Справа № 357/1989/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 21 лютого 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 21 лютого 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, мотивоване наступним.

Старший слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з названим клопотанням, просить накласти арешт на вилучене 21 лютого 2020 року під час проведення огляду місця події, а саме на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , серія та номером НОМЕР_1 , яке зберігається при матеріалах справи в приміщенні СВ відділення поліції Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області, в якості речового доказу, так як винайдені речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, можуть бути предметом злочину, речовими доказами, а тому наявна необхідність у застосуванні до вилученого майна такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити. Таким чином слідчий підтвердив свою зацікавленість у розгляді зазначеного клопотання.

В судове засідання володілець майна ОСОБА_5 не з`явився, про день та час розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи, що учасники кримінального провадження не прибули до судового засідання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, врховуючи заяву та доводи слідчого на які останній посилається в клопотанні, який просив задовольнити клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, до Білоцерківського ВП надійшов рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в м.Біла Церква УПП в Київській області капрала поліції ОСОБА_6 в якому останній повідомив, що 21.02.2020 року ним та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , на 78 кілометрі автодороги сполученням "Київ-Одеса", було зупинено автомобіль марки "SUBARU" за порушення правил дорожнього руху. При перевірці посвідчення водія вказаного автомобіля - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 було виявлено підробку вказаного документу, а саме в посвідченні водія були розбіжності з базою НАІС за даною серією та номером РКА 054713 згідно бази даних вказане посвідчення видане на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та вказаний бланк не відповідає оригіналу.

У подальшому, в ході проведення огляду місця події за адресою: Київська область, м. Біла Церква , а саме на стаціонарному посту № 0201 розташованому на 78 кілометрі автодороги сполученням «Київ-Одеса» було вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , серія та номером РКА 054713. вилучене та запаковане до поліетиленового пакету № 7190847.

Відповідно до рапорту працівника поліції встановлено, що підставою для підозри підробки згаданого посвідчення водія стало наступне: в посвідченні водія були розбіжності з базою НАІС за даною серією та номером НОМЕР_1 згідно бази даних вказане посвідчення видане на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та вказаний бланк має відсутність голограмного покриття.

Відомості за вказаним фактом було внесено до ЄРДР слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за №0000727 від 21 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, тобто досягнення завдання кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, виникла необхідність у проведенні судово - технічної експертизи документів у вказаному кримінальному провадженні, предметом дослідження якої слугує вище вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Враховуючи, що для проведення експертизи потрібен тривалий час, є необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно: посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке є предметом кримінального правопорушення.

Враховуючи, що тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні є необхідність у накладенні на нього арешту.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Згідно ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.4 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту вище описаного майна є визнання його речовими доказами та проведення судових експертиз.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що слідчий надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до його зникнення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 21 лютого 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 21 лютого 2020 року під час проведення огляду місця події, а саме на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , серія та номером НОМЕР_1 .
Арештом визначити заборону зберігання, користування, розпорядження зазначеним майном їх власника та інших осіб.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити зберігання та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1