ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/756/20 Справа № 208/4286/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження №0001092 та №0000150 за апеляційними скаргами прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_11 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верховцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, працюючого водієм «ГМК Вільногірськ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

В с т а н о в и л а:
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;
- за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточну міру покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_8 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 14.04.2016 року по 30.07.2018 року включно, із розрахунку, передбаченого ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено відраховувати з часу фактичного затримання.
Стягнуто з ОСОБА_8 і ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 6 397,93 гривень в солідарному порядку.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 5 000 гривень.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він приблизно у 2009 році (більш точну дату у ході досудового розслідування не встановлено) у невстановленому в ході досудового розслідування місці у невстановленої у ході досудового розслідування особи в порушення положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, придбав пістолет з маркуванням «ZORAKI-MOD 101350 Cal/9 mm», який є самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки сигнального (стартового) пістолета «ZORAKI-MOD.914-S» № НОМЕР_1 калібру 9 мм. Р.А. Knall виробництва Туреччини, а саме - шляхом видалення з каналу ствола захисного елементу (заглушки), тим самим придбав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу та став незаконно, умисно зберігати та носити при собі без передбаченого законом дозволу.
13.04.2016 року в період часу з 09-00 год. до 09-55 год. працівниками Дніпродзержинського ВП ГУ НП України в Дніпропетровській області з дозволу ОСОБА_8 проведено огляд за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_3 . У ході огляду зазначеної квартири у належній ОСОБА_8 чоловічій сумці виявлено та вилучено пістолет з маркуванням «ZORAKI-MOD. 914-S» № НОМЕР_1 Cal/ 9 mm», в якому знаходились чотири патрони з маркуванням «Coba n 9 mm». Згідно з висновком судової балістичної експертизи №12/3.1/3.2-344 від 27.04.2016 пістолет з маркуванням «ZORAKI-MOD. 914-S» № НОМЕР_1 Cal/ 9 mm» є вогнепальною зброєю. Пістолет є самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом сигнального (стартового) пістолета «ZORAKI-MOD. 914-S» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А. Knall виробництва Туреччини, - видалення з каналу ствола захисного елементу (заглушки). Конструкція пістолету дозволяє здійснювати постріли методом роздільного заряджання з використанням шумових пістолетних патронів калібру 9 mm P.A. Knall, а в якості снарядів - круглих свинцевих куль - шроту або картечі діаметром до 6.25 мм. При цьому забезпечується достатня вражаюча дія вистріляних снарядів для нанесення людині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень. Пістолет до проведення пострілів придатний. Вилучені чотири патрони з маркуванням «Coba n 9 mm» до боєприпасів не належать, до стрільби придатні.
Крім цього, 10.04.2016 приблизно о 20-00 год. ОСОБА_8 , знаходячись за місцем мешкання раніше знайомого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 , запропонував ОСОБА_12 піти до раніше незнайомого хлопця на ім`я ОСОБА_13 у гараж останнього, розташований по вул. Васильєвській (Арсенічева) в м. Кам`янському (Дніпродзержинську) з метою розбійного нападу. На пропозицію ОСОБА_8 ОСОБА_12 погодився, тим самим об`єднавшись у злочинну змову з ОСОБА_8 .
З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом здійснення розбійного нападу на ОСОБА_10 , 12.04.2016 приблизно о 20-00 год. ОСОБА_12 , з метою приховування під час розбійного нападу свого обличчя, узяв із собою шапку, у якій заздалегідь зробив розрізи для очей, а також рукавички з гумовим покриттям та разом з ОСОБА_8 , який мав при собі пістолет «ZORAKI-MOD. 914-S» № НОМЕР_1 Cal/ 9 mm», який згідно висновку судової балістичної експертизи №12/3.1/3.2-344 від 27.04.2016 є вогнепальною зброєю, на автомобілі марки ЗАЗ «Chеry Amulet» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 приїхали до магазину «Ельдорадо», розташованого по пр. Аношкіна 24 в м. Кам`янському (Дніпродзержинську), де залишили зазначений автомобіль, після чого пішки направились до гаражу № НОМЕР_3 , розташованого по вул. Васильєвській (Арсенічева) в м. Кам`янському (Дніпродзержинську) неподалік від трамвайного депо №1, який належить потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
12.04.2016 у період часу з 21-00 год. до 21-30 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на скоєння розбійного нападу, ОСОБА_12 , попередньо одягнувши на голову шапку з розрізами для очей, на руки рукавички з гумовим покриттям, та ОСОБА_8 шляхом вільного доступу через відчинені вхідні двері незаконно проникли до гаражу № НОМЕР_3 , розташованого по вул. Васильєвській (Арсенічева) в м. Кам`янському (Дніпродзержинську), у якому перебував потерпілий ОСОБА_10 .
