Провадження №11-кп/801/89/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 з внесеними до неї змінами заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, на утриманні має малолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
25.11.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 5 ст. 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 14.05.2014 на підставі акту амністії, згідно ЗУ «Про амністію в 2014 році»,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- на підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому в строк покарання зараховано строк перебування в слідчому ізоляторі під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження з 06.06.2018 по 16.07.2018;
запобіжний захід до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін заставу;
строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання;
стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України вибухово-технічної експертизи № 53 від 23.07.2018 та експертизи матеріалів, речовин та виробів № 112 від 23.07.2018 в сумі 8294 (вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) грн.;
скасовано арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2018 на майно, яке було вилучене у ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події 06.06.2018,
вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння бойових припасів при невстановлених обставинах, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, діючи умисно, знайшов бойові припаси (металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею з наявним маркуванням на корпусі «-80-75 Т» за своїми зовнішніми ознаками схожий на ручну гранату РГД - 5 та металевий предмет циліндричної форми сріблястого кольору з приєднаною металевою пластиною за допомогою металевого дроту з маркуванням на поверхні металевої пластини «62-75 УЗРГМ 583», що ззовні схожий на запал УЗРГМ), таким чином придбавши їх.
Усвідомлюючи, що вказані предмети являються бойовими припасами, а як наслідок - розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_7 почав носити їх при собі без передбаченого законом дозволу, що суперечить вимогам, визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21 серпня 1998 року № 622, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 №576.

В подальшому, 06.06.2018 близько 19:15 год. ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції неподалік будинку № 135А по вул. К. Коріатовичів, де в руках тримав металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею з наявним маркуванням на корпусі «-80-75 Т» за своїми зовнішніми ознаками схожий на ручну гранату РГД - 5 та металевий предмет циліндричної форми сріблястого кольору з приєднаною металевою пластиною за допомогою металевого дроту з маркуванням на поверхні металевої пластини «62-75 УЗРГМ 583», що ззовні схожий на запал УЗРГМ, які відповідно до висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи №53/112 від 23.07.2018 являються корпусом осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення та підривачем «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення та які у зібраному стані (в конструктивному поєднані) являються осколковою наступальною ручною гранатою РГД-5 промислового виготовлення військового призначення, яка відноситься до бойового припасу та яка придатна для здійснення вибуху.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості та застосувати відносно нього положення ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком. Свої вимоги мотивує тим, що судом не достатньо враховані обставини, що пом`якшують покарання, при відсутності обставин, що його обтяжують, а також того, що він є тяжкохворим і потребує тривалого лікування та дієтичного харчування, що неможливо забезпечити в місцях позбавлення волі, на його утриманні перебуває малолітній син, 2013 року народження, дружина, а також він допомагає своїй матері, яка хворіє і потребує допомоги. Крім цього ОСОБА_7 зазначає, що добровільно брав участь у антитерористичній операції.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 з внесеними до неї змінами заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_10 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, порушує питання про зміну вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, а саме, просить доповнити вирок вказівкою, що термін перебування під вартою ОСОБА_7 з 06.06.2018 по 16.07.2018 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховується у строк відбування покарання з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 з внесеними до неї змінами заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_10 та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного.

Суд, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України є вірною.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та повне визнання вини, відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на профілактичному наркологічному обліку з 23.10.2003 по 23.10.2004 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю та канабіоїдів зі шкідливими наслідками, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, приймав участь у проведенні АТО на сході України, хворіє на гепатит С, на його утриманні перебуває малолітня дитина, а тому підстав вважати покарання, призначене у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 263 КК України надто суворим немає з огляду на роз`яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Так, відповідно до ч.5 ст.72 КК України ( в редакції, що діє з 21.06.2017) термін перебування від вартою обвинуваченого зараховується у строк відбування покарання з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.

Хоча суд першої інстанції зарахував ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін перебування під вартою з 06.06.208 по 16.07.2018, однак не вказав, що цей термін зараховується з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 з внесеними до неї змінами заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання змінити.

Доповнити вирок вказівкою, що термін перебування під вартою ОСОБА_7 з 6 червня 2018 року по 16 липня 2018 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховується у строк відбування покарання з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: