Код суду 233 Справа № 233/4984/19
Вирок
Іменем України
13 березня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білокузьминівка, Костянтинівського району, Донецької області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з неповною середньою освітою, є батьком двох малолітніх дітей 2016 та 2017 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
-у вчинені кримінального провапорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,
10 червня 2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 , будучи в стані алкогольного сп`яніння повернувся додому за адресою: АДРЕСА_2 , де на кухні, разом із своєю співмешканкою - ОСОБА_8 , під час вечері вжили спиртні напої.
Того ж дня. приблизно о 21 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_11 вийшов з дому по особистих справах, та приблизно о 22-00 годині, ОСОБА_8 неодноразово телефонувала ОСОБА_12 та під час розмови вимагала його повернутись до дому. ОСОБА_11 сприйняв вимоги ОСОБА_8 як образу, на грунті чого у нього виникли неприязні відносини до ОСОБА_8
10 червня 2019 року, в період часу з 22 години 10 хвилин по 22 годину 25 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_11 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, повернувся додому за адресою: АДРЕСА_2 . зайшов до зальної кімнати де між ним та ОСОБА_8 почалася сварка, в ході якої вони виражались на адресу один одного нецензурною лайкою. Під час сварки у ОСОБА_13 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 пішов на кухню, де в праву руку взяв кухонний ніж з яким повернувся до зальної кімнати, наблизився до ОСОБА_8 , яка лежала на дивані, та схопивши її лівою рукою за волосся притиснув до дивану обличчям вниз, а правою рукою, в якій утримував кухонний ніж, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на грунті раніше виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень наніс вказаним ножем п`ять ударів в область задньої поверхні грудної клітини ОСОБА_8 , чим заподіяв останній: колото-різані рани задньої поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч, які проникають у плевральні порожнини, без ушкодження внутрішніх органів, пневмоторакс ліворуч, гемоторакс праворуч, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя у момент їх спричинення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив вчинення ним умисних дій направлених на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, пояснивши суду, що ОСОБА_8 є його співмешканкою, брак офіційно вони не реєстрували, обидва є батьками двох спільних малолітніх дітей. Щодо інкримінованого злочину обвинувачений пояснив, що дійсно 10 червня 2019 року приблизно о 20-30 годині знаходився дома з потерпілою ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 . Під час вечері вживали спиртні напої. Приблизно о 21-00 годині вийшов з дому по особистим справам. О 22-00 годині потерпіла ОСОБА_8 почала неодноразово телефонувати йому, вимагала, щоб скоріше повернувся додому та це його розлютило. Приблизно о 22-10 годині повернувся додому. Зайшов до зальної кімнати де між ним та потерпілою ОСОБА_8 , на грунті спровокованої дзвінками останньої ситуації, почалася сварка, в ході якої вони виражались на адресу один одного нецензурною лайкою. Під час сварки він вийшов до кухні, де на столі лежав ніж, який він взяв у праву руку та повернувся до зальної кімнати. Ніж взяв, щоб припугнути та трохи провчити ОСОБА_8 , а також щоб вона злякалася. Реалізуючи свій намір, наблизився до потерпілої. Вона спочатку стояла, а потім почала тікати та лягла на диван. Він, лівою рукою, притиснув її обличчям вниз до дивану, а в правій руці утримуючи ніж, став наносити потерпілій удари ножем в область задньої грудної клітини. ОСОБА_8 , спочатку пручалася, потім просила зупинитися та припинила чинити опір. Після чого він перестав наносити удари, посадив на диван потерпілу, а сам пішов з зальної кімнати до кухні та залишив там ніж. Розуміючи, що сталося, подзвонив невістці та розповів останній, що він накоїв. Потім, відразу, подзвонив до швидкої та поліції. Наполягав на тому, що свою співмешканку ОСОБА_8 вбивати не хотів, а тільки хотів налякати та провчити за її провокаціїні дії та вживання спритних напоїв.