Перебуваючи у зазначеному вище приміщенні, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_8 , застосовуючи до ОСОБА_10 психічне насильство, яке виразилось у погрозах застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, почав погрожувати ОСОБА_10 застосуванням пістолету «ZORAKI-MOD 101350 Cal/ 9 mm», а також, застосовуючи фізичне насильство до потерпілого, наніс удар останньому рукою, в якій знаходився пістолет, в область голови та шиї потерпілого. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 підвергли потерпілого побиттю, наносячи численні удари ногами в область голови, шиї, тулубу, верхніх кінцівок потерпілого, супроводжуючи вказані незаконні дії вимогами передачі потерпілим належного йому майна. При цьому, під час побиття потерпілого, ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_8 злочинного умислу, направленого на заволодіння майном потерпілого, узяв належний ОСОБА_10 молоток, яким наніс декілька ударів в область спини потерпілому. У результаті злочинних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи №713-Е від 16.06.2016 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини з переломом поперечного відростку 4-го поперекового хребця з синцями в цій ділянці, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я понад 21 день, а також тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, шиї, тулубу, верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
У процесі розбійного нападу ОСОБА_12 та ОСОБА_8 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 , зокрема: золотою обручкою «печаткою», вагою приблизно 4 гр., 585 проби, вартістю 4224,24 гри.; мобільним телефоном «Nokia Asha 501 Dual sim», вартістю 700 грн.; ключами від автомобіля «Фольксваген Гольф», д.н. НОМЕР_4 та брелоком сигналізації, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 4924,24 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.Ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.187, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 187 КК України - у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_8 визначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом вірно встановлені фактичні обставини вчинення правопорушень, правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_8 , разом з цим вказаний вирок вважає незаконним, таким, що підлягає скасуванню в частині невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом недостатньо враховані ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, а також характер суспільної небезпеки цих правопорушень. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за викладених в обвинувальних актах обставин не визнав, намагаючись таким чином уникнути передбаченої законом досить суворої відповідальності за скоєне, пом`якшити покарання, що також недостатньо враховано судом при призначенні ОСОБА_8 покарання.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання судом недостатньо враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання останнього, а також наявні в матеріалах кримінального провадження дані, що характеризують особу ОСОБА_8 , зокрема те, що останній не судимий в силу ст. 89 КК України, а також позицію потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання;

-потерпілий ОСОБА_10 просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати через м`якість призначеного покарання.
Визнати ОСОБА_14 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, і призначити йому більш суворе покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити в повному обсязі. Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 6397 грн. 93 коп. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, не оспорюючи кваліфікацію протиправних дій ОСОБА_8 , вважає, що суд призначив йому явно м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.
Вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд в достатній мірі не прийняв до уваги інші обставини, що мають значення для справи, зокрема, ставлення останнього до вчиненого, який не тільки не визнав своєї вини у скоєному, не розкаявся, а навпаки, в ході судового слідства вів себе зухвало, оскорбляв потерпілого, погрожував йому розправою, у зв`язку з чим потерпілий змушений був звертатися з заявою до правоохоронних органів.
Також зазначає, що суд задовольнив позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, але стосовно задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди вирок суду є необгрунтованим, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

-захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2018 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судовий розгляд стосовно ОСОБА_8 був упередженим, та одностороннім, що на думку захисту призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки ці висновки не підтверджені жодними доказами, які були досліджені під час судового розгляду, і незаконно ґрунтуються на доказах, викладених в обвинувальному акті досудового слідства, тому ця невідповідність істотно вплинула на вирішення питання про винуватість його підзахисного.
