Справа № 357/5300/20
У Х В А Л А

03 червня 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження - слідчого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 які належать ОСОБА_6 , шляхом зупинення будівельних робіт по матеріалах кримінального провадження № 0002530 від 04.09.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 які належать ОСОБА_6 , шляхом зупинення будівельних робіт по матеріалах кримінального провадження № 0002530 від 04.09.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, мотивоване наступним.

До Білоцерківського ВП надійшла заява ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 ведуться будівельні роботи по квартири АДРЕСА_1 , що спричинило значну шкоду мешканцям квартир АДРЕСА_2 вищевказаного будинку, про, що було внесено відомості до ЄРДР.Допитана ОСОБА_6 показала, що у неї у праві приватної власності перебуває кв. АДРЕСА_1 , та три земельні ділянки за номерами :04:012:0116, :04:012:0117 на підставі договорів дарування, та :04:012:0291 на підставі рішення міської ради.На даний у час у вказаних приміщеннях проводяться будівельні роботи за її замовленням у звязку з тим, що вказані приміщення перебувають у аварійному стані, що також підтверджується звітом про проведення технічного обстеження. В подальшому вона звернулася до управління містобудування та архітектури для надання їй будівельного паспорту, який був отриманий 19 лютого 2018. Всі твердження ОСОБА_4 вона вважає нісенітницею, оскільки має всі дозвільні, документи, отримані у законному порядку. Допитана ОСОБА_4 показала, що у неї та членів її сімї у праві приватної власності перебуває кв. АДРЕСА_3 , та земельна ділянка за номером:04:012:0051. ОСОБА_6 проводить будівельні роботи по будівництву квартир АДРЕСА_1 , без отримання від неї та членів її сімї згоди, що вимагає Наказ № 103 п. 2.1 від 05.07.2011 «Про затвердження порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки» та з-за прикріплення нової частини будинку ОСОБА_6 до старої будівлі ОСОБА_4 можливо відбудеться руйнація будинку. Згідно документів витребуваних у БМР встановлено: Лист повідомлення ОСОБА_6 від 04.04.2018 за № Б-0404/8-71, про те що, повідомлення про початок будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво який здійснюється на підставі будівельного паспорта/про зміну даних повідомленні про поччаток виконання будівельних робів щодо об`єктів будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, не може бути внесено до єдиного реєстру; Припис № С-1804/1 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; Акт від 01.04.2019 року № 2 складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; Припис № С-0104/2 від 01.04.2019 про зупинення підготовчих та будівельних робіт; Припис № С-0104/2/1 від 01.04.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; протокол № 1-Л-А 1604/2 від 16.04.2019 року про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 ; Постанова № А-2504/2 від 25.04.2019 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 ; Електронні рапорти про виклики поліції заявником ОСОБА_4 .

Слідчим зазначено, що незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вище зазначені квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , може призвести до втрати речових доказів.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий ОСОБА_3 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що з метою запобігання можливості втрати речових доказів, існують обґрунтовані підстави для накладення арешту на вищезазначені квартири по АДРЕСА_6 .

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання за викладених в ньому обставин та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 вказала, що є заявником в даному кримінальному провадженні та володіє 2/3 частинами будинку АДРЕСА_6 проводить незаконне будівництво, вона отримала незаконний будівельний паспорт, частину будинку свою вони знесли. Зараз в їхньому будинку три несущі стіни. Просить клопотання задовольнити.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 суду показав, що 16.04.2019 року слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду було відмовлено в аналогічному клопотанні слідчого про арешт майна. Також вказав, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 29.01.2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2019 року було залишено в силі. Копії відповідних рішень надав для приєднання. Просив відмовити в задоволенні клопотанні.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Надані суду матеріали не містять відомостей, які б давали розумні підстави і підозри вважати квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 які належать ОСОБА_6 є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002530.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 29.01.2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2019 року було залишено в силі.

Таким чином, слідчим, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні, зокрема не доведено тих обставин, що квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 які належать ОСОБА_6 , були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально-протиправним шляхом, що виключає їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим, оскільки ним не доведено необхідність його задоволення, в матеріалах клопотання відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, передано чи відчужено. Наведені слідчим обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту та заборони та обмеження користуванням, розпорядженням даним майном, саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України. З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002530 від 04.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України про арешт майна шляхом зупинення будівельних робіт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1