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає разом з обвинуваченим ОСОБА_10 без реєстрації шлюбу та виховує з ним двох спільних малолітніх дітей. 10 червня 2019 року вона з дітьми знаходилась дома, за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно о 20-30 годині до дому приїхав ОСОБА_10 та вони сіли вечеряти і під час вечері вживали спиртні напої. Після чого ОСОБА_10 пішов до друга підстригатися та його довго не було. Вона почала декілька разів йому дзвонити з метою примусити його повернутися до дому та раптом зрозуміла, що ОСОБА_10 , з цього приводу розлютився. Коли ОСОБА_10 повернувся додому, між ними, на грунті спровокованої її дзвінками ситуації, почалася сварка, в ході якої вони виражались на адресу один одного нецензурною лайкою. Під час сварки ОСОБА_10 пішов до кухні, взяв ніж та повернуся до зали, де вона знаходилася. Потім, в ту мить, коли вона вже знаходилась на дивані в зальній кімнаті, ОСОБА_10 , придушуючи її однією рукою, утримуючи в іншій руці ніж, почав наносити їй удари ножем в спину. Намагаючись припинити дії обвинуваченого, вона крикнула до нього: «Що ти робиш!». Після чого він зупинився, посадив її на диван, притиснувши спиною до спинки дивану, намагаючись зупинити кров, був дуже схвильований. Подзвонив невістці та до швидкої. Потерпіла наголосила на тому, що продовж усього конфлікту із обвинуваченим та під час нанесення їй останнім тілесних ушкоджень, вона свідомість не втрачала, бачила, як приїхала племінниця ОСОБА_14 , яку ОСОБА_10 попросив зустріти швидку, доки він перебував з дітьми. Втратила свідомість вже в машині швидкої допомоги. Вважає, що дії обвинуваченого не були направлені на її вбивство, а були наслідком спровокованої нею конфліктної ситуації, оскільки раніше періодично, під час вживання спиртних напоїв із ОСОБА_10 , вже траплялися подібні ситуації, однак без застосування будь-яких ріжучих предметів.
В продовж розгляду кримінального провадження в суді, допитана пізніше, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , повідомила про продовження сварок із ОСОБА_10 , на побутовому ґрунті під час вживання спиртних напоїв та намагання обвинуваченого застосувати до неї насилля. Однак, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має та просила ОСОБА_10 суворо не карати та призначити покарання на розсуд суду. В подальшому надала заяву про розгляд кримінального провадження без її особистої участі.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_10 є її дядька. 10 червня 2019 року приблизно о 23-00 годині ОСОБА_10 подзвонив її батькам та повідомив, що він порізав ОСОБА_8 , що її треба рятувати, попросив, щоб батьки приїхали. Так як батьки живуть в п. О.Дружківка, вони попросили приїхати до ОСОБА_10 її та подивитися, що в нього трапилося. Коли вона приїхала з чоловіком до місця мешкання ОСОБА_10 , зайшла в будинок та побачила ОСОБА_8 , яка сиділа на дивані з закритими очима, однак була у свідомості. Коли звернулась до неї, остання відкрила очі та на питання: «Що трапилося», відповіла: «Подивись що він накоїв». В області задньої грудної клітини у ОСОБА_8 були поранення. В цей час ОСОБА_10 був в кімнаті з дітьми та попросив її зустріти швидку допомогу, яку він викликав. Дочекавшись швидкої, переконавшись, що потерпілій надається медична допомога, вона вирішила поїхати з чоловіком до дому.
Відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги №8459 від 10.06.2019 року, виклик надійшов о 22-31 годині, 10 червня 2019 року. Прибувши на адресу: АДРЕСА_2 , фельдшерами було оглянуто та опитано гр. ОСОБА_8 , яка повідомила про те, що її декілька разів ударив ножем у грудну клітину співмешканець. За попереднім діагнозом у гр. ОСОБА_8 , було встановлено ножове поранення грудної клітини з права і зліва. Пневмоторакс з права. Гостра алкогольна інтоксикація.
