Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1873/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, депутатом та інвалідом не є, судимий: 23.05.2018 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.289 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, вирішено частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 травня 2018 року за ч.1 ст.289 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України, ОСОБА_8 , остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено обчислювати з 13 грудня 2018 року.

Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою вирішено залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Скасовано, накладений ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2018 року, арешт на вилучене в ході огляду від 07.12.2018 року та 08.12.2018 року в рамках кримінального провадження №0000722 майно, а саме: гаманець (барсетку) коричневого кольору, в якій наявна 1 купюра номіналом 100 доларів США с/н LD37413357C, предмет, схожий до золотої каблучки (печатки), оздобленої камінням світлого кольору, 3 монети номіналом по 25 копійок кожна; квитанцію про обмін валюти у сумі 100 доларів США від 24.11.2018 року та пігулку невідомого походження овальної форми; пару галош 45 розміру, які добровільно видав ОСОБА_8 , кофту чорного кольору з написом «Atlas for men», яку добровільно видав ОСОБА_8 , фрагмент обвугленого рюкзака чорного кольору; фрагмент обвугленого полотенця, рушника синього кольору; металічні обвуглені деталі від парасольки; фрагменти полімерного матеріалу червоного кольору схожі до плавлених лотків; обвуглену металічну ложку; фрагменти обвугленої тканини чорного кольору, схожої до шлейок від рюкзака; фрагмент обвугленої пляшки з під шампуні червоного та жовтого кольорів з написом «Super Mash»; фрагмент обвугленого пакетику з під кави з написом «Мас Coffee»; фрагмент тканини білого кольору схожої до мочалки.

Речові докази: гаманець (барсетку) коричневого кольору, в якому наявна 1 купюра номіналом 100 доларів США с/н LD37413357C, предмет, схожий до золотої каблучки (печатки), оздобленої камінням світлого кольору, 3 монети номіналом по 25 копійок кожна, поміщені до спецпакету №ТН 22017171, які зберігаються у кімнаті речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області вирішено повернути власнику; квитанцію про обмін валюти у сумі 100 доларів США від 24.11.2018 року та пігулку невідомого походження овальної форми, поміщені до спецпакету №ТН 21026253, які зберігаються у кімнаті речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області вирішено знищити; пару галош 45 розміру, які зберігаються у кімнаті речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області вирішено повернути власнику; кофту чорного кольору з написом «Atlas for men», яка зберігається у кімнаті речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області вирішено повернути власнику; фрагмент обвугленого рюкзака чорного кольору; фрагмент обвугленого полотенця (рушника) синього кольору; металічні обвуглені деталі від парасольки; фрагменти полімерного матеріалу червоного кольору схожі до плавлених лотків; обвуглену металічну ложку; фрагменти обвугленої тканини чорного кольору, схожої до шлейок від рюкзака; фрагмент обвугленої пляшки з під шампуні червоного та жовтого кольорів з написом «Super Mash»; фрагмент обвугленого пакетику з під кави з написом «Мас Coffee»; фрагмент тканини білого кольору схожої до мочалки, які зберігаються у кімнаті речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області вирішено знищити.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 , будучи раніше засуджений 23.05.2018 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст 289 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, перебуваючи на волі, маючи вказану судимість не зняту та не погашену в установленому законом порядку, для себе необхідних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так 06.12.2018 року, близько 19 години 15 хвилин, ОСОБА_8 , перебував на відкритій ділянці місцевості в провулку поблизу вул. Некрасова в місті Коростишеві Житомирської області, де помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , який за спиною ніс рюкзак з особистими речами та йшов у попутному напрямку по провулку в бік де знаходився ОСОБА_8 . В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою заволодіння чужим майном, а саме: рюкзаком потерпілого ОСОБА_9 з наявним у ньому майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 різко повернувшись в бік ОСОБА_9 долонею лівої руки наніс останньому один удар в голову внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 впав на землю, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 з метою подавлення волі потерпілого до опору, лівою ногою одягнутою в голошу завдав декілька ударів по тілу лежачого на землі ОСОБА_9 та зірвав зі спини останнього рюкзак в якому знаходилося: барсетка (гаманець) коричневого кольору вартістю 600 грн.; сумка барсетка чорного кольору вартістю 4000 грн. 700 доларів США, що в еквіваленті до гривні відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 06.12.2018 становить 19 530 грн.; 3300 гривень; золотий перстень вагою 7 грам 585 проби вартістю 10000 грн.; золотий ланцюжок вагою 7 грам 585 проби вартістю 5000 грн. Утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_8 місце скоєння злочину залишив і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 була заподіяна фізична шкода у виді тілесних ушкоджень а саме: закритої черепно-мозкової та лицевої травми у вигляді обширного синця та садна на обличчі, перелому лівої виличної кістки, струсу головного мозку, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Крім цього внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 було завдано матеріальної шкоди у сумі 42 430 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить призначити йому більш м`який термін покарання з урахуванням ст.69 КК України. Стверджує, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що вчинений ним злочин є спонтанним, а не заздалегідь спланований. Також обвинувачений вказує, що розкаявся у скоєному та добровільно сам наступного дня вирішив знайти потерпілого, перепросити, віддати йому його речі, відшкодувати всі збитки. Додатково обвинувачений вказує, що сам звернувся до правоохоронних органів. Також суд не взяв до уваги, що стан його здоров`я, а також те, що є батьком неповнолітньої дитини, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

В поданих запереченнях прокурор Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо останнього - без змін. Зазначає, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст.187 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, вчинив злочин при обставинах, зазначених в обвинувальному акті. Так само підтвердив викладені в акті обставини і потерпілий ОСОБА_9 . У ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , прокурор, захисник не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого останнім злочину, обставини, що обтяжують покарання, особу винного та обставини, шо пом`якшують покарання. Не залишилось поза увагою суду, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст.187 КК України, вчинене ОСОБА_8 , відноситься до тяжких злочинів, останній раніше судимий, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, за місцем проживання характеризується позитивно. Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 . Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є рецидив злочинів. Перелічені обставини були предметом дослідження суду першої інстанції під час призначення останньому покарання

В судовому засідання обвинувачений та захисник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, додатково послалися на тяжкі сімейні обставини, що склалися після постановлення вироку судом першої інстанції, а саме смерть батька та брата обвинуваченого, погіршення стану здоров`я його матері, яка потребує його догляду, а також на стан здоров`я самого обвинуваченого, який мав фізичну ваду глухоту з дитинства та перебування у зв`язку з цим на обліку о лікаря отоларинголога.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги, підтримавши письмові заперечення процесуального прокурора.

Потерпілий в судове засідання апеляційного суду не з`явився, в телефонному режимі пояснив, що не бажає приймати участь в апеляційного перегляді провадження, просив вирішити питання щодо вимог апеляційної скарги на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення ніким не оспорюється, в тому числі обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги, стосовно призначеного покарання.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Суд першої інстанції під час призначення покарання зазначених вимог закону дотримався, а доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання та необхідності застосування до нього положень ст. 69 КК України не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду вироку суду, з огляду на наступне.

Так судом вірно встановлено, що ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. При цьому, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно ст. 66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а обставиною, що обтяжує його покарання відповідно ст. 67 КК України - рецидив злочинів.

Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру і вид покарання в межах санкцій ч.1 ст.187 КК України, суд врахував те, що ним вчинено тяжкий злочин в період іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду щодо нього, а також характеризуючі особу обвинуваченого обставини - що він офіційно не працевлаштований, утриманців не має, за місцем проживання характеризується позитивно, врахував думку потерпілого, зазначивши при цьому, що виправлення обвинуваченого і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання неможливо без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Лише таке покарання у відповідності до ч.2 ст.50 КК України забезпечить не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При цьому, судом першої інстанції на підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків застосовано принцип часткового складання призначених покарань обвинуваченому ОСОБА_8 враховуючи вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.05.2018 року щодо останнього за ч.1 ст.289 КК України з урахуванням правил складання покарань, передбачених ст.72 КК України, оскільки обвинувачений вчинив новий злочин під час відбування покарання у виді іспитового строку за вказаним вище вироком Коростишівського районного суду Житомирської області.

З вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне погодитися.

Що ж стосується апеляційних доводів обвинуваченого щодо можливості призначення покарання за ч.1 ст. 187 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, то вони не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

Так відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому судом дійсно встановлено наявність двох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин щирого каяття та добровільного відшкодування потерпілому завданого збитку, а також встановлено позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання.

При цьому доводи обвинуваченого та захисника про те, що він розкаявся у скоєному та добровільно сам наступного дня вирішив знайти потерпілого, перепросити, віддати йому його речі, відшкодувати всі збитки, сам звернувся до правоохоронних органів, що він та його мати мають незадовільний стан здоров`я, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом з тим зазначені доводі в повному обсязі було враховано судом першої інстанції при визначення виду та міри покарання. І з огляду на те, що даний злочин обвинуваченим вчинено в період іспитового строку за попереднім вироком суду, через незначний час після його попереднього засудження, свідчить про те, що належних висновків для себе обвинувачений не здійснив, не став на шлях виправлення, , а тому зазначені вище обставини не можуть бути розцінені апеляційним судом як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та не можуть бути безумовною підставою для застосування положень ст. 69 КК України .

Навіть за наявності обставин, які свідчать про істотне погіршення здоров`я матері обвинуваченого, настання тяжких сімейних обставин після постановлення судом оскарженого вироку, а також наявності фізичної вади обвинуваченого у вигляді часткової втрати слуху на одне вухо, підстав вважати, що покарання, призначене судом в розмірі найнижчої межі санкції ч.1 ст. 187 КК України, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, та є явно несправедливим та занадто суворим, колегія суддів не вбачає.

Саме таке покарання, призначене судом за ч.1 ст. 187 КК України, а також за сукупністю вироків із застосуванням положень ст. 71 КК України, на думку апеляційного суду буде сприяти досягненню мети покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України, а саме не тільки кари обвинуваченого ОСОБА_8 , а й його виправленню та запобіганню вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Підстав для зміни вироку суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, не встановлено, як не встановлено і порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року відносно нього за ч.1 ст.187 КК України без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді: