Справа №: 384/300/18
провадження №: 1-кп/398/76/20
УХВАЛА
Іменем України

"22" січня 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження №0000010 від 15.01.2018 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, так як продовжують мати місце ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Відповідно ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на доцільність продовження строку тримання під вартою та ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 24.01.2020 року, але судове слідство не може бути завершене з об`єктивних підстав.

Колегією суддів враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 1 ст. 115 КК України, які є відповідно тяжким та особливо тяжким злочином, за вчинення злочину за ч. 1 ст. 115 КК України передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомлюючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, у обвинуваченого відсутнє законне джерело одержання доходу чи/або заробітної плати. Відсутність законного джерела доходу є ризиком вчинення нових кримінальних правопорушень. Таким чином, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 буде мати можливість допустити вчинення нових кримінальних правопорушень, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження.

Вищевикладені обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, тому наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів: з 22 січня 2020 року до 21 березня 2020 року включно.

У судове засідання етапувати обвинуваченого, викликати учасників судового провадження та свідків.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

ГОЛОВУЮЧА - СУДДЯ: ОСОБА_8 НЕРОДА

СУДДЯ: ОСОБА_9

СУДДЯ: ОСОБА_10