Справа № 761/3129/20 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1958/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
за участю захисника: ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2020 року вказану скаргу було повернуто особі, яка іі подала.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що адвокатом оскаржується бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яке розташоване у Печерському районі міста Києва, у зв`язку з чим слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва не має права зобов`язувати уповноважених осіб Державного бюро розслідувань вчиняти будь-які дії.
Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, зазначивши, що за адресою вул. Панаса Мирного, 28 в місті Києві також ДБР не знаходиться; дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Абзацом 2 частини 3 статті 395 КПК України передбачено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 30.01.2020 року була постановлена без виклику сторін, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження починається для особи з моменту отримання копії ухвали.

Так, копія оскаржуваної ухвали суду першої інстанції була отримана апелянтом 03.03.2020 року, що підтверджується відомостями про трекінг поштового відправлення.

Враховуючи, що однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав і свобод особи є закріплення права на судовий захист, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу подано у передбачений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Частина 3 вказаної статті передбачає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частиною 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У ч. 8 вказаної вище статті встановлено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Так, Київським апеляційним судом про розгляд апеляційної скарги неодноразово, у встановлений КПК спосіб повідомлявся Офіс Генерального прокурора, однак, у зазначений день представники Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що неявка прокурора не перешкоджає судовому розгляду, оскільки він був належним чином повідомлений та його процесуальні права було дотримано.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 4 частини 1 статті 409 КПК України як підставу для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції передбачено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п. п. г) п. 1 ч. 1 ст. 38 КПК України, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є слідчі підрозділи органів державного бюро розслідувань.

Частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318380 цього Кодексу, з урахуванням положень Глави 26.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора Главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України), з урахуванням положень частини шостої статті 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України тощо).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у таких випадках не можна керуватися положеннями частини першої статті 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.

Водночас у більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України).

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування аналогії права, у зв`язку з чим, зазначене вище правило має застосовуватись і до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчих органів.

Так, захисником оскаржується бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , яка полягає у не розгляді клопотання про закриття кримінального провадження №0001905, у порядку та в строки, визначені ст. 220 КПК України.

Судом першої інстанції не було належним чином надано оцінку обставинам, на які звертав увагу захисник, а саме тому, що повістки та виклики ОСОБА_8 слідчим ДБР здійснювалися за адресою - вулиця Симона Петлюри 15, м. Київ, що територіально знаходиться в Шевченківському районі та за цією адресою здійснювалися інші процесуальні дії.

Окрім того, судом першої інстанції не було взято до уваги інші відомості, які вказують на розташування слідчих органів ДБР за наведеною вище адресою, зокрема інформацію, розміщену на сайті ДБР у розділі «Контакти».

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що скарга подана з порушенням правил територіальної підсудності є помилковими та такими, що порушують конституційні права особи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що адвокат ОСОБА_7 звернувся до належного суду, до компетенції якого віднесено розгляд його скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді не може вважатися обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2020 року, якою скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , яка полягає у нерозгляді клопотання у порядку та в строки, визначені статтею 220 КПК України, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001905, повернуто особі, яка її подала, скасувати, а матеріали за скаргою повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 306-307 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

__________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4