Вказує, що суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_8 за ознаками ч.3 ст.187 КК України, посилаючись лише на процесуальні документи, та залишив поза увагою той факт, що ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду не було встановлено жодного доказу того, що ОСОБА_8 мав умисел саме на протиправне заволодіння майном ОСОБА_15 , адже саме віктивна поведінка потерпілого і стала основною причиною конфлікту між ними, що на погляд захисту є беззаперечними доказами помилкової кваліфікації дій підзахисного, і які привели до невірного застосування кримінального закону;

-обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2018 року відносно нього скасувати. Ухвалити новий вирок, в якому коректно кваліфікувати його дії згідно норм КК і призначити справедливе і достатнє покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при винесенні вироку колегія суддів не дотрималась принципу «поза розумним сумнівом» кваліфікуючи його дії саме як злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, хоча він неодноразово вказував, що не мав умислу на напад з метою заволодіння чужим майном, а збирався просто побити потерпілого, оскільки був переконаний, що останній вчинив насильницькі дії стосовно його знайомої ОСОБА_16 . Цей умисел на заволодіння майном потерпілого виник лише у обвинуваченого ОСОБА_12 , який він і реалізував, заволодівши телефоном потерпілого, іншими належними йому речами, та здавши телефон в ломбард. Зазначає, що був працевлаштований водієм самосвалу, регулярно отримував зарплатню, а отже заволодіння коштами в розмірі близько 5 тис грн. не мало для нього ніякого сенсу, що підтверджується показами і обвинуваченого ОСОБА_12 , і свідка ОСОБА_16 .
Також зазначає, що заволодіння ключами від автомобіля теж не має жодного сенсу - без автомобіля вони нічого не варті. Спроби ж заволодіти автомобілем не було - хоча нічого не заважало йому поїхати на автомобілі потерпілого, від якого у них були ключі, які, на думку апелянта, були виявлені з істотними порушеннями закони - поняті не бачили, як і де їх виявили.
Крім того, вважає, що не було жодних підстав застосовувати до нього в якості додаткового покарання конфіскації належного йому майна.

На апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 були подані заперечення, в яких останній виражає свою незгоду з даною апеляцією, вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, прохає залишити його без змін, а подану апеляцію без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, в якій зазначив про підтримання своєї та прокурора апеляційних скарг.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив її задовольнити, а також підтримав апеляцію потерпілого, заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційні скарги обвинуваченого та захисника в його інтересах, заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Посилання в апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.
Матеріалами провадження підтверджено, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено. Відповідно не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст.187 КК України, за які він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Так, вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за ч.1 ст.263 КК України - у носінні, зберіганні, придбані вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; за ч.3 ст.187 КК України нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та із погрозою застосування такого насильства, вчиненому за попередньою групою осіб, поєднаному із проникненням у інше приміщення.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених злочинів за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч.1 ст. 263, ч. 3 ст.187 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 3 ст.187 КК України, суд обґрунтовано послався на показання під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 , а також на матеріали письмових документів, а саме: витяг з кримінального провадження № 0001092 від 13.04.2016 року (а.с.1); протокол огляду місця події від 12 квітня 2016 року (т.1 а.с.17); протокол огляду місця події з фото таблицею до нього від 13.04.2016 року (а.с.36-45); протокол огляду місця події з фото таблицею до нього від 13.04.2016 року (а.с.46-50); протокол пред`явлення особи для впізнання з фото таблицею до нього від 13.04.2016 року (а.с.59-61); протокол пред`явлення речей для впізнання з фото таблицею від нього (а.с.62-63); протоколом пред`явлення речей для впізнання з фото таблицею до нього (а.с.65-67); довідку регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області територіального сервісного центру № 1244 від 22.06.2016 року (а.с.79); висновок судово-медичного експерта № 484-Е від 21.04.2016 року (а.с.136); висновок судово-медичної експертизи за № 434-Е від 13.04.2016 року (а.с.147-178); висновок судово-балістичної експертизи від 27.04.2016 року № 12/3.1/3.2-344 (а.с.172-179); висновок судово-товарознавчої експертизи (а.с.189-193); довідку директора ПО «Ломбард Оникс» ОСОБА_22 , Яценко» (а.с.206); протокол пред`явлення речей для впізнання від 23.05.2016 року (а.с.208-210); протокол огляду предметів з фото таблицею до нього від 02.06.2016 року (т.2 а.с.5-9); протокол проведення слідчого експерименту від 01 червня 2016 року (а.с.46-50); протокол проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 13.06.2016 року (а.с.91-99); висновок судово-медичної експертизи від 16.06.2016 року за № 713-Е (а.с.113-114); висновок судово-медичної експертизи від 16.06.2016 р. за № 716 Е (а.с.115).
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого доводи про те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого йому злочину за ч.3 ст. 187 КК України, та що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину.
Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що подія відбулася 12.04.2016 року ввечері близько 20-21 год. Він знаходився в своєму гаражі, як складається з двох, з`єднаних між собою гаражів, двері за собою не зачинив. Гараж освіщається, світло тускле. До події нікого з нападників він не знав. Напередодні події до нього телефонував ОСОБА_23 , який представився знайомим дівчини на ім`я ОСОБА_24 і сказав, що у неї викрали телефон і що вони подали заяву, він відповів якщо подали нехай шукають. Йому телефонував слідчий з Петриківського району, він йому описав телефон ОСОБА_25 . Він питав в яких вони відносинах, він відповів що вже півроку як з нею не зустрічався. До цього він з цією дівчиною зустрічався, познайомилися за два роки до події. Десь 23-25 березня він з нею зустрівся, розпили напої, вона запропонувала поїхати до знайомої до Курилівки, там він трохи побув та поїхав. В гараж зайшов ОСОБА_23 спитав його ім`я, коли дізнався, з правого боку кишені або поясу витяг пістолет та вдарив у ліву частину голови в район віска два рази, потім зайшов ОСОБА_26 і вдарив у голову, він впав вниз обличчям і його почали бити, потім кричали де телефон, він відповів що телефон на тумбочці, били по черзі, то один, поки другий лазив по гаражу. ОСОБА_26 бив молотком по спині. Завдали близько двадцяти ударів по спині ногам по шиї. ОСОБА_26 сказав зняти з пальця каблучку, він відповів, що каблучка не знімається, сказали будуть різати пальця, ОСОБА_23 пішов до інструменту, він зняв каблучку, її вихватив ОСОБА_26 . ОСОБА_27 бігав по гаражу, питав де гроші, знайшли барсетку. Потім ОСОБА_26 пішов до іншого, приєднаного гаражу в автомобілі гольф спрацювала сигналізація і ОСОБА_23 теж туди пішов, у нього з`явився шанс вибігти з гаражу, вибігши з гаражу він пробіг метрів п`ятдесят до гаражу, в якому було світло і почав кликати на допомогу, коли біг почув звук хвіртки і ще якийсь звук, його знайомий виїхав на авто і освітив фарами, він оглянувся та побачив як нападники тікали поміж гаражів в сторону колій. Він викликав охорону, нажавши кнопку в гаражі, а потім приїхала поліція. Від нападників ніяких претензій з приводу насилля над ОСОБА_28 не було, здійснили напад з метою заволодіння майном, вимагали писати розписку на автомобіль гольф. Пістолет був чорний, він впізнав його на впізнані. Стрельникова він впізнав за тілобудовою та голосом, він кричав фрази, я тебе взірву. У нього викрали його мобільний телефон, каблучку 4 г., інструменти, барсетку, ключі від автомобіля. Він перебував на амбулаторному лікування два місяці. Позов підтримує в повному обсязі.
Дані пояснення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_17 про те, що вона проживає по АДРЕСА_5 . В квітні 2016 р. була понятою при огляді квартири ОСОБА_23 , він її сусід, проживає поряд. Це було близько 9-00 ранку. Там вже були працівники поліції. ОСОБА_23 просто стояв, сумка стояла, з неї витягували речі, в сумці пістолет, гаманець з грошима, патрони в пакеті, якісь документи. ОСОБА_23 , на питання - чиї це речі, сказав, що його. Все опечатали, вони підписали, протокол вона читала. Спустилися до автомобіля чорного кольору, дверцята були закриті. ОСОБА_23 сам відкрив машину в бардачку були ключі. Працівники поліції ОСОБА_23 не погрожували, не кричали на нього. Зауважень до поліції від ОСОБА_23 не було.
Вищезазначені показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що в квітні 2016 року ввечері, приблизно 21-30 год. був на роботі охоронної структури «Респект», поступив тривожний виклик на вул. Арсенічева, до гаражів. По приїзді побачили ОСОБА_29 у збудженому вигляді, той пояснив, що натиснув тривожну кнопку бо його били та пограбували, били молотком по спині, крові він не бачив. Забрали ключі від автомобіля, печатку, інструменти, одразу тривожною кнопкою не зміг скористатися, бо його били і не було доступу. Потерпілий вказав, куди побігли нападники, він з напарником ОСОБА_30 прилеглу територію, вже нікого не було, повернулися до ОСОБА_29 і очікували слідчу групу. Також ОСОБА_29 пояснював, що один нападник був менший, другий більший, йому погрожували предметом схожим на пістолет, хтось був в масці. Потерпілий не знав чому до нього прийшли нападники.
Всі вищенаведені свідчення узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду вказав, що навесні 2016 року він та його два товариша були в гаражі, вони були тверезі, ремонтували автомобіль, до них забіг ОСОБА_10 , весь схвильований, тримався за спину, сказав що його побили, та попросив допомоги. У нього були тілесні пошкодження у виді почервоніння та свіжих ссаден на обличчі, казав що до нього зайшли у гараж, побили, забрали мобільний телефон, ключі від автомобіля, били трубою по тулубу, казав, що один був в масці. Він (свідок), першим вибіг з гаражу та побачив силуети, коли сів за своє авто, вимкнув фари то побачив як утікали двоє чоловіків. Потерпілого ОСОБА_29 він бачив в гаражі десь раз на тиждень, він там щось ремонтує. Їхні гаражі розташовані десь на відстані 30-35 метрів. У ОСОБА_29 він бачив раніше на руці обручку - печатку широку золоту, можливо грамів на 4.
Не суперечать викладеному раніше і покази свідка ОСОБА_19 в частині того, що до поліції звертався ОСОБА_29 з заявою, що до нього в гараж по вул. Арсеничева вірвалися двоє чоловіків і погрожували пограбувати і побили його, забрали телефон, кольцо-печатку. Виїхали на місце, потепілий був наляканий, слідів побоїв на потерпілому він не бачив. Потерпілий вказав що впізнав знайомого своєї дівчини, це був ОСОБА_23 . ОСОБА_23 пояснював ОСОБА_29 що хотів покарати за зґвалтування своєї дівчини. Заяв про зґвалтування не надходило.
Отже, з матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність встановлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочинів, у показаннях потерпілого та свідків не вбачається, а деякі розбіжності у зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на вищевикладений висновок суду. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілі чи свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині. Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілого та свідків, висновки експертизи та інші письмові докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданих стороною захисту апеляціях.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також і сукупністю письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме:
- витягом з кримінального провадження № 0001092 від 13.04.2016 року за ст.187 ч.3 КК України, відповідно до якого 12 квітня 2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин двоє невстановлених осіб через відкриті двері проникли до гаражу № НОМЕР_3 розташованого по вулиці Васильєвській в м. Дніпродзержинську поряд із трамвайним депо № 1 де погрожуючи ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та наносячи йому удари молотком по спині, заволоділи майном останнього (а.с.1);
- протоколом огляду місця події від 12 квітня 2016 року відповідно до якого оглянуто гаражі № НОМЕР_3 по вул. Арсенічева в м. Дніпродзержинську. На час огляду в гаражах знаходилися автомобілі Ваз НОМЕР_5 бежевого кольору та автомобіль Фольцваген Гольф д.з. НОМЕР_4 . Виявлено та вилучено молоток з дерев`яною ручкою довжиною приблизно 25 см. слід долоні розміром 89х80 мм з кришки багажного відділення автомобіля марки «ВАЗ 211013» (т.1 а.с.17);
- протоколом огляду місця події з фото таблицею до нього від 13.04.2016 року, відповідно до якого місцем проведення огляду є квартира АДРЕСА_6 . Під час огляду квартири була виявлена чоловіча сумка чорного кольору, шкіряна, в якій серед інших речей виявлено предмет схожий на пістолет «ZORAKI-MOD 101350 Cal/ 9 mm», чорного кольору, в магазині вказаного предмету знаходяться чотири патрони золотистого кольору з маркуванням Coba n 9mm. (а.с.36-45);
- протоколом огляду місця події з фото таблицею до нього від 13.04.2016 року відповідно до якого було оглянуто автомобіль ЗАЗ Cheri Amulet, чорного кольору, рік випуску 2008 н.з. НОМЕР_6 . Де в пластиковій кишені правої передньої двері зі сторони пасажира виявлене кільце металеве на якому знаходяться ключ з написом Bear Lock та W брелок з двома кнопками та червоним індикатором (а.с.46-50);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання з фото таблицею до нього від 13.04.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 серед пред`явлених йому для впізнання осіб вказав на ОСОБА_8 як особу, яка 12.04.2016 року проникла до його гаража № НОМЕР_3 Васильевській разом з іншим чоловіком спричинив чисельні удари по голові та тулубу, погрожував предметом схожим на пістолет, заволодів його майном (а.с.59-61);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання з фото таблицею від нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 серед пред`явлених йому для впізнання ключів, впізнав ключі якими заволоділи дві особи при нападі на нього, вказані ключі вилучені при огляді автомобіля ЗАЗ Cheri Amulet, чорного кольору, рік випуску 2008 н.з. НОМЕР_6 . (а.с.62-63);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання з фото таблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 серед пред`явлених йому для впізнання предметів схожих на пістолет впізнав предмет схожий на пістолет ZORAKI-MOD 101350 Cal/ 9 mm», чорного кольору, яким йому погрожував один з двох нападників під час нападу на нього 12.04.2016 року (а.с.65-67);
