушуючи п.2.2.7 «Інструкції з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації № ЦТ-0059», затвердженої й введеної в дію наказом Укрзалізниці від 27.12.2002 року № 9 670-Ц (далі Інструкції), відповідно до якої локомотивна бригада несе повну матеріальну відповідальність, у тому числі й за дизельне пальне, що перебуває в баках тепловоза, ОСОБА_4 , діючи в порушення зазначених вимог, за допомогою насоса для перекачування рідини, під`єднаного до акумуляторної батареї локомотива та з`єднаного з двома резиновими шлангами, кінець одного з яких був поміщений до вимірювальної горловини паливного баку вказаного локомотива, а кінець іншого - у поліетиленовий мішок, перекачав з паливного баку локомотива та привласнив 2150 літрів дизельного пального, яке було йому ввірене, вартістю 56241 грн. 00 коп., чим завдав матеріальних збитків АТ «Укрзалізниця» в особі ВП «Локомотивне депо Ковель».

В подальшому, у вказаний період часу, на території залізничної станції «Ізов» «Львівська залізниця», ОСОБА_4 незаконно збув привласнене ним дизельне пальне, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця», та яке було йому ввірене.

Зокрема, 16.10.2018 року, з 03 год. 12 хв. до 03 год. 29 хв., ОСОБА_4 , вищевказаним способом, незаконно злив з паливної системи локомотива та привласнив 200 літрів дизельного пального, вартістю 29 грн. 40 коп. за 1 літр на загальну суму 5880 грн. 00 коп.

В подальшому, 16.10.2018 року, близько 03 год. 29 хв., він незаконно збув 200 літрів привласненого ним дизельного пального, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця».

Він же, продовжуючи свій намір постійно збагачуватися, 19.10.2018 року , з 22 год. 25 хв. до 23 год. 12 хв., аналогічним способом, незаконно злив з паливної системи локомотива та привласнив 250 літрів дизельного пального, вартістю 29 грн. 25 коп. за 1 літр на загальну суму 7312 грн. 50 коп.

Надалі, 19.10.2018 року , близько 23 год. 12 хв., ОСОБА_4 незаконно збув 250 літрів привласненого ним дизельного пального, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця», та яке було йому ввірене.

Він же, продовжуючи свій намір постійно збагачуватися, 20.10.2018 року , з 05 год. 42 хв. до 06 год. 15 хв., аналогічним способом, незаконно злив з паливної системи локомотива та привласнив 200 літрів дизельного пального, вартістю 29 грн. 24 коп. за 1 літр на загальну суму 5848 грн. 00 коп.

В подальшому, 20.10.2018 року, близько 06 год. 15 хв., ОСОБА_4 незаконно збув 200 літрів привласненого ним дизельного пального, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця», та яке було йому ввірене.

Він же, продовжуючи свій намір постійно збагачуватися, 14.12.2018 року , з 10 год. 47 хв. до 11 год. 26 хв., аналогічним способом, незаконно злив з паливної системи локомотива та привласнив 400 літрів дизельного пального, вартістю 26 грн. 11 коп. за 1 літр на загальну суму 10444 грн. 00 коп.

В подальшому, 14.12.2018 року , близько 11 год. 26 хв., ОСОБА_4 незаконно збув 400 літрів привласненого ним дизельного пального, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця», та яке було йому ввірене.

Він же, продовжуючи свій намір постійно збагачуватися, 10.01.2019 року, з 16 год. 47 хв. до 17 год. 01 хв., аналогічним способом, незаконно злив з паливної системи локомотива та привласнив 250 літрів дизельного пального, вартістю 24 грн. 03 коп. за 1 літр на загальну суму 6075 грн. 00 коп.

В подальшому, 10.01.2019 року , близько 17 год. 01 хв., ОСОБА_4 незаконно збув 250 літрів привласненого ним дизельного пального, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця», та яке було йому ввірене.

Він же, продовжуючи свій намір постійно збагачуватися, 23.02.2019 року , з 16 год. 38 хв. до 19 год. 36 хв., аналогічним способом, незаконно злив з паливної системи локомотива та привласнив 300 літрів дизельного пального, вартістю 23 грн. 20 коп. за 1 літр на загальну суму 6960 грн. 00 коп.

В подальшому, 23.02.2019 року , близько 19 год. 36 хв., ОСОБА_4 незаконно збув 300 літрів привласненого ним дизельного пального, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця», та яке було йому ввірене.

Він же, продовжуючи свій намір постійно збагачуватися, 03.04.2019 року , з 01 год. 07 хв. до 02 год. 34 хв., аналогічним способом, незаконно злив з паливної системи локомотива та привласнив 250 літрів дизельного пального, вартістю 25 грн. 27 коп. за 1 літр на загальну суму 6317 грн. 50 коп.

В подальшому, 03.04.2019 року, близько 02 год. 34 хв., ОСОБА_4 незаконно збув 250 літрів привласненого ним дизельного пального, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця», та яке було йому ввірене.

Він же, продовжуючи свій намір постійно збагачуватися, 12.04.2019 року , з 16 год. 20 хв. до 18 год. 30 хв., аналогічним способом, незаконно злив з паливної системи локомотива та привласнив 300 літрів дизельного пального, вартістю 24 грн. 68 коп. за 1 літр на загальну суму 7404 грн. 00 коп.

В подальшому, 12.04.2019 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_4 незаконно збув 300 літрів привласненого ним дизельного пального, чим вчинив розтрату чужого майна, що належить АТ «Укрзалізниця», та яке було йому ввірене.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, тобто у привласнені та розтраті чужого майна дизельного пального об`ємом 2150 літрів, вартістю 56241 грн. 00 коп., яке було йому ввірене.

Під час підготовчого судового розгляду, 27 січня 2020 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогамист.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій зач.1 ст.191 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні; сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального провадження.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.191 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Представник потерпілого не заперечила щодо можливості затвердження угоди, про що подала до суду письмову заяву.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 191 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для їх виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, позитивної характеристики за місцем роботи, знаходження на утриманні обвинуваченого 2 неповнолітніх дітей, добровільне відшкодування завданої шкоди у розмірі 56241 грн. 00 коп., що значно знижує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.191 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів, а також питання зняття арешту із майна.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію до наступних предметів злочину: п`ять каністр, ємкістю 30 літрів, кожна, з дизельним пальним; одна каністра, ємкістю 10 літрів, з дизельним пальним; два бутля, ємкістю 5 літрів, кожний, з дизельним пальним; поліетиленовий пакет, ємністю 10 літрів, з дизельним пальним; три пляшки, ємкістю 2 літра, кожна, з дизельним пальним; шланг, діаметром 15 мм., довжиною 3 метра; шланг, діаметром 10 мм., довжиною 3 метра, які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Судові витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 27 січня 2020 року по кримінальному провадженню № 0000090 від 29 жовтня 2019 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, речові докази у справі, а саме: п`ять каністр, ємкістю 30 літрів, кожна, з дизельним пальним; одна каністра, ємкістю 10 літрів, з дизельним пальним; два бутля, ємкістю 5 літрів, кожний, з дизельним пальним; поліетиленовий пакет, ємністю 10 літрів, з дизельним пальним; три пляшки, ємкістю 2 літра, кожна, з дизельним пальним; шланг, діаметром 15 мм., довжиною 3 метра; шланг, діаметром 10 мм., довжиною 3 метра,- конфіскувати в дохід держави.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року -скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 5024 (п`ять тисяч двадцять чотири) грн. 32 коп.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст. 473 КПК України, до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Володимир-Волинського міського суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та представнику потерпілого.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1