Справа № 517/213/20
Провадження 1-кп/517/29/2020
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2020 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 при секретареві ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, гр. України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженої, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 166, ч. 3 ст. 135 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_3 будучи матір`ю п`ятьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , за якими згідно ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12 Закону України «Про охорону дитинства» вона зобов`язана була доглядати та сприяти їх всебічному розвитку, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, маючи на це фізичну можливість здійснювати свої обов`язки.
Так, 26.12.2019 року біля 16 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , злісно ухиляючись від виконання покладених на неї законодавством обов`язків по догляду за дитиною, залишила без нагляду дорослих своїх малолітніх дітей в житловому будинку, за місцем мешкання: с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області, а також залишала підключеним до електричної мережі електричний чайник та вийшла на подвір`я поратися по господарству. Через деякий час ОСОБА_3 почула плач дитини та повернулася до будинку, де виявила на підлозі свого сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тіло якого, а саме: голова, шия, надпліччя, грудна клітина та верхні кінцівки було облито окропом з електричного чайника, який знаходився неподалік. Злісно ухиляючись від виконання покладених на ОСОБА_3 законодавством обов`язків по догляду за дитиною, а також всупереч існуючим в суспільстві загальноприйнятим нормам поведінки та моралі, остання не звернулась до медичного закладу за медичною допомогою для сина, а стала лікувати дитину сама, що призвело до тяжких наслідків - смерті дитини.
Так, в результаті отриманих опіків окропом та опікового шоку, ІНФОРМАЦІЯ_7 , приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_11 помер за місцем свого мешкання у будинку за адресою: с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області. Смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинному зв`язку з опіками окропом ІІ-ІІІ ступеня 30-35% поверхні тіла (голови, шиї, надпліч, грудної клітки, верхніх кінцівок), спричиненні окропом з електричного чайника. Перебіг опікової хвороби ускладнився розвитком опікового шоку, який і з`явився безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 .
Водночас, після отримання опіків окропом з електричного чайнику дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які він отримав 26.12.2019 приблизно о 16:05 год. у будинку за місцем свого мешкання, упродовж цього ж дня та до 16:00 год. наступного дня, тобто 27.12.2019 року матір дитини - ОСОБА_3 , спостерігаючи поганий стан здоров`я свого малолітнього сина, усвідомлюючи, що він перебуває в небезпечному для життя стані та не може вжити заходи до свого самозбереження внаслідок малолітства, завідомо залишила його без допомоги, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу за місцем проживання не викликала, про такий стан дитини органам влади чи правоохоронним органам не повідомила, хоча зобов`язана була піклуватися про свою дитину і мала змогу надати їй допомогу.
В результаті отриманих опіків окропом та опікового шоку, ІНФОРМАЦІЯ_7 приблизно о 16:00 год. ОСОБА_11 помер у будинку за місцем свого мешкання.
Так, смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинному зв`язку з опіками окропом ІІ-ІІІ ступеня 30-35% поверхні тіла (голови, шиї, надпліч, грудної клітки, верхніх кінцівок), спричиненні окропом з електричного чайнику. Перебіг опікової хвороби ускладнився розвитком опікового шоку, який і з`явився безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 .
Порятунок життя дитини ОСОБА_11 у разі надання їй своєчасної (тобто, при терміновому звернені до лікарні) і кваліфікованої медичної допомоги в умовах стаціонару теоретично не виключається.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала в повному обсязі і показала суду, що 26 грудня 2019 рокудійсно залишила одного в будинку свого сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який облявся окропом із електричного чайника. В подальшому ОСОБА_3 залишила свого сина без допомоги, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу не викликала і в зв?язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_7 помер її син ОСОБА_11 . У вчиненому щиро розкаялася і просила суд суворо не карати.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 дійсно 26 грудня 2019 рокузалишила одного в будинку свого сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який облявся окропом із електричного чайника. В подальшому ОСОБА_3 залишила свого сина без допомоги, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу не викликала і в зв?язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_7 помер її син ОСОБА_11 . Просила суд суворо не карати обвинувачену.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що окрім визнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 166. ч. 3 ст. 135 КК України, її вина була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченої, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_3 і кваліфікує її дії як вчинення злочинів, передбачених: ст. 166 КК України злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки; ч. 3 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватись про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, якщо вони спричинили смерть особи (залишення в небезпеці).
Обвинувачена ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно.
При призначенні виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання.
Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.
Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції її від суспільства, так як вона не становить небезпеки для суспільства.
Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, проте з урахуванням особистості обвинуваченої, а також того, що ОСОБА_3 раніше не судима, щиро розкаялася у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції її від суспільства, призначивши покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 166, ст. 135 ч. 3 КК України та призначити покарання:
- за ст. 166 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ст. 135 ч. 3 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
Відповідно ст. 70 ч. 1 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, приєднані до справи один флакон з написом «PANTHENOL», один флакон з написом «Масло дитяче», один тюбик з написом «Рятівник», залишки електрчного чайника «Domotec», які поміщено до сейфпакету № IN24019912 та передані до камери зберігання речових доказів Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: