Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/588/19, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області радник юстиції ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_5 старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_8 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, не одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком на два місяці, заборонивши останньому залишати місце свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин.
На підозрюваного ОСОБА_6 покладені такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також протягом двох місяців з дня постановлення ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме: - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні; - здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Визначено строк дії ухвали до 16.01.2020.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 19 листопада 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження, що мало місце 03 листопада 2019 року близько 01 години 46 хвилин по вул. Івана Франка в місті Хуст. Відповідно до клопотання у вказаний час ОСОБА_6 рухаючись у напрямку м. Тячів, неподалік будинку № 121, діючи в супереч вимогам п. п. 2.3, 12.3, 12.4, 12.9 «б» та 14.2 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не забезпечив безпеку руху, тобто під час здійснення маневру обгону невстановленого автомобіля, не переконався у його безпечності, перетнув суцільну осьову лінію та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який переходив дорогу справа наліво по ходу руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень (травм) помер на місці пригоди. Стверджує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2019 року та схемою до нього, висновками судово-автотехнічних експертиз, а також відеозаписом обставин даної дорожньо-транспортної пригоди. Посилається на те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України чим ухилятись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на свідків; скоїв тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Вважає, що із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_6 жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак і запобігти зазначеним ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів. Слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого та можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю в нічну пору доби з 22 год. до 05 год., що полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що під час розгляду клопотання та прийнятті рішення, слідчий суддя належним чином не оцінив викладені в клопотанні обставини в їх сукупності. Стверджує, що слідчий суддя не врахував ризики того, що, підозрюваний, розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинений злочин, може уникнути від слідства та суду, переховуватись за кордоном, має можливість незаконно впливати на свідків, на співпрацю з органом досудового розслідування не йде, що у свою чергу також свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування та те що за інкримінований злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років. Тому, вважає, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю у нічну пору доби з 22 год. до 05 год. є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази (документи) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, на підставі яких 15.11.2019 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, копія якого цього ж дня йому вручена. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про те, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.
Колегія суддів належним чином вмотивованим визнає і висновок слідчого судді про те, що доводи, які зазначені в клопотанні слідчого щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Погоджуючись із указаними висновками слідчого судді, колегія суддів обґрунтованими визнає і твердження слідчого судді про те, що доводи слідчого, прокурора про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики ймовірного впливу підозрюваного на свідків жодним доказом під час розгляду клопотання не доведено.
Крім того, колегія суддів обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що в силу характеру інкримінованого ОСОБА_6 злочину, фактичних обставин за яких його вчинено, наслідків, які настали та потреби у встановленні істини в кримінальному провадженні, слідчим доведено передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України обставини, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Вищенаведені обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, з урахуванням початкової стадії досудового розгляду, достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням відповідних обов`язків.
Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на дані, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .. Під час розгляду апеляційної скарги прокурор також не вказував на те, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у певний час доби, буде недостатнім для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у певний час доби без застосування електронних засобів контролю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду клопотання та прийнятті рішення, слідчий суддя належним чином не оцінив викладені в клопотанні обставини в їх сукупності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження й не спростовують висновків слідчого судді, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував ризики того, що, підозрюваний, розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинений злочин, може уникнути від слідства та суду, переховуватись за кордоном, має можливість незаконно впливати на свідків, на співпрацю з органом досудового розслідування не йде, що у свою чергу також свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування та те що за інкримінований злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років; що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю у нічну пору доби з 22 год. до 05 год. є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; що 12.12.2019 досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 завершено.
Керуючись ст. ст. 176-178, 171, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області радник юстиції ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2019 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком на два місяці, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: