УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Закарпатської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді з скаргою у порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокуратури Закарпатської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування доводів скарги заявники посилаються на те, що у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа № 260/931/19/21155/19, суддя ОСОБА_5 , за позовом ФОП ОСОБА_6 до управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, яка в черговий раз була призначена до розгляду на 03.10.2019 року на 11 год. Оскільки за їхніми письмовими зверненнями Управління Держпраці у Закарпатській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_6 , в ході якого підтвердилися факти використання працівників без оформлення трудових відносин та складений протокол про адміністративне правопорушення, який через Мукачівський міськрайонний суд направлено до Берегівського районного суду для розгляду по суті та знаходилося в провадженні судді Берегівського районного суду ОСОБА_7 , на підставі Конституції України, КУпАП, та як заявникам їм нарочно надано копії протоколу про накладення на ОСОБА_6 , приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , що використовував найману працю без належного оформлення трудових договорів та сплати податків і обов`язкових платежів, а також копії повістки про передачу справи на розгляд в Закарпатському окружному адміністративному суді, роз`яснено їм, як заявникам право брати участь в судовому засіданні та надавати як усні, так і письмові пояснення, просять їх допустити в якості свідків з правом надавати докази та пояснення по справі.

У скарзі зазначається, що він ОСОБА_4 проживає разом з іншими членами сім`ї, пенсіонерами, є власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_4 , та користується земельною ділянкою розміром 0,18 га, які виділили йому на відстані 0,5 м від межі суміжної земельної ділянки Лехнер. Після виділення земельної ділянки сплачував земельний податок за вказаний розмір земельної ділянки. Сусід ОСОБА_6 , приватний підприємець, є власником житлового будинку та суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , постійно проживає в будинку та користується суміжною земельною ділянкою та житловим будинком. Житловий будинок побудований на законних підставах і жодних претензій до його будівництва позивач не має. В порушення вимог чинного законодавства України, а саме змін № 6-1 державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92* Наказом Держкоммістобудування України № 164 від 25.09.1997 року, введеного в дію 01.12.1997 року та загальновизнаних правил добросусідства сусід ОСОБА_6 умисно постійно створює конфліктні ситуації. На земельних ділянках, виділених для будівництва та обслуговування будинку розмістили тракторний парк, сховища для зберігання пестицидів, хімдобрив, ПММ та інших шкідливих та отруйних речовин. Більш того, починаючи з серпня 2018 року ОСОБА_6 без жодних на то дозвільних документів завіз на вказані земельні ділянки будівельні матеріали, а саме залізобетонні труби, пісок, цемент, провів земляні роботи та встановлює несанкціоноване сховище (гаражі) для розміщення та зберігання сільськогосподарської техніки, ПММ, мінеральних добрив, пестицидів та інших шкідливих речовин, використовує найману працю робітників та неповнолітніх без оформлення трудових відносин та ухиляється від сплати податків, використовує в господарських цілях електроенергію, проте сплачує по тарифам як громадянин, а не підприємець. Самовільні, недобросусідські дії відповідачів нанесли та наносять йому та його сім`ї матеріальну та моральну шкоди. Крім того, більш ніж десять років приватний підприємець ОСОБА_6 використовує найману робочу силу робітників, які належним чином не оформлені на роботу, їм не видані трудові книжки, заробітна плата виплачується готівкою, не сплачуються податки та обов`язкові платежі, використовує працю неповнолітніх, що заборонено чинним законодавством України. Зокрема, у нього з 2009 року по даний час працюють трактористами-механізаторами мешканці с. Боржава ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 молодший, ОСОБА_21 , та неповнолітні ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , Дербрецені та інші неповнолітні особи.

Заявники вказують, що вважаючи дії сусіда ОСОБА_6 щодо самовільного несанкціонованого будівництва господарських будівель без належних дозволів і всупереч будівельних норм і правил такими, що порушують конституційні права та охоронювані законом їх цивільні інтереси, ДБНіП та санітарні норми і правила з наступних підстав і є кримінальним правопорушенням, а з використання робочої сили, в тому числі і неповнолітніх без належного оформлення правопорушенням вони звернулися з письмовою заявою до управління Держпраці у Закарпатській області та просили здійснити перевірку незаконної діяльності приватного підприємця ОСОБА_6 з використанням найманої праці неповнолітніх без оформлення трудових відносин та прийняти по відношенню нього передбачені чинним законодавством України міри впливу на припинення незаконної діяльності залучення до праці неповнолітніх. Їх заява задоволена та складено акт перевірки і матеріали направлені в суд для притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за використання найманих працівників без оформлення трудових договорів, а відносно використання праці неповнолітніх без оформлення трудових відносин порекомендували звернутися до прокуратури Закарпатської області. Між тим, після складання акту перевірки Чейке та передачі матеріалів перевірки до суду ОСОБА_6 продовжує свої протиправні дії та далі використовує найманих працівників, в тому числі і неповнолітніх без належного оформлення трудових договорів, ухиляється від сплати податків та інших обов`язком платежів, чим наносить громадянам та державі значної матеріальної та моральної шкоди. Наголошують на тому, що дані обставини підтверджуються відеозаписами на двох відеокасетах дисках, які ними можуть бути надані на першу вимогу і яка знаходяться в матеріалах адміністративної справи.

Також заявники зазначають, що, з цього приводу, ФОП ОСОБА_6 подав адміністративний позов в Закарпатській окружний адміністративний суд до управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, який був призначений до розгляду на 03.10.2019 року на 11 год., де в якості свідків давали покази ОСОБА_25 , мешканець АДРЕСА_5 , ОСОБА_26 , мешканець АДРЕСА_6 , які, будучи попереджені письмово за ст. 383 КК України, всупереч фактичним обставинам справи, за грошову винагороду та під тиском ФОП ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_27 давали завідомо неправдиві показання, чим вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 384 КК України. Більше того, інших свідків у даній справі, в тому числі й неповнолітніх, до справи не залучено та не допитано, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства України. Зі слів ФОП ОСОБА_6 та його дружини він разом з адвокатом ОСОБА_28 за грошову винагороду вирішив всі судові питання з суддею Гебеш позитивно, оскільки в Берегівський податковій адміністрації працює його родичка і вона також зверталася до судді і відкрито глузує з них та продовжує залучати неповнолітніх на різних роботах, не сплачуючи при цьому жодних податків.

Заявники наголошують, що вважаючи, що в діях ФОП ОСОБА_6 є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 150 КК України, вони 31.10.2019 року звернулися до прокуратури Закарпатської області із заявою про вчинення злочину та вимогою виконати вимоги ст. 214 КПК України. Станом на 04.11.2019 року прокуратура Закарпатської області вимоги ст. 214 КПК України не виконала.

З урахуванням наведеного заявники просять: зобов`язати прокуратуру Закарпатської області внести ці відомості про вчинення кримінального правопорушення ФОП ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст. 150 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове провадження; зобов`язати прокуратуру Закарпатської області повідомити ФОП ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст. 150 КК України; зобов`язати прокуратуру Закарпатської області направити копію повідомлення про відкриття кримінального провадження та виписку з Єдиного реєстру досудових розслідувань на їх адресу у встановлений чинним законодавством України термін.

Заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, при цьому 29.11.2019 року подали до суду клопотання, згідно з яким скаргу підтримують та просять задовольнити, а справу розглянути без їх участі. Разом із тим, 19.12.2019 року від заявника ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу у їх відсутності та повністю задовольнити скаргу.

Уповноважена особа прокуратури Закарпатської області у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомлено, а відтак, слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, та положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розгляд скарги у її відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до ст. 2 КПК України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідний захист прав і свобод людини при досудовому розслідуванні реалізується в тому числі через забезпечення права оскарження до суду окремої процесуальної дії чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора. Оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора до суду може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України (ст. 24 КПК України).

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Відповідно до п. 1 ч. 1 вказаної статті, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк. Зокрема, може бути оскаржена бездіяльність, яка полягає у нездійсненні слідчим процесуальних дій щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 31.10.2019 року, адресованою прокуратурі Закарпатської області, заявники просили: внести відомості, викладені у даній заяві, про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст. 150 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове провадження; повідомити ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст. 150 КК України; допитати в якості свідків перекладача та юрисконсульта Управління Держпраці в Закарпатській області, які брали участь в судових засіданнях і можуть особисто підтвердити факт дачі завідомо неправдивих показів; всі слідчі дій проводити з їх участю, а вразі необхідності з участю їх представника; копію повідомлення про відкриття кримінального провадження та виписку з Єдиного реєстру досудових розслідувань направити на їх адресу у встановлений чинним законодавством України термін.

Зазначену заяву про кримінальне правопорушення прийнято прокуратурою Закарпатської області 31.10.2019 року, що підтверджується відповідним штемпелем на заяві за вхідним № 513.

Як встановлено слідчим суддею, станом на день розгляду поданої скарги жодних дій, спрямованих на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення та здійснення досудового розслідування не вчинено, а дані про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 31.10.2019 року відсутні.

За приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

За змістом вказаної норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Також слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У разі оскарження бездіяльності прокурора чи слідчого, яка полягає в у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України) суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримувався прокурор чи слідчий процедури, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК України щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема, чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.

При цьому відповідно до вимог ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, уповноважена особа, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явилася, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги слідчому судді не надала.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Виходячи з наведених обставин, а також враховуючи, що розгляд справи у відповідності до положень ст. 22 КПК України відбувається на засадах змагальності, тоді як суб`єкт бездіяльності не представив слідчому судді відомостей щодо виконання вимог ст. 214 КПК України, слідчий суддя вважає наявними підстави для зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 31.10.2019 року, у відповідності до ст. 214 КПК України.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно бездіяльності щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Що стосується іншої частини вимог скарги заявників, а саме в частині зобов`язати прокуратуру Закарпатської області повідомити ФОП ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст. 150 КК України, та направити копію повідомлення про відкриття кримінального провадження та виписку з Єдиного реєстру досудових розслідувань на адресу заявників у встановлений чинним законодавством України термін, то зазначені вимоги в межах розгляду даної скарги до задоволення не підлягають, оскільки такі не підлягають розгляду в порядку, визначеному ст. 303 КПК України. Оцінювати дії осіб, надавати правову кваліфікацію їх діям та здійснювати інші заходи до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з викладених у заяві обставин, не передбачено положеннями КПК України.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

В силу положень ст. ст. 26, 94 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, подана скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Закарпатської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 31 жовтня 2019 року, у відповідності до ст. 214 КПК України.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1