Провадження № 1-кс/761/7672/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000653 від 15.09.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000653 від 15.09.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, в рамках кримінального провадження №0000653 від 15.09.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України, накладено арешт з забороною на відчуження та проведення видобутку та транспортування корисних копалин (піску) на земельну ділянку площею 2 га, з кадастровим номером: :10:001:0044 за адресою: адміністративні межі Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, яка на підставі договорів купівлі-продажу, серія та номер: 2725 від 29.12.2017 належить ОСОБА_5 .

Також зазначає, що докази, які б могли вказувати на діяльність із видобутку піску відсутні, родовище будівельних пісків відноситься до корисних копалин місцевого значення, а не загальнодержавного, що виключає склад злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КПК України, а тому майно не є доказом злочину в розумінні ст.98 КПК України, в зв`язку з чим арешт накладено необґрунтовано, таким чином існують підстави для скасування арешту майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання в повному обсязі, просив скасувати арешт майна, оскільки обмежуються права ОСОБА_5 .

Слідчий ОСОБА_4 зазначив, що земельні ділянки є предметом злочину, об`єктом кримінально протиправних дій та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та наразі у арешті майна не відпала потреба, оскільки проводяться експертизи, слідчі та процесуальні дії з метою з`ясування всіх обставин справи.

Слідчий суддя, вислухавши доводи учасників судового розгляду, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, додатково долучені в судовому засіданні документи, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000653 від 15.09.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.03.2020 року, в рамках кримінального провадження №0000653 від 15.09.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України, накладено арешт з забороною відчуження та проведення видобутку та транспортування корисних копалин (піску) на земельну ділянку площею 2 га, з кадастровим номером: :10:001:0044 за адресою: адміністративні межі Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, яка на підставі договорів купівлі-продажу, серія та номер: 2725 від 29.12.2017 належить ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30.03.2020 року вбачається, що при вирішенні питання про накладання арешту на земельні ділянки слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що вказані земельні ділянки є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом у кримінальному провадженні №0000653 в розумінні ст.98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу та потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Також, слідчим ОСОБА_4 в судовому засіданні було доведено необхідність збереження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

При цьому, як вбачається з матеріалів клопотання про скасування арешту майна та долучених до нього документів, вони не містять доказів належності ОСОБА_5 вказаного майна, як і доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, якою накладено арешт на майно, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність арешту на земельну ділянку на теперішній час не відпала.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Так, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000653 від 15.09.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України.

Керуючись ст.ст. 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000653 від 15.09.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя