Справа № 643/3516/20
Провадження № 1-кс/643/1318/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 24.02.2020 про закриття кримінального провадження № 0000967 від 17.02.2018 за ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернулась до суду з скаргою на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 24.02.2020 про закриття кримінального провадження № 0000967 від 17.02.2018 за ч. 1 ст. 289 КК України в обґрунтування якої зазначила, що вказане кримінальне провадження відкрито за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_6 належним їй автомобілем «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 .

Оскаржувану постанову ОСОБА_5 вважає незаконною та просить скасувати з погляду на те, що слідчий безпідставно не врахував під час її винесення, що транспортний засіб, яким заволодів 01.09.2017 ОСОБА_6 , належав виключно їй, лише за її згодою останній міг користуватись вказаним автомобілем, проте такої згоди вона йому не давала. Доказів, які б підтверджували будь-які права ОСОБА_6 на зазначений автомобіль, в ході розслідування не здобуто, проте слідчий з невідомих підстав робить висновок, що останній мав такі права, посилаючись виключно на показання ОСОБА_6 .

В оскаржуваній постанові слідчий посилається на показання свідка ОСОБА_7 , який працював вахтером за місцем проживання потерпілої та вказує на перебування останньої та ОСОБА_6 у близьких стосунках, проте на підтвердження роботи свідка вахтером не надано жодного доказу, а період, протягом якого він начебто працював, не відноситься до часу вчинення злочину.

Через невірну оцінку наявних доказів та хибні висновки, покладені в основу оскаржуваної постанови, щодо відсутності в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану постанову.

До суду ОСОБА_5 подала заяву про розгляд скарги у свою відсутність та наполягла на її задоволенні.

Від слідчого надійшли матеріали кримінального провадження.

Прокурор подала заяву про розгляд скарги у свою відсутність, надала заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000967 воно розпочато за заявою ОСОБА_8 (на теперішній час ОСОБА_5 ) про незаконне заволодіння належним їй транспортним засобом «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 . Відповідна заява датована 29.01.2018.

Під час розслідування потерпіла ОСОБА_5 показала, що з грудня 2016 року підтримувала з ОСОБА_6 довірчо-дружні відносини, вони проводили спільний відпочинок, іноді останній залишався у неї вдома, проте спільне господарство вони не вели, спільного бюджету не мали. В липні 2017 року вона за власні кошти придбала автомобіль «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 , яким іноді дозволяла користуватись ОСОБА_6 , для чого передавала йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключи від нього. Ввечері 31.08.2017 ОСОБА_6 , після виниклого між ними конфлікту, без дозволу потерпілої заволодів належним їй автомобілем та вночі потрапив на ньому в ДТП.

ОСОБА_6 , будучи допитаним в якості свідка, заперечував факт заволодіння автомобілем ОСОБА_5 без згоди останньої, зазначивши, що перебував у близьких стосунках з потерпілою з 2016 року, приймав участь у придбанні автомобіля «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 шляхом надання частини коштів та мав вільний доступ до ключів й свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля, в наслідок чого безперешкодно користувався ним.

Допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також батько потерпілої ОСОБА_11 підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в будинку № 94-В по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, наявності у потерпілої автомобіля «ВАЗ 21010», р.н. НОМЕР_1 та користування ним ОСОБА_12 , який як самостійно, так і разом з ОСОБА_8 . Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не спростували даного факту.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Твердження потерпілої про неможливість посилатись на показання таких свідків як ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , через відсутність відомостей про офіційне працевлаштування першого, та незнайомство з другим, не можна вважати таким, що ґрунтується на законі, так як свідком, відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України, може бути будь-яка фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Відсутність офіційного працевлаштування ОСОБА_7 не є предметом дослідження даного кримінального провадження і не впливає на здатність свідка володіти відомостями про обставини кримінального правопорушення, що розслідується, як не впливає на можливість ОСОБА_9 бути свідком у даному кримінальному провадженні той факт, що з останньою не знайома потерпіла. Показання даних свідків цілком узгоджуються з показаннями інших свідків та іншими доказами.

Крім того, будучи неодноразово допитаною в якості потерпілої ОСОБА_5 жодного разу не повідомляла слідчому, що забороняла ОСОБА_6 користуватись належним їй автомобілем, в тому числі в ніч з 31.08.2018 на 01.09.2018, коли між ними виник конфлікт, зазначаючи, що ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію перебували у вільному для ОСОБА_6 доступі, який знаходився в квартирі потерпілої за згодою останньої.

Вказане, в сукупності з іншими доказами, які не підтверджують позицію потерпілої безсумнівно і беззастережно, та тим фактом, що з заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 звернулась до відділу поліції майже через пів року після події, свідчить про вірність висновків слідчого.

Об`єм проведених слідчих дій та встановлених при цьому обставин кримінального провадження дозволяє вважати, що досудове розслідування є ефективним. Отримані під час досудового розслідування докази, насамперед показання потерпілої та свідків, оцінені слідчим як окремо, так і в сукупності вірно, висновок слідчого про відсутність в діянні, що розслідується, ознак кримінального правопорушення є цілком обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

За вказаних обставин твердження потерпілої про наявність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 слід вважати безпідставним, а оскаржувану постанову законною.

Керуючись ст.ст. 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 24.02.2020 про закриття кримінального провадження № 0000967 від 17.02.2018 за ч. 1 ст. 289 КК України відмовити.

Матеріали кримінального провадження повернути до СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1