Справа № 308/279/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000361 від 18.12.2019 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший СВ в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулася до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадовими особами Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області умисно, в порушення вимог земельного та водного законодавства прийнято рішення про затвердження проекту із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :10:023:0004 площею 2,0 га., для ведення особистого селянського господарства, за межами населених пунктів на території Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, при тому, що на земельній ділянці фактично та згідно картографічних матеріалів розташовано озеро (водне сховище контур 302).

Згідно інформації, отриманої в ході тимчасового доступу у відділі в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :10:023:0004 площею 2,0 га., з цільовим призначенням для іншого сільськогосподарського призначення 25.08.2015 як землі державної власності ДП «Агрофірма Леанка» внесена де Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 28.02.1996 площа земель, наданих ДП «Леанка» в постійне користування на території Середнянської селищної ради, становила 1660,3 га.

21.03.2020 у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовим доказом земельної ділянки з кадастровим номером :10:023:0004 на тій підставі, що по своїй суті земельна ділянка є матеріальним об`єктом, який буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметом, що є об`єктом кримінально протиправних дій.

Згідно довідки № 194159094 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка за кадастровим номером :10:023:0004 належить ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на праві приватної власності.

24.04.2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду накладено арешт на вказану земельну ділянку.

Згідно довідки № 209637318 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка за кадастровим номером :10:023:0004 була відчужена 23.04.2020 року ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу і на даний момент власником є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на праві приватної власності.

Таким чином, органом досудового розслідування ставиться клопотання перед слідчим суддею про арешт земельної ділянки з метою забезпечення збереження речового доказу у незмінному правовому статусі, як земельну ділянку для особистого селянського господарства, а також не обтяжену заборонами та іпотеками у власності однієї фізичної особи.

Підставою ж застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження є той факт, що органом досудового розслідування встановлено правовий статус земельної ділянки, а саме передача її безоплатно у приватну власність з порушенням норм Земельного кодексу України.

Співставляючи обмеження права власності ОСОБА_5 та завдання кримінального провадження,слідчий зазначає, що обмежуючи її право розпорядження належним йому майном, орган досудового розслідування жодним чином не намагається впливати на її права в частині володіння та користування належним йому майном.

У судове засідання слідчий не з`явився, однак подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на те, що положеннями вказаної норми регламентовано можливість розгляду клопотання без участі власника майна у випадку, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання без участі власника.

Вивчивши зміст поданого клопотання та додані до нього письмові докази, приходжу до наступного висновку.

В провадженні ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали кримінального провадження №№000361 від 18.12.2019 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

В рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини кримінального правопорушення умисного в порушення вимог земельного та водного законодавства прийняття посадовими особами Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області рішення про затвердження проекту із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :10:023:0004 площею 2,0 га.

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на вказане у клопотанні нерухоме майно з тих підстав, що таке має значення речового доказу та для його збереження.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що 21.03.2020 у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовим доказом земельної ділянки з кадастровим номером :10:023:0004 на тій підставі, що по своїй суті земельна ділянка є матеріальним об`єктом, який буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметом, що є об`єктом кримінально протиправних дій.

24.04.2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду накладено арешт на вказану земельну ділянку.

Згідно довідки № 209637318 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка за кадастровим номером :10:023:0004 була відчужена 23.04.2020 року ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу і на даний момент власником є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на праві приватної власності.

Відтак, матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

На підставі наведеного слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема для збереження речових доказів, а також для можливості органом досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з вказаним речовим доказом, слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000361 від 18.12.2019 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження ( відчуження) земельної ділянки, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, з кадастровим номером :10:023:0004 загальною площею 2.0 га. для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, власник ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії) до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1