Провадження № 1-кп/761/1625/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2019 року за №0002478, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання на території України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002478 від 14 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому, у виді тримання під вартою продовжено на два місяці - до 04 квітня 2020 року, включно.

В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки строк дії попередньої ухвали щодо тримання під вартою обвинуваченого спливає 04 квітня 2020 року та до його спливу судове провадження не буде завершено.

Прокурор ОСОБА_3 просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість обвинувачення, яке висунуто останньому, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання зазначених ризиків.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на порушення встановленої ст.331 КПК України процедури продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, на його думку, під час судового розгляду прокурор повинен звертатись до суду з мотивованим письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою. Зазначає, що будь-які ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час відсутні, оскільки ОСОБА_5 не може залишити територію України, оскільки в нього органом досудового розслідування вилучений паспорт, та окрім того у зв`язку із карантином введеним на території України закриті всі види сполучення. Просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_5 утримується в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», де не дотримується карантинних заходів, що негативно впливає на його стан здоров`я. Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити обвинуваченому розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника ОСОБА_4 та просив відмовити з задоволенні клопотання прокурора щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати відносно нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд, керуючись принципом правової визначеності, приходить до наступного висновку.
Частиною 3 статті 331 КПК України на суд покладений обов`язок,незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого двомісячного строку тримання обвинуваченого під вартою повторно розглянути питання доцільності дії цього запобіжного заходу.
За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою має право скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжити його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У зв`язку з наведеним суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо відсутності у суду повноважень для розгляду питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого за відсутністю письмового клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою.
У силу ст.194 КПК України під час вирішення наведеного вище питання на стадії досудового розслідування має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст.177 КПК України ризиків,на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК України судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення,чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених в обвинувальному акті злочинних діях,оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків її неправомірної процесуальної поведінки та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків,які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Так,у рішенні «Вікс проти Сполученого королівства» ЄСПЧ зазначив,що особу може бути позбавлено права на свободу та особисту недоторканість лише при дотриманні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, за необхідності запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції).

З наведеного витікає, що вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Суд вважає, що на даний час продовжує існувати ймовірність такого ризику як ухилення обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень (ризик переховування), оскільки дії, що ставляться ОСОБА_5 у провину носять суспільно небезпечний характер. ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого у разі визнання його судом винуватим передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна.
Крім того, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 відомі анкетні дані свідків, ризик впливу на яких не виключається з боку обвинуваченого.

Обсяг проведених судом процесуальних дій під час судового розгляду у кримінальному провадженні та їх результати не зменшують ризик переховування та впливу на потерпілу, свідків.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даній стадії судового розгляду, не встановлено та сторонами не доведено.
Наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вище наведених висновків суду.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 22 травня 2020 року.

Керуючись ч.3 ст.331, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраного у вигляді тримання під вартою, до 22 травня 2020 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1