ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3288/19
Провадження № 1-кп/636/59/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000835, внесеному 25.06.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України незасудженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,-,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в:
24.06.2019 року, близько 20.30 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з останнім, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень відносно потерпілого, стоячи за спиною ОСОБА_5 , який перебував в положенні стоячи, підняв з землі дерев`яну палицю довжиною приблизно 80 см, та, тримаючи палицю обома руками, наніс один удар в область голови ОСОБА_5 , спричинивши при цьому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14-119-Чт/19 від 31.07.2019, наступні тілесні ушкодження: гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, садна на обличчі та синець потиличної ділянки, які утворились: синець - від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), садна - від ковзаючої дії тупого твердого предмета (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я: гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку - як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (більше 6 діб менш 21 доби), садна та синець - як легке тілесне ушкодження (менш 6 діб). Надалі ОСОБА_4 самостійно припинив свої протиправні дії.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, пояснив суду, що він з друзями та матір`ю в цей день біля під`їзду свого будинку розпивали спиртні напої, під`їхав потерпілий, зробив їм зауваження, тому вони перебрались подалі від будинку, розмістились біля підсобного приміщення. Через деякий час знову підійшов ОСОБА_5 та почав знову робити їм зауваження, принижувати їх та ображати його матір, вести себе агресивно, штовхнув чи вдарив когось з його друзів. Тоді ОСОБА_4 не витерпів та взяв палицю і наніс один удар по голові з-заду потерпілому. Позов визнав частково, лише в частині витрат на лікування визнав, а в частині моральних збитків не визнав, так як потерпілий теж був в стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив цього дня він приїхав з роботи, а біля під`їзду його будинку на лавочці знаходилась компанія молодих хлопців, які розпивали спиртні напої та шуміли, він їм зробив зауваження, останні під його натиском пішли трохи далі від будинку. Так як дана компанія продовжувала шуміти, він пішов до них та попросив, щоб вони пішли подалі від будинку і не заважали людям та дітям. Останні не послухались та вели себе агресивно. Через деякий час обвинувачений випав з його поля зору, а він отримав удар в голову з-заду та втратив свідомість. Тривалий час лікувався, в зв`язку з чим поніс витрати, та протиправними діями обвинуваченого йому спричинено моральну шкоду.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини в умисних протиправних діяннях, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, його вина у вчиненні злочину підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в ході судового розгляду:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.06.2019, згідно якого ОСОБА_5 повідомив про нанесення йому сусідом ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 89, 90);
- протоколом огляду місця події від 24.06.2019 та фототаблицею до нього, в ході якого оглянута ділянка місцевості, яка розташована біля буд. АДРЕСА_2 , під час якого в присутності понятих виявлена ділянка ґрунту, вкрита дерев`яною тирсою і під ними виявлено нашарування речовини бурого кольору біологічного походження та чотирикутна дерев`яна палиця довжиною 0,75 м, на поверхні якої виявлені нашарування речовини бурого кольору біологічного походження; виявлені об`єкти вилучені та упаковані в паперовий конверти і згорток для проведення дослідження (а.с. 91-96);
- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 12.07.2019, згідно якого на підставі постанови слідчого судді Чугуївського міського суду від 26.06.2018 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів вилучена медична картка хворого № 910063 ОСОБА_5 , 1971 року народження (а.с. 97-99);
- висновком експерта № 12-14-119-Ч/19, проведеної судово-медичної експертизи на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду від 19.07.2019, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 мали місця наступні тілесні ушкодження: гостра закрита черепно- мозкова травма у вигляді забою головного мозку, садна на обличчі та синець потиличної ділянки; ці ушкодження утворилися: синець - від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), садна - від ковзаючої дії тупого твердого предмета (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразилися; встановити строк виникнення цих тілесних ушкоджень не представляється можливим у зв`язку з відсутністю в медичної документації характеру, точної локалізації та властивості (п. 4 9.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗУ 17.01.1995); за ступенем тяжкості тілесні ушкодження кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я: гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку - як легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасній розлад здоров`я (більш 6 діб менш 21 доби) /п.п.2.3.1.а., 2,3.2.а. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗУ 17.01.1995/, садна та синець - як легке тілесне ушкодження (менш 6 діб) /п.п. 2.3,2,б. Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗУ 17 01.1995/; діагноз: «Гостра закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеню тяжкості з вогнищем коркової контузії базальних відділів правої скроневої долі. Лінійний перелом лівої скроневої кістки з переходом на середню черепну ямку.», не підтверджене об`єктивним станом хворого та консультативним висновком консультанта лікаря-рентгенолога ХОБСМЕ (а.с. 100-103);

- висновком експерта № 12-14-128-Ч/19 проведеної судово-медичної експертизи на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду від 26.07.2019, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 мали місця наступні тілесні ушкодження: гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, садна на обличчі та синець потиличної ділянки; ці ушкодження утворилися: синець - від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), садна - від ковзаючої дії тупого твердого предмета (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразилися; встановити строк виникнення цих тілесних ушкоджень не представляється можливим у зв`язку з відсутністю в медичної документації характеру, точної локалізації та властивості (п. 4 9.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗУ 17.01.1995); таким чином характери тілесних ушкоджень, по яким можливо встановити травмуючий предмет, в медичної документації не відображені; за ступенем тяжкості тілесні ушкодження кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я: гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку - як легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасній розлад здоров`я (більш 6 діб менш 21 доби) /п.п.2.3.1.а., 2,3.2.а. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗУ 17.01.1995/, садна та синець - як легке тілесне ушкодження (менш 6 діб) /п.п. 2.3,2,б. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗУ 17 01.1995/; тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_5 , по механізму, на який вказує свідок ОСОБА_7 при проведені слідчого експерименту від 09.07.2019, не відображені в протоколу слідчого експерименту «… в какое именно место он попал по голове я не видел. Все произошло настолько быстро, не успел увидеть какой именно частью палки пришелся удар …» (а.с. 104-108);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.07.2019 та фототаблицею до нього, проведеного за участі свідка ОСОБА_7 , в ході якого свідок розповів та показав, як та чим ОСОБА_4 наніс удар потерпілому, після чого потерпілий впав на землю, втративши свідомість, і до приїзду бригади швидкої допомоги, яку викликав ОСОБА_4 , потерпілий до свідомості не приходив. Також під час проведення слідчого експерименту свідок описав палицю, якою ОСОБА_4 наносив ушкодження потерпілому (а. с. 109-112);
- речовими доказами: дерев`яна палиця, довжиною 80 см, чотирикутна в розрізі, зі слідами нашарування бурого кольору біологічного походження, яку постановою від 16.07.2019 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено до кімнати зберігання речових доказів Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області (а. с. 113).
Окрім доказів, досліджених та перевірених в ході судового розгляду, вина ОСОБА_4 підтверджується показами допитаних свідків:

- свідченнями свідка ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив суду, що того дня йому зателефонувала дружина брата та повідомила про ці події, він через десять хвилин приїхав та побачив лежачого на землі без свідомості потерпілого, якому надавали допомогу працівники медичної швидкої допомоги ;

- свідченнями свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні підтвердив факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченим;

- свідченнями свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні дав такі ж покази, як і свідок ОСОБА_7 ;

- свідченнями свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні пояснила суду, що того дня вона відпочивала в компанії друзів її сина, розпивали спиртні напої біля будинку на лавочці, під`їхав потерпілий зробив їм зауваження в грубій формі, шляхом переговорів вони погодились та пішли до сараїв. Через деякий проміжок часу знову прийшов потерпілий та почав скандалити, агресивно вимагати, щоб вони йшли ще дальше від будинку, вона пішла до дому. Прийшовши знову через невеликий проміжок часу, син їй повідомив, наніс удар палкою по голові потерпілому видячи дану ситуацію вона викликала швидку медичну допомогу.