- довідкою регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області територіального сервісного центру № 1244 від 22.06.2016 року підтверджено, що за ОСОБА_8 станом на 22.06.2016 року зареєстровано автомобіль CHERY A 15 AMULET 2008 р.в. д.з. НОМЕР_7 , придбаний у кредит Приватбанк, отримав посвідчення водія НОМЕР_8 від 14.09.2007 р. кат. ВСДЕ (а.с.79);
- висновком судово-медичного експерта № 484-Е від 21.04.2016 року відповідно до якого будь-яких тілесних ушкоджень при огляді ОСОБА_8 не виявлено (а.с.136);
- висновком судово-медичної експертизи за № 434-Е від 13.04.2016 року відповідно до висновків якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені пошкодження у вигляді синців та саден на голові, тулубу, верхніх кінцівках, шиї. Пошкодження виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Давність утворення пошкоджень може відповідати терміну указаному обстеженим. Відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (а.с.147-178);
- висновком судово-балістичної експертизи від 27.04.2016 року від 12/3.1/3.2-344 відповідно до якої наданий для дослідження пістолет з маркуванням «ZORAKI-MOD 101350 Cal/ 9 mm», є вогнепальною зброєю. Пістолет є самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом сигнального (стартового) пістолета «ZORAKI-MOD.914-S» № НОМЕР_1 Cal/ 9 mm», РА Knall виробництва Туреччини, видалення з каналу ствола захисного елементу (заглушки). Конструкція пістолета дозволяє здійснювати постріли методом роздільного заряджання з використанням шумових пістолетних патронів калібру 9 mm», РА Knall, а в якості снарядів круглих свинцевих пуль шроту або картечі діаметром до 6,25 мм. При цьому забезпечується достатня вражаюча дія вистріляних снарядів для нанесення людині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень. Пістолет придатний для проведення пострілів. Надані для дослідження чотири патрони з маркуванням «Coba n 9 mm, які містяться в пістолеті з маркуванням «ZORAKI-MOD 101350 Cal/ 9 mm», до боєприпасів не належить. Патрони є 9-мм пістолетними патронами САВА П вітчизняного виробництва, спорядженими снарядами несмертельної дії гумовими кулями, та призначені до стрільби з травматичної зброї калібру 9 мм РА. Патрони для стрільби придатні (а.с.172-179);
- висновком судово-товарознавчої експертизи ринкова вартість станом на 12.04.2016 року мобільного телефону марки «Nokia Aaha 501 Dual Sim», придбаного 03.11.2013 року складає 700 грн., золотої обручки печатка, вагою 4 грама 585 проби, на обручці розміщено камінь білого кольору (документи на яку відсутні), придбана у 2004 році складає 4224,24 грн. (а.с.189-193);
- довідкою директора ПО «Ломбард Оникс» Анохіна, Яценко» ОСОБА_31 предоставив в залог майно мобільний телефон Нокіа 501, ІМЕІ НОМЕР_9 на підставі договору фінансового кредиту № 1.17508/0 від 13.04.2016 р. (а.с.206);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23.05.2016 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 серед пред`явлених йому для впізнання предметів, впізнав молоток з дерев`яною ручкою, на якій знаходяться фрагменти білої фарби, вказав, що зазначений молоток належить йому, зазначеним молотком один з чоловіків, які здійснювали напад на нього наносив йому удари в область спини (а.с.208-210);
- протоколом огляду предметів з фото таблицею до нього від 02.06.2016 року з якого слідує, що в кабінеті 306 Дніпродзержинського ВП, за адресою пр. Аношкіна 7/42 у м. Дніпродзержинську ОСОБА_12 добровільно надав для огляду належну йому сім карту мобільного оператора «КиївСтар», та зазначив номер мобільного телефону НОМЕР_10 . Як зазначив ОСОБА_26 зазначеною сім картою він користується на протязі 6 місяців, сім-карту в користування нікому не давав, не губив. Після здійснення ним разом з ОСОБА_8 розбійного нападу, під час якого ними був викрадений мобільний телефон марки Нокіа чорного кольору, в зазначений викрадений мобільний телефон 13.04.2016 року він вставив свою сім карту № НОМЕР_10 та здійснював дзвінки один з яких на номер ОСОБА_8 . На карті зазначені номери НОМЕР_11 . Після чого вийняв її з мобільного телефону та здав мобільний телефон до ломбарду. зазначена карта вилучається (т.2 а.