Справа № 159/352/20
Провадження № 1-кп/159/156/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001940 від 20.10.2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Антонівка Володимирецького району Рівненської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без освіти, не заміжньої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючої, раніше неодноразово судимої, останній раз: 07.09.2017 року Любомльським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі 4 роки, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні нею кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів проти власності, за які судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила новий умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_4 повторно, 19 червня 2018 року, близько 13 год. 00 хв., після того, як вільно увійшла у незачинений житловий будинок АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, зайшла у спальну кімнату будинку, де з-під подушки, яка лежала на спальному ліжку, таємно викрала грошові кошти в сумі 14 000 грн., чим завдала майнової шкоди ОСОБА_6 на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй діяння визнала повністю. Суду показала, що в той день, точної дати не пам`ятає, вона ходила по с. Пісочне Ковельського району та просила милостиню. Зайшовши до будинку потерпілої, побачила, що її не було в будинку. В цей час з-під подушки, яка лежала на ліжку, викрала 14000 грн. та вийшла з будинку. У вчиненому щиро розкаюється, просила суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченої, яка підтверджує їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вчинила крадіжку, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,та особу винної у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено середньої тяжкості кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України в редакції на момент вчинення злочину).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відносить щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Суд враховує також те, що обвинувачена не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності; має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку попередню судимість; вчинила новий умисний корисливий злочин після постановлення обвинувального вироку щодо неї, що свідчить про її стійку схильність до вчинення злочинів даної категорії та явне небажання ставати на шлях виправлення; на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває, в цілому позитивно характеризується по місцю проживання.

Враховуючи наведене та небезпеку ОСОБА_4 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку, що її виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі і про відсутність підстав для застосування щодо неї вимог ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи вимог ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Разом з тим, зважаючи на всі обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину), яке близьке до мінімального.

Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю вироків, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченої, при визначенні остаточного покарання обирає принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був обраний та продовжений щодо ОСОБА_4 , закінчився 05.04.2020 року. Зважаючи на те, що на даний час обвинувачена відбуває покарання за попереднім вироком, суд не вбачає підстав для обрання будь-якого запобіжного заходу щодо обвинуваченої до вступу даного вироку в законну силу.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, пов`язані із залученням експертів для проведення судових дактилоскопічних експертиз в сумі 1943,06 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої в дохід держави в повному обсязі.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року (невідбуте покарання становить 4 (чотири) роки позбавлення волі), і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення до виконаннявироку Любомльського районного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року, тобто з 04 грудня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 1943 (одна тисяча дев`ятсот сорок три) гривні 06 копійок за проведення судових дактилоскопічних експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1