Справа № 309/426/20
Провадження № 1-кс/309/108/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000157 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України про арешт майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання вмотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, 17 лютого 2020 року близько 02 год. 00 хв. громадянин: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Чері джазі» жовтого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 » з пасажиром гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , рухаючись по вул. Львівська не впорався з керуванням та допустив зіткнення з металевою огорожею біля будинку №168 по вул. Львівська в м. Хуст. Попередній діагноз ОСОБА_5 - ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом спинки носа, обширний забій, рвані рани обличчя, освідчений - тверезий. Діагноз ОСОБА_6 - політравма, закритий перелом 12-го грудного хребця, забій поперекового відділу хребта, забій таза з права, закритий перелом лівої сідничної кістки, перелом акроміальної кістки правої ключиці, Ппоміщені в травматологічне відділення. Після проведення огляду місця події автомобіль марки «Чері джазі» д.н.з. НОМЕР_2 поміщено на арешт майданчик Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий з метою забезпечення збереження речових доказів просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

В судове засідання володілець вилученого майна автомобіля марки «Чері джагі» жовтого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 » ОСОБА_7 не з`явилася надіславши суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність.

На підставі ст.. 172 ч.1 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання у їх відсутності .

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Враховуючи , що автомобіль «Чері джазі» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до нотаріально посвідченої довіреності перебуває у користуванні ОСОБА_7 і на даному автомобілі збережені сліди вчиненого кримінального правопорушення, вважаю за необхідне його передати законному володільцю ОСОБА_7 з забороною відчуження, відновлення та втрату цього майна до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 388 КК України розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт караються штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

У зв`язку з цим, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність попередження ОСОБА_7 про таку відповідальність

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи , що в судове засідання не з`явився слідчий та власник майна фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося , що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000157 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України про арешт майна задоволити .

Накласти арешт на автомобіль марки « Чері джазі» д.н.з. НОМЕР_1 та передати його на зберігання ОСОБА_7 мешканці АДРЕСА_1 заборонивши їй вчиняти будь які дії, які спрямовані на відчуження, відновлення та втрату цього майна до скасування арешту майна у встановленому законом порядку.

Попередити ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність , яка передбачена ст. 388 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів після її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1