490/14/20 09.04.2020
н/п 1-кс/490/1483/2020
Справа № 490/14/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000066 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2019 про зміну запобіжного заходу:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, що знаходиться у цивільному шлюбі, раніше судимому, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_3 захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_7

в с т а н о в и в:
14 лютого 2020 року захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про зміну запобіжного заходу.
Ухвалою від 21 лютого 2020 року, через встановлені слідчим суддею наявні недоліки, які позбавляли можливості призначити клопотання до судового розгляду та здійснити його розгляд по суті, слідчим суддею клопотання захисника ОСОБА_4 повернуто.
Миколаївський апеляційний суд 13.03.2020 року, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 встановили, що клопотання подано з дотриманням вимог ч. 3 ст. 201 КПК України, та постановили ухвалу про скасування ухвали слідчого судді від 21.02.2020 року а клопотання направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку, передбаченому ст. 201 КПК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 письмово доповнив подане клопотання, та посилаючись на практику рішень ЄСПЛ просив змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_3 на інший більш м`який, захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_3 клопотання підтримали просили про його задоволення.
Прокурор в судовому засіданні зачитав, що ризики, встановленні під час застосування підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, а документи які надані стороною захисту в обґрунтування правомірного вимагання боргу, на думку прокурора містять недостовірні відомості, у зв`язку з чим прокурор вважає підстав для зміни запобіжного заходу не має.
Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали провадження № 1-кс/490/1175/2020, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 підозрюється у кримінальному правопорушенні, а саме у тому, що на початку листопада 2019 року перебуваючи у невстановленому слідством місці, вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та групою невстановлених слідством осіб, та розробили злочинний план, направлений на вчинення вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_12 , чи його близькими родичами, особисті дані якого були змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», який полягав у тому, щоб отримати від останнього грошові кошти за неіснуючий борг в сумі 600 000 гривень.
При цьому, ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Огли, та група невстановлених слідством осіб усвідомлювали, що ОСОБА_12 не має перед ними жодних боргових зобов`язань, та для досягнення власної злочинної мети застосовували погрози потерпілому, та його сину направлені на вимогу передачі чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 діючи спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Огли, та групою невстановлених слідством осіб в період з 11.12.2019 по 22.12.2019 в м. Миколаєві неодноразово зустрічалися з потерпілим ОСОБА_12 з метою особистого збагачення, спрямованого на вчинення вимоги передачі чужого майна, шляхом застосування до нього психологічного насилля, що виразилось у висловлюванні погроз насильства, а також у грубій формі вимагали у потерпілого грошові кошти у сумі 600 000 гривень за неіснуючі борги.
В подальшому, 27.12.2019, у вечірній час ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та групою невстановлених слідством осіб прибули до готелю «Шале», який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Поштова, 30, де близько о 20:34 год. зустрілися з потерпілим ОСОБА_12 , та усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на вчинення вимоги передачі чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом застосування до нього психологічного насилля, що виразилось у висловлюванні погроз насильства, а також демонструючи ніж, погрожуючи нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, в грубій формі почали вимагати у потерпілого грошові кошти у сумі 600 000 гривень.
11.01.2020 приблизно о 13:50 ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , прибули на територію, прилеглу до ресторану «Вареники», який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 74а/2, з метою завершення реалізації злочинного умисного, направленого на особисте збагачення, діючи за попередньою змовою, здійснили дії, які виразилися у вимоги передачі чужого майна. В подальшому ОСОБА_10 зайшов до ресторану «Вареники», де здійснили дії, які виразилися у вимоги передачі чужого майна, та отримав від потерпілого ОСОБА_12 раніше виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді банкнот номіналом 500 гривень (номер та серія ЛБ4527342) кожна в кількості 500 штук на загальну суму 250 000 гривень, як частину неіснуючого боргу у розмірі 600 000 гривень.
11.01.2020 ОСОБА_3 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, про що повідомлено про підозру.
Крім того, ОСОБА_3 підозрюється у незаконному придбані, зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вилучених під час проведеного працівниками правоохоронних органів 11.01.2020 року обшуку, у автомобілі INFINITI QX56 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку судової експертизи зброї наданий на експертизу пістолет "STALKER 917-S" є вогнепальною стрілецькою зброєю - виготовлений способом саморобної переробки самозарядного шумового пістолета моделі "STALKER 917-S" № НОМЕР_2 , а один пістолетний патрон калібру 9 мм є боєприпасом - пістолетним патроном калібру 9 мм, що споряджений саморобним способом шляхом переспорядження промислово виготовленої капсульної гільзи шумового патрону калібру 9 мм Р.А. із використанням пороху та металевої кулі.
26.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
10.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.01.2020 року, 11.01.2020 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
11.01.2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
13.02.2020 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.
13.01.2020 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_13 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 28.02.2020 року.
28.02.2020 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 продовжено ОСОБА_14 строк тримання під вартою до 26 квітня 2020 року.
Як вбачається зі змісту наведених вище ухвал, слідчі судді дійшли висновку щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, виходячи з того, що зазначені у клопотанні слідчого обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування даними, що містилися у клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.
Як вбачається з клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу, останній висловив свою незгоду в частині не застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, та/або не обрання слідчим суддею альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, оспорюючи при цьому наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_3 , вказуючи про те, що ОСОБА_3 вимагав від потерпілого боргові зобов`язання за Договором №1 про відступлення права вимоги за Договором №04/11-18 від 04.11.2018 року укладеного між ТОВ "Ніковіта" то ТОВ "Ніка-Дорбуд" директором якого є ОСОБА_15 , який є потерпілим у кримінальному провадженні, до якого згідно з КПК України вжито заходів безпеки, шляхом зміни відомостей про особу. На думку сторони захисту викладені обставини виключають склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, що зумовило застосування суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Частина 4 цієї статті зазначає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу
Розглядаючи дану справу, зокрема питання про необхідність зміни запобіжного заходу слідчий суддя враховує положення глави 18 КПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та застосовує Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Згідно ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підозра ОСОБА_3 у погрозі застосування потерпілому ОСОБА_12 насильства ґрунтується на здобутих органом досудового розслідування показах потерпілого ОСОБА_12 , який в протоколі від 28.12.2019 року, зазначив, що 27.12.2019 року біля готелю "Шале" в м. Миколаєві ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 зустрілись із ним, де в ході розмови ОСОБА_16 дістав ніж із кишені та зробив крок йому на зустріч, й запитав: " ОСОБА_20 , що, приштрикнути?", після чого ще декілька разів повторив, демонструючи ніж.
Саме ці покази були достатніми для застосування 13.01.2020 року ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та іншим підозрюваним у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_21 , якому в подальшому було зменшено обсяг раніше повідомленої підозри, через неправдиві покази потерпілого ОСОБА_12 у протоколі від 28.12.2019 року.
ЄСПЛ у своїх рішеннях (зокрема "Харченко проти України", "Єлоев проти України", "Фельдман проти України") неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення особи свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
Проте, прокурор ОСОБА_5 інших доказів в обґрунтування повідомленої ОСОБА_3 підозри, не здобув, інших підстав для продовження тримання підозрюваного під вартою, з детальним обґрунтуванням ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу не навів та слідчому судді не представив. Прокурор ОСОБА_22 в судовому засіданні лише обмежився оголошенням ризиків з попередньої ухвали слідчого судді про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, при цьому прийшов у судове засідання без матеріалів кримінального провадження №0000066.
Так, прокурор навів, що станом на цей час підстав для зміни підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу не має, оскільки існують ризики передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, та є раніше судимою особою.
У своєму Рішенні "Подвезько проти України" №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи "за" і "проти" звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Положення статті 201 КПК України є підтвердженням реалізації засади змагальності сторін та свободи у наданні доказів до суду (ст. 22 КПК України), цією статтею закріплено право участі сторони захисту у вирішенні питання про зміну запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються (обвинувачуються) у вчиненні кримінальних правопорушень. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України. Альтернативність їх вибору дає змогу застосувати найбільш ефективні з них, при цьому враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу правопорушника та інші обставини, які у своїй сукупності можуть об`єктивно впливати на хід досудового розслідування та прийняття законного рішення за його результатами.
На підставі наявних у конкретному кримінальному провадженні даних, можна із певною вірогідністю стверджувати, що відсутні належні обґрунтування того, що інші запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не забезпечать належної поведінки підозрюваного ОСОБА_3 , не буде забезпечено виконання ним завдань кримінального судочинства.

За таких обставин слідчий суддя вирішує про наявність підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 .
У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Виконуючи вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме, рішення по справі "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010р., в якому суд зазначив: "п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховувано наявність грошових засобів у обвинуваченого".
Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі "Єлоєв проти України": "Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного.
Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання".
Стаття 182 КПК України встановлює розмір застави у певних межах щодо осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні злочинів невеликої тяжкості так і особливо тяжких.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст.189, та ч. 1 ст. 263 КК України, санкції статей яких, передбачає покарання від 3 до 7 років, що згідно приписів ст. 12 КК України відпоститься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжких злочинів становить - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового, сімейного стану підозрюваного інших даних про його особу та ризиків, передбачених КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_3 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Як свідчать матеріали кримінального провадження підозрюваний має родину, місце проживання, батьків похилого віку, які потребують стороннього догляду, що підтверджується документально та не заперечувалось прокурором.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховує обставини інкримінованих підозрюваному злочинів, приймає до уваги наявність ризику можливого переховування підозрюваного, приймає до уваги дані про особу підозрюваного, фінансовий стан підозрюваного та його родини, та вважає, що у даному випадку існує сукупність обставини, які вказують на те, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може застава, яка з урахуванням конкретних обставин справи та підозри відповідно до якої ОСОБА_3 вчинив злочини, має перевищувати визначений положеннями п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір, але не повинна перевищувати максимального розміру застави, визначеному положеннями п. 3 ч. 5 вказаної статті процесуального закону.

На думку слідчого судді, розмір застави що перевищить максимальну межу визначену п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та становитиме 130 (сто тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та з урахуванням фінансового становища підозрюваного та членів його родини, про що свідчать надані суду документи, не буде завідомо непомірним.

Заперечуючи проти клопотання прокурор не назвав жодну із обставин, що можуть узгоджуватися з приписами ч. 4 ст. 183 КПК України, що прямо суперечить Європейській конвенції з прав людини і основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Саме такий розмір застави, у межах який передбачений законом для даного виду кримінального правопорушення, що становить 273260 (двісті сімдесят три тисячі двісті шістдесят) грн., є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього законом обов`язків та помірним для нього, оскільки розмір застави повинен бути пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення.
Прокурор не навів переконливих тверджень щодо наявності виняткових обставин, які б поза всяким розумним сумнівом свідчили про неможливість обрання щодо ОСОБА_3 слідчим суддею альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, оскільки тяжкість покарання та резонанс справи, не можуть бути єдиним обґрунтуванням щодо цього, оскільки у такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, вважаю, що судовим розглядом здобуто підстави для яастково задоволення клопотання захисника підозрюваного, оскільки саме такий альтернативний вид запобіжного заходу як застава, здатний на цьому етапі досудового розслідування забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Рішення слідчого судді, прийняте за результатами розгляду клопотання захисника підозрюваного про зміну запобіжного заходу, оскарженню не підлягає (ст. 309 КПК України).
Керуючись ст. 372, 376 КПК України -
п о с т а н о в и в:
Клопотання про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.
До застосованого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дія якого триває до 26 квітня 2020 року, визначити альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 130 (сто тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 273260 (двісті сімдесят три тисячі двісті шістдесят) грн. за умови внесення якої на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_3 негайно звільнити з під варти.
У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_3 строком до 01 червня 2020 року наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; особисто або через інших осіб утриматись із спілкуванням із потерпілим ОСОБА_12 та свідками; здати, у разі наявності, до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон України.
Роз`яснити ОСОБА_3 що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1