Відповідно медичного висновку від 10.06.2019 року КНП «БЛІЛ КМР», на момент звернення, 10.06.2019 року о 23-50 годині встановлено діагноз у гр. ОСОБА_8 колото-різані рани грудної клітки з права і зліва. Гемоторакс з права. Підшкірна еморізема зліва. Алкогольне сп`яніння.
Вході проведеного обшуку за місцем скоєння злочину, відповідно до протоколу обшуку від 11.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: сукню з речовиною бурого кольору та з ушкодженнями на поверхні, яка виявлена на підлозі в кухні, ніж з дерев`яною рукояткою з наявними слідами речовини бурого кольору на лезу, довжина клинка 16см, довжина рукоятки 10,5 см. загальна довжина 26,5 см, ширина клинка 2,5 см, який виявлено на столі в кухні.
Під час проведення слідчого експерименту 11.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваний ОСОБА_10 розповів та на місці показав про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, яке мало місце 10 червня 2019 року, а саме, про те, як 10.06.2019 року о 22-30 годині наніс 4-5 ударів ножем в область верхньої частини спини з правої та з лівої сторони своїй співмешканці ОСОБА_8 ..
Під час проведення слідчого експерименту від 02.07.2019 року та фото таблицею до нього, за адресою: АДРЕСА_2 , потерпіла ОСОБА_8 розповіла та на місці показала про обставини вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке мало місце 10 червня 2019 року, а саме, що 10.06.2019 року о 22-30 годині наніс їй удари ножем в область верхньої частини спини з правої та з лівої сторони ( а.п. 106-120).
Відповідно висновку експерта №958/1 від 03.07.2019 року, при судово-імунологічному дослідженні крові підозрюваного ОСОБА_10 , встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти- А і анти- В за системою АВ0.
Відповідно висновку експерта № 86/87 по меддокументам від 08.07.2019 року, тілесні ушкодження, що мались у потерпілої ОСОБА_8 могли утворитись в наслідок нанесення ударів колюче-ріжучим предметом в задню поверхню грудної клітини потерпілої, як вказує підозрюваний ОСОБА_10 в ході проведення ним допиту та слідчого експерименту.
Відповідно висновку експерта №91 від 12.07.2019 року, на підставі вивчення даних представлених мед документів на ім`я гр. ОСОБА_10 , 1979 р.н.: будь яких тілесних ушкоджень не виявлено.
Відповідно висновку експерта №958 від 15.07.2019 року, в зразку крові ОСОБА_8 , висушеному на марлі, виявлені антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що вказує на приналежність її крові до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВ0.
Відповідно висновку експерта №619 від 18.07.2019 року, на клинку ножа (об`єкт №1), який було вилучено під час обшуку від 11.06.2019 року приміщення кухні б.4 кв. АДРЕСА_3 та наданого на дослідження, встановлена наявність крові людини, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені. Статеву і групову належність крові в об`єкті №1 на клинку ножа визначити не виявилось можливим через недостатню кількість формених елементів крові та не виявлення антигени А,В, Н ізосерологічної системи АВ0. Оскільки, при проведеному дослідженні, не вдалось визначити статеву і групову належність крові в об`єкті №1 на клинку ножа, висловитись про походження крові від потерпілої ОСОБА_8 не виявилось можливим. Оскільки, при проведеному дослідженні, не вдалось визначити статеву і групову належність крові в об`єкті №1 на клинку ножа, висловитись про походження крові від підозрюваного ОСОБА_10 не виявилось можливим. На рукоятці ножа (об`єкт №2) наявність крові не встановлена; епітеліальні клітини з ядрами не знайдені.
Відповідно висновку експерта №958/2 від 24.07.2019 року, згідно «висновку експерта № 958 від 15.07.2019 року, кров ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВ0. Згідно «висновку експерта № 958/1 від 03.07.2019 року, кров ОСОБА_10 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВ0. На представленій для дослідження сукні ( об`єкти №№ 1-3), вилученої під час обшуку від 11.06.2019 року з приміщення кухні б. АДРЕСА_2 , встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в усіх слідах крові були виявлені антиген Н та ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що вказує на утворення цих слідів за рахунок крові групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВ0. Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові на сукні (об`єкти №№ 1-3) від ОСОБА_8 , крові якої властиві, виявлені в цих слідах антиген Н та ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові на сукні (об`єкти №№ 1-3) від ОСОБА_10 , крові якого властиві, виявлені в цих слідах антиген Н та ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.
Відповідно висновку експерта №958/3 від 11.07.2019 року, згідно «висновку експерта» за № 958/1 від 03.07.2019 року відділення судово-медичної імунології : «При судово-імунологічному дослідженні крові підозрюваного ОСОБА_10 , встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Згідно «висновку експерта» за №958 за 2019 року відділення судово-медичної імунології: «При судово-імунологічному дослідженні крові потерпілої ОСОБА_8 , встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В сліді на фрагменті тканини (об`єкт №1), доставленому на дослідження, вилученої під час обшуку від 11.06.2019 року з примішення кухні б.4 кв. АДРЕСА_3 , встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні крові в сліді на фрагменті тканини (об`єкт№1) виявлений антиген Н та ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що не виключає можливості походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Одержані результати серологічного дослідження крові в сліді на фрагменті тканини (об`єкт №1) не виключають можливості походження крові від потерпілої ОСОБА_8 , так як виявлені групові характеристики крові являються групо специфічними для її крові. Одержані результати серологічного дослідження крові в сліді на фрагменті тканини (об`єкти №1) не виключають можливості походження крові від підозрюваного ОСОБА_10 , так як виявлені групові характеристики крові являються групо специфічними для її крові.
Відповідно висновку експерта №958/4 від 24.07.2019 року, згідно «висновку експерта № 958 від 15.07.2019 року, кров ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВ0. Згідно «висновку експерта № 958/1 від 03.07.2019 року, кров ОСОБА_10 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВ0. На представленій для дослідження сорочці (об`єкт №1), вилученої під час обшуку від 11.06.2019 року з примішення кухні б. АДРЕСА_2 , встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в сліді крові був виявлений антиген Н, що не виключає можливості утворення цього сліду за рахунок крові групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВ0. Отриманий результат не виключає можливості походження сліду крові на сорочці (об`єкт №1) від потерпілої ОСОБА_8 , для крові якої, виявлений в цьому сліді антиген Н є основним групо-специфічним фактором. Отриманий результат не виключає можливості походження сліду крові на сорочці (об`єкт №1) від ОСОБА_10 , для крові якого, виявлений в цьому сліді антиген Н є основним групо-специфічним фактором.
Відповідно висновку експерта №86 по меддокументам від 24.07.2019 року, згідно із записами медичної документації гр. ОСОБА_8 мались колото-різані рани задньої поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч, які проникають у плевральні порожнини, без ушкодження внутрішніх органів, пневмоторакс ліворуч, гемоторакс праворуч, ці тілесні ушкодження утворились в наслідок дії колюче-ріжучого предмету, в наслідок нанесення 5 впливів, можливо у термін, та за обставин, вказаних в ухвалі та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя. В наданої історії хвороби є запис про те що потерпіла звернулась до медичного закладу 10.06.2019 року о 23-50 годині. Виходячи із розмірів ран, які вказані в історії хвороби не можна виключити факт їх утворення від дії колюче-річужого предмету з шириною клинка не менш 2см. Тілесні ушкодження, які мались у потерпілої могли утворитись в наслідок нанесення ударів ножем в задню поверхню грудної клітини, можливо в дату та час, які вказані у протоколах допиту та слідчого експерименту( а.п. 132-133).
Відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами від 11.06.2019 року, речовим доказом є: сукня з речовиною бурого кольору та з ушкодженнями на поверхні; ніж з дерев`яною рукояткою з речовиною бурого кольору на лезу, довжина клинка 16см, довжина рукоятки 10,5 см, загальна довжина 26,5 см, ширина клинка 2,5 см.
За постановою про визнання предметів речовими доказами від 11.06.2019 року, речовим доказом є: сорочка жовтого кольору з наявними на ній слідами речовини бурого кольору, бриджі сірого кольору, які були вилученні у ОСОБА_10 відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.06.2020 року.
Відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами від 13.06.2019 року, речовим доказом є: марлевий тампон з зразком крові вилучений 11.06.2019 року у потерпілої ОСОБА_8 ; марлевий тампон з зразком крові вилучений 13.06.2019 року у підозрюваного ОСОБА_10 ..
Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Переважну більшість досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає:
належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєних злочинів і мають значення для кримінального провадження;
допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання;
достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.
Винятком суд вважає покази потерпілої ОСОБА_8 , надані під час слідчого експерименту за її участю в тій частині де вона вказувала, що ОСОБА_10 , при нанесенні їй тілесних ушкоджень, бажав настання її смерті, висловлюючись «Я почекаю, доки ти помреш», оскільки ці показання були спростовані нею в судовому засіданні і були пов`язані, як пояснила потерпіла, з тим, що на той час була дуже ображена на обвинуваченого, тому і вигадала це.
Як наслідок, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.95КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, в зв`язку з чим надає перевагу показам наданим потерпілою ОСОБА_8 особисто в судовому засіданні, при цьому не вбачаючи обставин, які б спонукали останню давати неправдиві показання.
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до такого.
Згідно із положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні замаху на вбивство ОСОБА_8 і його дії кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. При цьому прокурором зроблено висновок про те, що ОСОБА_10 виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, однак злочин не було до кінця доведено з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із наданням потерпілій своєчасної медичної допомоги.
Відповідно до частини першої статті 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
Тож при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 , а також про наявність або відсутність у останнього прямого умислу на вбивство, суд, керуючись пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», зважає на те, що судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів суду необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 після сумісного вживання алкогольних напоїв разом із ОСОБА_8 , умисно завдав останній декілька неприцільних ударів ножем. Конфлікт виник спонтанно, на побутовому ґрунті, між чоловіком та жінкою, які є співмешканцями та мають на утриманні двох малолітніх дітей. Спричиненні поранення потерпілій не зачепили внутрішніх органів останньої, а удари завданні обвинуваченим носили хаотичний, нецілеспрямований характер, що підтверджується показами самої ОСОБА_8 , яка також зазначила, що не сприймала дії ОСОБА_10 , як такі, що направлені на її вбивство, оскільки зауважила в судовому засіданні, що погрози вбивством з боку обвинуваченого на її адресу не надходили. Крім того, обвинувачений за наявності бажань позбавити потерпілу життя, маючи реальну можливість довести свої злочинні дії до кінця, після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, які не призвели до її смерті, припинив їх вчинення на прохання потерпілої та одразу ж, після завдання тілесних ушкоджень потерпілій, вжив усіх заходів, щоб відвернути настання для ОСОБА_8 шкідливих наслідків: викликав швидку медичну допомогу та подзвонив родичам.
В той же час, перевіряючи обставини, що передували події та під час події, суд не може не врахувати і віктимну поведінку самої потерпілої ОСОБА_8 , яка виразилась в її діях провокативного характеру направлених в сторону обвинуваченого ОСОБА_10 , що супроводжувалось станом її алкогольного сп`яніння та в сукупності призвело до конфлікту на побутовому ґрунті, наслідком якого й було спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим.
Твердження прокурора про те, що обвинувачений не довів свій умисел до кінця, оскільки потерпілій була своєчасно надана медична допомога, є неспроможними, як такі, що не ґрунтуються на об`єктивних даних про те, що смерть потерпілої не настала внаслідок саме від надання своєчасної медичної допомоги, а від властивостей організму, його витривалості, характеру та механізму заподіяння такого ушкодження. Таким чином, для висновку про те, що обвинувачений у цьому кримінальному провадженні мав умисел на вбивство і не довів його до кінця, необхідні достовірні відомості про обставини, які перешкодили б йому завершити злочин, але такі дані в матеріалах справи відсутні та намір вбити прокурором не доведено, а тому суд вважає, що доказами, зібраними в судовому засіданні не наведено переконливих доводів щодо вчинення ОСОБА_10 закінченого замаху на вбивство ОСОБА_8 та відповідальність за скоєння вказаного злочину повинна наставати, лише за наслідки, які фактично були заподіянні.
На підставі викладеного, з огляду на висновок судово-медичної експертизи, відповідно до якого заподіяні потерпілій тілесні ушкодження - колото-різані рани задньої поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч, які проникають у плевральні порожнини, без ушкодження внутрішніх органів, пневмоторакс ліворуч, гемоторакс праворуч, які утворились в наслідок дії колюче-ріжучого предмету, в наслідок нанесення п`яти впливів, можливо у термін, та за обставин, вказаних в ухвалі та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент спричинення, дії обвинуваченого ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання, обвинуваченому ОСОБА_10 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_10 є особою раніше не судимою, скоїв тяжке кримінальне правопорушення у відношенні близької особи, до якої продовжував застосовувати насильство під час розгляду щодо нього кримінального провадження в суді, знаходячись при цьому під застосованим до нього запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП(вчинення домашнього насильства); під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за медичною допомогою до протитуберкульозного диспансеру не звертався; офіційно не працевлаштований але працездатний, має адресу реєстрації та місце мешкання, мешкає разом із потерпілою та шлюб з останньою офіційно не зареєстрований, має двох малолітніх дітей 2016 та 2017 року народження, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, підтримує відносини з особами які ведуть анти суспільний спосіб життя, в побуті сварливий, оскільки при вживанні спиртних напоїв разом із своєю співмешканкою вчиняє сварки та б`є останню, але за зверненням до суду громадян селища - має можливість на виправлення.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , суд враховує його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищенаведене та при визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченому судом, також, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції ч.1 ст.121КК України приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості, обставин вчиненого та його наслідків, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, схильності до вчинення правопорушень із застосуванням насильства, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, не можливо без ізоляції від суспільства, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, призведе до позитивних змін в його особистості, а також створить в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що відвирне підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи та у сукупності утворить бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, в зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_10 потребує цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції та суд не знаходить можливості для застосування до обвинуваченого правил ст.75 КК України, щодо звільнення від відбуття покарання з випробуванням.
Цивільний позов не заявлено.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту продовжений, ухвалою суду від 16 січня 2020 року до 16 березня 2020 року, як захід забезпечення кримінального провадження, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд -
ОСОБА_10 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_10 .
Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою ОСОБА_10 у період з 11 червня 2019 року по 19 листопада 2019 року включно.
Запобіжний західу вигляді домашнього арешту застосований до ОСОБА_10 , як захід забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
- сукню з речовиною бурого кольору та з ушкодженнями на поверхні, ніж з дерев`яною рукояткою з речовиною бурого кольору на лезі, довжина клинка 16 см., довжина рукоятки 10, 5 см., загальна довжина 26,5 см., ширина клинка 2,5 см., зріз тканини з речовиною бурого кольору, зразок крові ОСОБА_8 , зразок крові ОСОБА_13 , залишки змивів №1,2, та витяжки змивів з об`єкту №1., які зберігаються у КСРД Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (квитанція №1399 від 30.07.2019 року номер журналу обліку 32 порядковий номер 690) знищити;
- сорочку жовтого кольору з наявними на ній слідами речовини бурого кольору, бриджі бурого кольору, які належать ОСОБА_12 та зберігаються у КСРД Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (квитанція № 1399 від 30.07.2019 року номер журналу обліку 32 порядковий номер 690) повернути ОСОБА_12 за приналежністю;
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Судді