Справа № 676/4284/19
Провадження № 1-кп/676/452/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5

у відкритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області розглянув обвинувальний акт по кримінальному провадженню за №00349 по обвинуваченню,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , не судимого, ідентифікаційний номер - облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 близько 9 год. 13.03.2019 року, будучи військовослужбовцем за контрактом в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про оборону», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 16, 129-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір тимчасово умилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 та вибув до місця свого постійного проживання, де проводив час на власний розсуд до 07.10.2019 року, тобто до моменту повернення в розташування військової частини НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 .
6 грудня 2019 року між прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України. Згідно до поданої сторонами угоди, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, сторони погодили покарання ОСОБА_4 в межах санкції передбаченої ч.4 ст. 407 КК України у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування від покарання з випробуванням.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду з обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості та просить суд її затвердити, при цьому пояснив, що угода з його сторони є добровільною і він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості і просять її затвердити. При цьому ОСОБА_4 вказав, що повністю визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаюється, укладення угоди є добровільним, він цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинувачен ого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним ; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та вважає угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначенні ч.2 ст. 473 КПК України.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для не визнання винуватості.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 що виразилось у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом - не встановлено.

З врахуванням обставин справи і даних про особу винного, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371,373-375,474-475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 6 грудня 2019 року у кримінальному провадженні за №00349 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, укладену між прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речових доказів - немає.

Судових витрат по справі - немає.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановлені КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1