с.5-9);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01 червня 2016 року з участю потерпілого ОСОБА_10 ,, який на місці події а саме в гаражі № НОМЕР_3 по вул. Василевській детально розповідав про обставини здійснення на нього розбійного нападу 12.04.2016 року приблизно в 21-30 час., пояснюючи при цьому наступне. Він пояснив, що перебував в гаражі, здійснював ремонт автомобіля ВАЗ 2101. В іншому відділі гаражу знаходився належний йому автомобіль Фольцваген гольф н.з. НОМЕР_4 , калітка на створі ворот була відчинена ОСОБА_32 , який запитав його він ОСОБА_33 чи ні, він відповів утвердителоьно. ОСОБА_23 достав з караман джинсів пістолет і наніс йому удар в ліву частину голови в область шиї. Він побачив іншого чоловіка у якого на голові була сіра в`язана шапка Балаклава опущена на обличчя, на руках печатки він зайшов до гаражу наніс йому удар по голові в область затилка, ОСОБА_29 засунув голову під автомобіль, щоб захистити. В цей час обидва нападника наносили йому руками, ногами удари по різним частинам тіла. ОСОБА_23 спитав де мобільний телефон, інший наносив удари молотком по задній поверхні шиї та спині, запитав де його гроші та особисті речі. Він відповів, що грошей не має, а речі в кутку гаража. ОСОБА_23 , який вже взяв мобільний телефон продовжив наносити йому удари ногами по тілу не давая можливості піднятися. Другий наніс йому особливо сильний удар молотком по спині, погрожуючи що якщо він вздумає заявити в поліцію на його кума то взорве його гранатою та спалить гаражі. Чоловік в Балаклаві знайшов його барсетку і ключі від автомобіля. Чоловіки вимагали сказати де гроші та написати розписку на автомобіль Фольцваген. Чоловіку в Балаклаві через погрози зрізати з пальця кільце, він сам його зняв та відав. ОСОБА_23 продовжував наносити удари ногами по всьому тілу. Чоловік в Балаклаві пішов до входу в спарений гараж, де знаходився автомобіль потерпілого, працювала сигналізація автомобіля. ОСОБА_23 пішов слідом і в цей час ОСОБА_29 вибіг з гаража. Нападники вибігли з гаража і побігли (а.с.46-50);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 13.06.2016 року за участю ОСОБА_12 у присутності захисника, під час проведення якого на місці події в гаражі № НОМЕР_3 по вул. Василевській він розповів що 12.04.2016 року приблизно о 20-00 разом з ОСОБА_23 приїхали у назначене місце на автомобілі чері амулет, де його залишили а самі направилися до гаражу, який належить потерпілому ОСОБА_29 з метою скоєння розбійного нападу. Першим до гаражу зайшов ОСОБА_23 та спитав у хлопця який там знаходився ти ОСОБА_33 , на що той відповів що так. Після зайшов ОСОБА_26 , він закрив ворота гаражу на задвижку. ОСОБА_26 наніс удар правої руки в область голови потерпілого, який сів опершись спиною об стіну. Після чого ОСОБА_26 почав наносити ногами та руками удари по тілу потерпілого, наніс близько чотирьох ударів ногою по тулубу. Побачив на капоті автомобіля молоток і наніс удар молотком в область спини. Після цього у потерпілого ОСОБА_23 забрав злоту обручку, мобільний телефон та ключі від авто потерпілого, потерпілого самого не залишали постійно наносили удари по всьому тілу. Після ОСОБА_23 направився у другу частину гаража за ним пішов і сам ОСОБА_26 , в цей час ОСОБА_29 вибіг з гаражу і побіг до гаражу, в якому горіло світло. Він та ОСОБА_23 з викраденими речами а саме золота обручка, мобільний телефон, ключі скрилися (а.с.91-99);
- висновком судово-медичної експертизи від 16.06.2016 року за № 713-Е відповідно до якого виявлені у потерпілого ОСОБА_10 пошкодження у вигляді: тупої травми грудної клітини з переломом поперечного відростку 4-го поперекового хребця з синцями в цій ділянці відносяться до середнього ступеня тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня, так як звичайний термін загоєння подібного пошкодження понад 21 доби. Пошкодження у вигляді синців та саден на голові, шиї, тулубу, верхніх кінцівках відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Пошкодження виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при механізмі та взаємному розтушуванні потерпілого та нападаючих, я к указано в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 (а.с.113-114);
- висновком судово-медичної експертизи від 16.06.2016 р. за № 716 Е відповідно до якої виявлені у потепілого ОСОБА_10 пошкодження у вигляді: тупої травми грудної клітини з переломом поперечного відростку 4-го поперекового хребця з синцями в цій ділянці, синці та садна на голові, тулубу, верхніх кінцівках, шиї, виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при механізмі та взаємному розташуванні потерпілого та нападаючих, як указано в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 та в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_26 (а.с.115).
Таким чином, вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Що ж стосується наведених в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого доводів про те, що органом досудового розслідування та судом були неправильно кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 187 КК України через відсутність у останнього наміру на вчинення саме розбійного нападу на потерпілого, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до відповідних свідчень обвинуваченого та цілком правильно визнав їх такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню.
Суд першої інстанції в даному випадку обгрунтовано зазначив, що про наявність наміру у обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на вчинення саме розбійного нападу свідчить сукупність таких обставин як відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_10 по відношенню до свідка ОСОБА_16 , проникнення ОСОБА_12 з одягненою на голову шапкою з розрізами для очей та ОСОБА_8 з вогнепальною зброєю до гаражу потерпілого ОСОБА_10 через відчиненні вхідні двері, спричинення чисельних тілесних пошкоджень потерпілому частини з яких відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних пошкоджень, заволодіння майном потерпілого у виді золотої обручки «печатки», мобільним телефоном «Nokia Asha 501 Dual sim», ключами від автомобіля «Фольксваген Гольф», д.н. НОМЕР_4 , брелоком сигналізації на загальну суму 4924,24 грн. Обвинувачений ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили що забрали у потерпілого належний йому мобільний телефон начебто для подальшого підтримання зв`язку з потерпілим, але не зважаючи на це телефон було закладено до ломбарду, гроші витрачені на власні потреби.
Колегія суддів погоджується з вищенаведеним висновком суду першої інстанції та вважає це певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, у зв`язку чим доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_8 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочинів, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих злочинів за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 187 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_8 невмотивовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому доводи сторони захисту є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначених у вироку злочинів. Так як вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи, немає підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства.
Оскільки доводи захисника та обвинуваченого не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у всій своїй сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційних скарг останніх про необхідність скасування вироку як винесеного з суттєвими порушеннями процесуальних норм задоволенню не підлягають.
Що ж стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини кримінального провадження, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, задовільно характеризується в побуті, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має певні вади здоров`я та потребує лікування. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей з урахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України строком 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
В даному випадку конфіскація майна як додаткове покарання є обов`язковим, передбаченим ч.3 ст. 187 КК України покаранням і призначення його ОСОБА_8 судом першої інстанції є цілком законним та обгрунтованим, а тому посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на безпідставність призначення йому судом саме цього покарання не може бути визнано слушними.
Вищезазначений висновок суду є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, і вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані по особу ОСОБА_8 та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілого про наявність підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, колегія вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Що стосується апеляційних вимог потерпілого ОСОБА_10 , зазначених в його апеляційній скарзі, в частині стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_8 коштів по відшкодовуванню моральної шкоди, то вони, на думку колегії суддів підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
В ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.
Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, встановити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Цих вимог Закону при розгляді даного провадження судом першої інстанції певним чином дотримано не було.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 5 000 грн.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції недостатньо врахував характер, тривалість та глибину заподіяних йому моральних страждань, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя, негативного переживання, важкістю виконання повсякденних обов`язків, тимчасовою відірваністю від активного соціального життя, порушенням сну, емоційною напругою, побоюванням щодо майбутнього стану свого здоров`я.
В подальшому потерпілий був змушений проходити амбулаторне лікування, терпіти болісні, неприємні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування у нього був порушений нормальний ритм життя, він почувався незручно з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування, був непрацездатним, що потягнуло за собою погіршення можливості отримання прибутків та призвело до зниження добробуту потерпілого та його сім`ї, внаслідок чого останній і досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення протиправною поведінкою обвинувачених.
Тому, на переконання колегії суддів, з урахуванням розумності та достатності, глибини душевних переживань та моральних страждань потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає за необхідне змінити на підставі ст. 409 КПК України вирок в частині вирішення цивільного позову та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 до 30 000 гривень, стягнувши вказану суму з обвинуваченого ОСОБА_8 . В решті вирок суду слід залишити без змін, як законний та обґрунтований.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 - задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 по відшкодуванню моральної шкоди змінити.
Збільшити розмір коштів по відшкодуванню моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 30 000 гривень.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4