Врахувавши всі обставини вчиненого діяння у їх сукупності, зокрема спосіб вчинення злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, суд доходить до обґрунтованого висновку про направленість умислу ОСОБА_4 на заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 125 КК України, а тому ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєння вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені докази у вказаному кримінальному провадженні є достовірними, допустимими, належними та достатніми для підтвердження винуватості особи, що обвинувачується в скоєнні злочинів.

Дослідивши, зіставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого, потерпілого та свідків мають характер логічних, послідовних і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції та таких, що у сукупності з іншими наведеними доказами, дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, доведена повністю.

Достовірність і істинність доказів ОСОБА_4 не оскаржує, що у їх сукупності дають підставу суду зробити висновок, що вина обвинуваченого у інкримінованому йому злочині доведена повністю, тому суд знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , в судовому засіданні не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 19.04.2016 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.05.2018 звільнений від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку (а.с. 114-119); офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання (а.с. 120, 121), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 122), тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, у межах санкцій цієї статті.

Таким чином, враховуючи вище приведене, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Призначення даного покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Будь яких обмежень, встановлених ч. 3 ст. 56 КК України, судом не встановлено.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в якому потерпілий просить стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної школи 50000,00 грн. та матеріальні збитки у розмірі 8955,26 грн. Розглядаючи заявлений позов, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. В частині 5 цієї статті зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як видно зі змісту позовної заяви, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 8955,26 грн., а саме витрати на лікування внаслідок заподіяння йому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. На підтвердження заявлених вимог суду надано копії листків непрацездатності серії АДР № 766793 та серії АДП № 964258, згідно яких потерпілий перебував на лікарняному з 24.06.2019 по 11.07.2019 у стаціонарному відділенні та з 12.07.2019 по 12.08.2019 на амбулаторному лікуванні, копію висновку № 3114 від 04.09.2019 лікарсько-консультативної комісії КНП «Чугуївська ЦРЛ ім. М.І. Кононенка», копію довідки про заробітну плату та інші доход № 02-01-25/2077 від 03.10.2019, копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 9.10063 та копії фіскальних чеків на придбання ліків та матеріалів на загальну суму 8955,26 грн. Обвинуваченим відзив на позовну заяву та будь-які заперечення не подавались, до теперішнього часу сума матеріального збитку обвинуваченим не відшкодована.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 цієї статті зазначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ст. 1177 ЦК України).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого витрат на його лікування в загальній сумі 8955,26 грн. підлягають задоволенню, оскільки винуватість обвинуваченого в причинені потерпілому тілесних ушкоджень встановлено під час розгляду справи в суді, сума понесених потерпілим затрат на лікування підтверджується наданими суду чеками.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 50 000 грн., суд виходить з наступного:

Зі змісту ст. 23 ЦК України слідує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно ППВСУ за №4 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під маральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Суд вважає, що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено спричинення йому протиправними діями обвинуваченого страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку обвинуваченого, у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав із-за спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, провина обвинуваченого в скоєнні дій відносно потерпілого, що потягли вказані наслідки, судом встановлена.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно яким розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як видно з роз`яснень положень п. 9 ППВСУ за №4 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, знов таки суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, виходячи з душевних страждань, перенесених потерпілим, зміни на певний період часу його життєвого укладу, порушення його спокою, додаткових зусиль, необхідних для організації свого життя у вказаний період, позбавлення заробітку, оскільки згідно висновку лікарсько-консультативної комісії він потребує звільнення від робіт, пов`язаних з підняттям тяжких предметів, на сонці, біля механізмів, що рухаються, на висоті, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди у розмірі 35000 грн.

Витрати у кримінальному провадженні, пов`язані з експертним дослідженням, відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту строком 3 (три) місяці.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. та матеріальні збитки у сумі 8955 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 26 коп.
Речові докази - дерев`яну палицю, довжиною 80 см, чотирикутну в розрізі, зі слідами нашарування бурого кольору біологічного походження, яку передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, - після набрання вироком законної сили знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок його копію негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя -