КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

прокурора ОСОБА_4

підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисника розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляцію прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року у кримінальній справі по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, розлученого, з незакінченою вищою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України,
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, громадянина України, українця, розлученого, із середньою-спеціальною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України,
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Панталія Дубненського району Рівненської області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, одруженого, із середньою-спеціальною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України,
ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

Органом досудового слідства ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що на початку червня 2010 року ОСОБА_5 , за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами чоловічої статі, кримінальна справа стосовно яких виділена у окреме провадження, з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , викликав його на 51 км автошляху Житомир-Київ, де ОСОБА_11 , побоюючись реалізації раніше висловлених на його адресу погроз фізичної розправи, передав йому 1000 доларів США, що станом на початок червня згідно курсу Національного банку України становили 7925,60 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 з двома невстановленими особами, під вигаданим приводом на автомобілі "Хюндай" під керуванням однієї із невстановлених осіб, вивезли ОСОБА_11 за 3 км від вищевказаного автошляху у напрямку села Бишів Макарівського району Київської області, де вийшли з автомобіля для паління. У цей час один із невстановлених осіб наніс ОСОБА_11 удар кулаком у голову, від якого він втратив свідомість, а коли прийшов у себе, то на ньому були одягнуті наручники і невстановлені особи затягували його на заднє сидіння автомобіля, після чого усі поїхали по польовій дорозі вздовж лісопосадки, яка знаходиться з правої сторони від автодороги на село Бишів, зупинившись у ній на відстані близько 750 метрів від даної автодороги.

У лісопосадці невстановлені особи, діючи за вказівкою ОСОБА_5 у його присутності, за допомогою наручників, пристебнули ОСОБА_11 до дерева і з погрозами заподіяння йому та його близьким родичам тяжких тілесних ушкоджень і вбивства, вимагали передачі грошей, не називаючи конкретної суми. Для демонстрації реальності погроз невстановлені особи поклали перед ОСОБА_11 предмети, схожі на пістолети, душили із застосуванням поліетиленового пакета, наносили удари резиновим молотком по різних частинах тіла, викопали у землі яму, погрожуючи закопати його в ній, після чого здійснити вбивство дружини та дітей. Дані дії тривали на протязі 2 годин.

Не отримавши від ОСОБА_11 згоди на передачу коштів, з метою продовження вимагання, ОСОБА_5 і невстановлені особи привезли ОСОБА_11 до будинку, де він проживає в АДРЕСА_4 .

Близько 13 години, зайшовши на території господарства, ОСОБА_5 та одна із невстановлених осіб продовжили погрожувати позбавленням життя ОСОБА_11 та його дружині ОСОБА_12 , приставляючи до скроні предмети зовні схожі на пістолети, демонструючи поліетиленові пакети як засіб для удушення, а також наносили удари руками по голові і тулубу ОСОБА_12 , вимагаючи передачі їм грошей. Інша невстановлена особа знаходилася поруч і готова була надати їм допомогу у разі необхідності. Під час вчинення даних дій, ОСОБА_5 та невстановлені особи не дозволи піти ОСОБА_12 до туалету, в зв`язку з чим вона була змушена справляти фізіологічні потреби в їх присутності.

Злякавшись реалізації погроз ОСОБА_5 та невстановлених осіб, ОСОБА_12 під наглядом одного із невідомих чоловіків, поїхала до своєї знайомої ОСОБА_13 (Загинайкової), мешканки смт Макарів Київської області та позичила у неї 500 доларів США (що згідно курсу Національного банку України становило 3962,8 гривень) і, повернувшись додому, передала їх ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_5 з невстановленими особами відвезли ОСОБА_11 у м. Вишневе, де він пробув у квартирі ОСОБА_5 , розташованої по АДРЕСА_1 , близько 5 днів. Під час перебування у квартирі, ОСОБА_5 погрожував йому повторенням насильницьких дій у разі невиконання його вимог щодо передачі коштів.

З метою продовження вимагання майна у ОСОБА_11 на початку грудня 2010 року, ОСОБА_5 на території м. Києва вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (судимість погашена згідно ст. 89 КК України).

Для вчинення даного злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 завчасно, за невстановлених обставин придбали маски, липку стрічку типу скотч, ніж, викрутку, рушницю, наручники, пластикові хомути, рукавиці.

06.12.2010 близько 23 години ОСОБА_7 на власному автомобілі «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи згідно попередньої домовленості, з метою вимагання чужого майна, приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_11 з сім`єю.

По приїзду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у салоні вказаного автомобіля, в присутності ОСОБА_7 обговорили між собою спосіб проникнення до будинку, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одягнули на голови маски для приховування обличчя, отримали від ОСОБА_7 пластикові хомути, якими мали зв`язувати руки потерпілих, а також ОСОБА_6 , взявши заздалегідь придбану рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_14 - належні йому гладкоствольний револьвер „Комбриг та гладкоствольний пістолет „ПСМ-Р, призначені для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами (які належали йому на підставі відповідного дозволу), вийшли з салону автомобіля і пішли до паркану, яким відгороджене від дороги господарство, що належить сім`ї ОСОБА_15 .

ОСОБА_7 , відповідно до злочинного плану, залишився чекати їх у автомобілі, при цьому відслідковував обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, а у випадку викриття їх злочинної діяльності, повинен був подати звуковий сигнал і в разі необхідності прийти їм на допомогу.

Проникнувши на територію домоволодіння ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшли в будинок, у якому перебували дружина ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , її дочка ОСОБА_16 з чоловіком - ОСОБА_17 та малолітньою онукою. Не виявивши у будинку ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосували до його дружини ОСОБА_12 насильство, небезпечне для життя і здоров`я, погрози вбивством, спричиненням тяжких тілесних ушкоджень її та близьким родичам та вимагали у неї передачі їм майна за наступних обставин.

У будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у масках зайшли в спальню ОСОБА_12 , де ОСОБА_6 умисно, з метою залякування наніс їй удар кулаком у обличчя, чим спричинив сильний фізичний біль. Далі удвох, за волосся вони витягли ОСОБА_12 у коридор, де ОСОБА_6 застосував фізичну силу, що виразилася у натисканні пальцями рук на щоки. Унаслідок сильного болю ОСОБА_12 змушена була відкрити рота, у якого ОСОБА_6 помістив кляп, а ОСОБА_5 пластмасовим хомутом зв`язав її руки, після чого удвох під руки перетягли її з будинку до літньої кухні.

У кухні ОСОБА_5 , з метою демонстрації реальності погроз, дістав з сумки, яку мав з собою, поліетилен і розкладний ніж, розстелив поліетилен на підлогу, повідомив потерпілій, що це зроблено для того, щоб не залишилося слідів крові після її розчленування, а також ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , удвох, липкою стрічкою, яку мали з собою, замотали руки і нижню частину обличчя ОСОБА_12 , посадивши її перед тим на табурет, встановлений на поліетилені.

У цей час у сусідньому будинку загорілося світло і ОСОБА_6 , направивши на потерпілу рушницю невстановленого зразку, висловлюючись нецензурною лексикою, наказав поводити себе тихо, а у разі невиконання наказу - погрожував прострелити її ногу і відрізати палець у малолітньої онуки, яка знаходилася у будинку. Після того як за декілька секунд світло погасло, ОСОБА_6 пішов до будинку, у якому залишилися дочка і зять ОСОБА_12 з малолітньою онукою, а ОСОБА_14 наніс їй близько 7-10 ударів лівою рукою в праву частину обличчя, утримуючи в правій руці гладкоствольний пістолет „Комбриг, при цьому висловлювався нецензурними словами, залякував, що ОСОБА_6 за допомогою рушниці погрожує життю її онуки. Під час вчинення зазначених дій, ОСОБА_5 вимагав передачі грошових коштів, не повідомляючи суму.

За 5 хвилин ОСОБА_6 повернувся у кухню і умисно наніс ОСОБА_12 один сильний удар кулаком в обличчя, від якого вона впала, вдарившись головою об ручку духової шафи. Після цього, ОСОБА_5 знову помістив її на табурет та продовжив наносити удари лівою рукою у обличчя, вимагаючи передачі їм грошей і повідомити місцезнаходження ОСОБА_11 .

Отримавши від потерпілої відповідь, що грошей немає, ОСОБА_5 , відштовхнувши ОСОБА_12 до лавки, яка знаходилася у приміщенні кухні, та використовуючи липку стрічку, прив`язав ОСОБА_12 до лавки і табурета таким чином, що вона не могла рухатися, після чого взяв ножа, який заздалегідь приніс з собою та почав колоти у ділянки задньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, а також колов викруткою у руки на ноги потерпілої, вимагаючи передачі їм 100 000 Євро.

ОСОБА_6 у цей час періодично ходив до будинку, де стежив за дочкою та зятем ОСОБА_12 , повертався у кухню і переконувався, що ОСОБА_5 чинить насильницькі дії над ОСОБА_12 з вимогою передачі грошей, а також самостійно висловлював таку вимогу.

Під час знаходження у домоволодінні ОСОБА_15 , ОСОБА_6 не знімав шапку-маску зв свого обличчя, мав при собі рушницю невстановленого зразку, а ОСОБА_5 зняв маску у будинку після того, як ОСОБА_12 впізнала його по голосу.

Крім цього, з метою залякування потерпілої, ОСОБА_6 в приміщені літньої кухні, демонстрував їй шприц та ампули з невстановленою речовиною, повідомивши, що в ампулі знаходиться отрута, погрожував ввести цю речовину, яка могла викликати параліч.

Вказані дії тривали близько 3-х годин.

Відповідно висновку експерта №167 від 04.02.2011 рок, у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна шкіри правої половини тім`яної ділянки голови, передньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії тупого чи тупо-загостреного предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму «притискання-тертя» (в акті судово-медичного обстеження від 14.12.2010 року ушкодження передньої поверхні лівого ліктьового суглобу та задньої поверхні ліктьового плеча визначені як «поверхневі рани»); садна шкіри нижньої третини правого передпліччя з переходом на променево-зап`ясний суглоб, нижньої третини лівого передпліччя, що могли утворитись від дії циркулярно охоплюючи передпліччя предметів із жорстокого (пластик чи метал) матеріалу, механізму «стискання -тертя»; рани м`яких тканин задньої поверхні правого плечового суглобу задньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії колюче - ріжучого предмету по механізму «притискання - занурення - роз`єднання тканин»; крововиливи м`яких тканин задньої поверхні нижньої третини обох гомілок, що могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою по верхньою по механізму «удар» чи «стискання»; крововилив слизової оболонки верхньої губи, що міг утворитись від дії тупого твердого предмету по механізму «удар».

Рани м`яких тканин за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Інші ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки), згідно тих же «Правил...».

Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , вони можуть мати давність утворення не менше 11 діб до моменту проведення судово-медичного обстеження 23.12.2010 року.

Під час вчинення насильницьких дій стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали інформацію, що ОСОБА_11 проживає у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та згоду ОСОБА_12 показати даний будинок і будучи переконаними, що у ОСОБА_18 є велика сума грошей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняли рішення їхати у с. Ніверка, де продовжити вимагання майна у ОСОБА_11 .

Залишивши господарство Тимчуків у с. Липівка, Макарівського району біля 2 години 07.12.2010, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на виїзді із даного села наказали ОСОБА_12 сісти в автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , і разом з нею поїхали у невстановлене місце поруч з лісопосадкою, де у салоні вказаного автомобіля, у присутності ОСОБА_7 , на протязі близько двох годин продовжували вимагати у ОСОБА_12 100 000 євро, погрожувати позбавленням життя її та близьких родичів. Побоюючись реалізації погроз, ОСОБА_12 передала ОСОБА_5 200 доларів США, які мала при собі (що відповідно курсу Національного банку України становило 1591,76 гривень).

З метою продовження вимагання чужого майна, 07.12.2010 року, у вечірню пору, ОСОБА_5 автомобілем „Деу Ланос р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_12 (яка показувала дорогу), а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 автомобілем «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням останнього приїхали в с. Ніверка, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Діючи за попередньою змовою, ОСОБА_7 залишився у своєму автомобілі відслідковувати обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал і у разі потреби - прийти на допомогу, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , озброївшись належними ОСОБА_5 гладкоствольним револьвером „Комбриг та гладкоствольним пістолетом „ПСМ-Р, призначеними для стрільби патронами несмертельної дії, які вони привезли з собою, та ОСОБА_12 - зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_11 . З метою конспірації ОСОБА_6 одягнув на голову маску для приховування обличчя.

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_12 та з відома ОСОБА_7 застосували фізичне насильство, що виразилося у нанесені побоїв ОСОБА_11 , а також погрожуючи позбавленням життя та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень подружжю ОСОБА_15 та їх близьким, продовжили вимагати гроші у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_5 для демонстрації реальності погроз здійснив постріл з вищезгаданого револьвера „Комбриг у стіну будинку.

Враховуючи реальність погроз та побоюючись їх реалізації, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погодились на передачу коштів пізніше, мотивуючи це потребою зібрати необхідну суму, для чого ОСОБА_6 встановив строк передачі грошей 20.12.2010.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поїхали з с. Ніверка до м. Києва, а ОСОБА_5 наказав ОСОБА_11 відвезти його у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, де і залишився у невстановленої особи.

09.12.2010, за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_11 разом з ним та дружиною поверталися до місця проживання у Київській області. ОСОБА_11 відвіз ОСОБА_19 у с. Липівку, та повіз ОСОБА_14 до м. Києва. При цьому, під час руху ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжив вимагати майно потерпілих, погрожуючи їм фізичною розправою.

ОСОБА_7 , отримавши за невідомих обставин інформацію від ОСОБА_5 про його повернення до Києва, діючи відповідно до його вказівки, разом з ОСОБА_6 на власному автомобілі „Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 приїхав на АЗС „Окко в с. Калинівка, Макарівского району, Київської області, де ОСОБА_5 пересів до його автомобіля, а ОСОБА_6 пересів до автомобіля ОСОБА_11 і разом з ним поїхав до його будинку у с. Липівка Макарівського району.

Перебуваючи у будинку потерпілих, ОСОБА_6 знову наказав передати їм 100 000 Євро, при цьому 20 000 доларів США повинні бути передані до 20.12.2010, у іншому випадку погрозив вбивством їх сім`ї. Після цього ОСОБА_6 дістав 2 шприци, заповнених невстановленою прозорою рідиною, і повідомивши, що це отрута, зробив ін`єкцію ОСОБА_11 та змусив його зробити ін`єкцію власній дружині, повідомивши, що це отрута і якщо кошти не будуть їм передані, то вони не отримують протиотрути (антидот). Крім цього, він наказав не звертатися до правоохоронних органів, бо у разі звернення вони знищать всю сім`ю.

У період з 09.12.2010 по 21.12.2010 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою мобільних телефонів неодноразово зв`язувалися з ОСОБА_11 з метою встановлення, чи зібрав він грошові кошти, та продовжували погрожувати фізичною розправою. При цьому, ОСОБА_6 з метою конспірації називав себе ім`ям „ ОСОБА_20 .

Будучи переконаними, що внаслідок застосованого насильства та погроз фізичної розправи ОСОБА_11 та ОСОБА_19 беззаперечно передадуть їм визначену ними суму коштів, 21.12.2010, близько 11 години 25 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі «Деу Ланос» ре.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , повторно приїхали у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області з метою отримання від потерпілих грошових коштів.

Діючи відповідно до раніше досягнутих домовленостей, ОСОБА_7 залишився у автомобілі відслідковувати обстановку, та при викритті їх злочинної діяльності повинен був подати звуковий сигнал і у разі потреби прийти їм на допомогу, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , озброївшись належними ОСОБА_5 револьвером „Комбриг та пістолетом „ПСМ-Р, та ножем, який ОСОБА_6 узяв з автомобіля ОСОБА_7 , зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_11 . З метою конспірації ОСОБА_6 знову одягнув на голову маску для приховування обличчя.

21.12.2010, біля 11 години 30 хвилин, після отримання від ОСОБА_11 грошей в сумі 600 доларів США ( що становили на 21.12.2010 згідно курсу НАціонального банку України 4778,1 гривень) та 2200 гривень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 затримано працівниками міліції.

Окрім цього, в нічний час з 06.12.2010 на 07.12.2010 року ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , будучи озброєними гладкоствольним револьвером „Комбриг та рушницею невстановленого зразка, перебуваючи з метою вимагання чужого майна у будинку подружжя ОСОБА_15 , що знаходиться в АДРЕСА_4 і не виявивши у будинку ОСОБА_11 , з метою встановлення його місця знаходження катували ОСОБА_12 .

Зокрема, зайшовши у спальню будинку, де знаходилася ОСОБА_12 і не виявивши там ОСОБА_11 , ОСОБА_6 умисно, з метою залякування потерпілої і негайного отримання від неї інформації, наніс удар кулаком у її обличчя, чим спричинив сильний фізичний біль, а ОСОБА_5 вимагав повідомити, де знаходиться її чоловік. У подальшому вони удвох, за волосся, витягли ОСОБА_12 у коридор, де ОСОБА_6 застосував фізичну силу, що виразилася у натисканні пальцями рук на щоки. Унаслідок сильного болю ОСОБА_12 змушена була відкрити рота, у якого ОСОБА_6 запхнув кляп, унаслідок чого їй було важко дихати, а ОСОБА_5 у цей час пластмасовим зашморгом зв`язав її руки, після чого удвох під руки перетягли ОСОБА_12 з будинку до літньої кухні, що знаходиться на тому ж господарстві.

У кухні ОСОБА_5 , з метою демонстрації реальності погроз, дістав з сумки, яку мав з собою поліетилен і розкладний ніж, розстелив поліетилен на підлогу, повідомив потерпілій, що це зроблено для того, щоб не залишилося слідів крові після її розчленування, а також ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , удвох, липкою стрічкою, яку мали з собою, замотали руки і нижню частину обличчя ОСОБА_12 , посадивши її перед тим на табурет, встановлений на поліетилені.

У цей час у сусідньому будинку загорілося світло і ОСОБА_6 , направивши на потерпілу рушницю невстановленого зразку, із висловлюванням нецензурної лексики, наказав поводити себе тихо, а у разі невиконання наказу - погрожував прострелити її ногу і відрізати палець у малолітньої онуки, яка знаходилася у будинку.

Через декілька секунд, коли світло погасло, ОСОБА_6 пішов до будинку, у якому залишилися дочка і зять ОСОБА_12 з малолітньою онукою, а ОСОБА_14 наніс її близько 7-10 ударів лівою рукою в праву частину обличчя, утримуючи в правій руці пристрій для відстрілу гумових куль. При цьому, він висловлювався нецензурними словами, залякував. Під час вчинення зазначених дій ОСОБА_5 вимагав передачі грошових коштів, не повідомляючи точну суму.

За 5 хвилин ОСОБА_6 повернувся у приміщення кухні та умисно наніс ОСОБА_12 один сильний удар кулаком в обличчя, від якого вона впала, вдарившись головою об ручку духової шафи. Після цього, ОСОБА_5 знову посадив її на табурет і продовжив наносити удари лівою рукою у обличчя, внаслідок чого вона відчувала сильний фізичний біль, вимагаючи передачі їм грошей і повідомити місцезнаходження ОСОБА_11

Отримавши від потерпілої відповідь про відсутність грошей, ОСОБА_5 , відштовхнувши ОСОБА_12 до лавки, що знаходилася у приміщенні кухні та використовуючи липку стрічку, прив`язав останню до лавки і табурета таким чином, що вона не могла рухатися, після чого взяв ножа, який заздалегідь приніс з собою та почав колоти у ділянки задньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, а також колов викруткою у руки на ноги потерпілої, вимагаючи передачі їм 100 000 Євро.

ОСОБА_6 в цей час періодично ходив до будинку, де стежив за дочкою та зятем ОСОБА_12 , повертався у кухню і переконувався, що ОСОБА_5 чинить насильницькі дії над ОСОБА_12 з вимогою передачі грошей, а також самостійно висловлював таку вимогу.

Під час знаходження у домоволодінні ОСОБА_15 , ОСОБА_6 не знімав шапку-маску з свого обличчя, мав при собі рушницю невстановленого зразку, а ОСОБА_5 , проникнувши на територію господарства, зняв маску після того, як ОСОБА_12 впізнала його по голосу. Крім цього, з метою залякування потерпілої, ОСОБА_6 в приміщені літньої кухні, демонстрував їй шприц та ампули з невстановленою речовиною, повідомивши, що у ампулі знаходиться отрута, погрожував ввести вказану речовину, яка могла викликати параліч.

Дані дії тривали близько трьох годин.

Унаслідок побоїв, здавлювання рук зашморгом та натискання на обличчя, ОСОБА_12 спричинено сильний фізичний біль. Також для ОСОБА_12 спричинено моральні страждання діями, спрямованими для того, щоб зламати потерпілу морально: закриванням роту кляпом, замотуванням липкою стрічкою, погроз фізичною розправою над нею, членами сім`ї, членоушкодженям малолітньої онуки, що викликали у неї відчуття жаху та постійний страх за своє життя і життя своїх близьких.

Крім цього, під час перебування у будинку подружжя ОСОБА_21 в с. Липівка, Макарівського району, Київської області, з метою вчинення вимагання чужого майна в ніч з 06.12.2010 на 07.12.2010, близько 00 години, ОСОБА_5 , будучи одягнутим в маску для приховування обличчя, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , погрожуючи гладкоствольним револьвером „Комбриг (на який у нього є відповідний дозвіл) для ОСОБА_17 (зятю ОСОБА_12 ), який також перебував на території будинку, наказав поводити себе тихо і зайти до будинку, а сам зі зброєю рухався позаду. У будинку ОСОБА_5 наказав ОСОБА_17 завести руки назад і коли той виконав наказ, незаконно одягнув йому наручники, які мав з собою. У цей час ОСОБА_6 , на обличчі якого знаходилася маска, з метою залякати ОСОБА_17 , щоб останній не чинив їм опору та повідомив місцезнаходження ОСОБА_11 , пригрозив ОСОБА_17 прострелити його ногу з рушниці невстановленого зразка, яку мав з собою, а також демонстрував ампули з невідомою речовиною і шприц, погрожуючи здійснити ін`єкцію, від якої настане параліч.

У подальшому, з метою, щоб ОСОБА_17 не чинив їм опору чи іншої протидії під час вимагання майна у ОСОБА_12 , ОСОБА_6 вивів його до приміщення котельні, що знаходиться у веранді будинку, та замкнув ззовні, яку з середини відкрити не можливо, тим самим незаконно позбавивши його волі. В даному приміщені ОСОБА_17 , всупереч своїй волі пробув близько 20 хвилин.

Крім цього, 07.12.2010 близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_6 , приховуючи своє обличчя маскою, маючи у руках рушницю невстановленого зразка, перебуваючи у одній із кімнат будинку по АДРЕСА_4 , де з малолітньою дитиною знаходилась ОСОБА_16 дочка ОСОБА_12 , погрозливим тоном наказав їй зібрати і передати йому всі вироби із дорогоцінних металів, що належать її батькам.

Враховуючи обставини, за яких відбулися дані події (темна пора доби, присутність невідомого чоловіка у масці зі зброєю в руках, обмеження волі її близьких, спричинення тілесних ушкоджень її матері, наявність малолітньої дитини, стать потерпілої, висловлювання погроз фізичною розправою) у ОСОБА_16 виникли реальні підстави вважати, що у разі невиконання вимог ОСОБА_6 щодо передачі йому ювелірних виробів, він реалізує свої погрози застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя і здоров`я її та її малолітньої доньки. У зв`язку з цим, вона зібрала ювелірні вироби і передала їх ОСОБА_6 , а саме: підвіски вартістю 6000 гривень; золотий годинник вартістю 10400 гривень; ланцюжок довжиною 46 см із жовтого і білого золота вартістю 8000 гривень; браслет на руку довжиною 20.5 см вартістю 8000 гривень; ланцюжок круглої форми вартістю 1900 гривень з трьома підвісками: «Око вартістю 400 гривень, «Хрестик» вартістю 400 гривень, «Матір Божа» вартістю 2400 гривень; набір із 2 сережок і персня вартістю 2700 гривень; 2 сережки круглої форми діаметром 2.8 см вартістю 1300 гривень; намисто із натуральних перлин білого кольору з нащіпкою із золота вартістю 13600 гривень; набір із персня, підвіски і 2 сережок із перлинами білого кольору вартістю 5000 гривень; 2 сережки із блискучим камінцем фіонітом, вартістю 700 гривень; набір із 2 сережок і персня з блискучими камінчиками діамантами вартістю 18400 гривень.

Отримавши дані вироби, ОСОБА_22 заховав їх у кишеню.

У подальшому, ОСОБА_6 за невстановлених обставин передав ювелірні вироби ОСОБА_5 , який повернув їх ОСОБА_12 .

Як встановлено відповідно до довідки відділення ЗКППК Міністерства фінансів України, ОСОБА_6 заволодів 19 ювелірними виробами із золота 595 проби і 4 із золота 585 проби, що належали ОСОБА_12 загальною масою 209.24 грам, всього на загальну суму 79200 гривень.

06.12.2010, близько 23 години ОСОБА_7 на власному автомобілі «Деу Ланос» д.н. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи згідно попередньої домовленості, з метою вимагання чужого майна, приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де проживає подружжя ОСОБА_15 .

По приїзду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у салоні вказаного автомобіля, в присутності ОСОБА_7 обговорили між собою спосіб проникнення на господарство та до будинку, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одягнули на голови маски для приховування обличчя, отримали від ОСОБА_7 пластикові хомути, якими мали зв`язувати руки потерпілих, а також ОСОБА_6 , взявши заздалегідь придбану рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_14 належні йому гладкоствольний револьвер „Комбриг та гладкоствольний пістолет „ПСМ-Р, призначені для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами (які належали йому на підставі відповідного дозволу), вийшли з салону автомобіля і пішли до паркану, яким відгороджено від дороги господарства, що належить подружжю ОСОБА_15 .

ОСОБА_7 відповідно до злочинного плану залишився чекати їх у автомобілі, при цьому відслідковував обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, у випадку викриття їх злочинної діяльності повинен був подати звуковий сигнал, а у разі необхідності прийти їм на допомогу.

Проникнувши через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшли в будинок, у якому перебували дружина ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , її дочка ОСОБА_16 з чоловіком - ОСОБА_17 та малолітньою онукою. Не виявивши у будинку ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосували до його дружини ОСОБА_12 насильство, небезпечне для життя і здоров`я, погрози вбивством і спричиненням тяжких тілесних ушкоджень близьким родичам та вимагали у неї передачі їм 100 000 Євро. Вказані дії тривали близько трьох годин.

Відповідно до висновку експерта №167 від 04.02.2011, у ОСОБА_12 внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які були вчинені з відома ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден шкіри правої половини тім`яної ділянки голови, передньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії тупого чи тупо-загостреного предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму «притискання - тертя» (в акті судово-медичного обстеження від 14.12.2010 ушкодження передньої поверхні лівого ліктьового суглобу та задньої поверхні ліктьового плеча визначені як «поверхневі рани»); саден шкіри нижньої третини правого передпліччя з переходом на променево-зап`ясний суглоб, нижньої третини лівого передпліччя, що могли утворитись від дії циркулярно охоплюючи передпліччя предметів із жорстокого (пластик чи метал) матеріалу, механізму «стискання -тертя»; ран м`яких тканин задньої поверхні правого плечового суглобу задньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії колюче - ріжучого предмету по механізму «притискання - занурення - роз`єднання тканин»; крововиливів м`яких тканин задньої поверхні нижньої третини обох гомілок, що могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою по верхньою по механізму «удар» чи «стискання»; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, що міг утворитись від дії тупого твердого предмету по механізму «удар».

Рани м`яких тканин за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України».

Інші ушкодження, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).

Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , вони можуть мати давність утворення не менше 11-діб до моменту проведення судово-медичного обстеження 23.12.2010.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку, вчинили інші злочини (катування та незаконне позбавлення волі), про вчинення яких ОСОБА_7 обізнаний не був, але внаслідок чого отримали інформацію, що ОСОБА_11 проживає у с. Ніверка Кам`янець-Подільсього району Хмельницької області та згоду ОСОБА_12 показати даний будинок і будучи переконаними, що у ОСОБА_11 є велика сума грошей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняли рішення їхати у с. Ніверка, де продовжити вимагання майна ОСОБА_11 .

Залишивши господарство потерпілих в с. Липівка, Макарівського району біля 02 год. 00 хв. 07.12.2010, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на виїзді із даного села наказали ОСОБА_12 сісти в автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 і разом з нею поїхали у невстановлене місце поруч із лісопосадкою, де ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у салоні вказаного автомобіля, у присутності ОСОБА_7 на протязі близько двох годин продовжували вимагати у ОСОБА_12 100 000 Євро, погрожувати позбавленням життя її та близьких родичів. Побоюючись реалізації погроз, ОСОБА_12 передала ОСОБА_5 200 доларів США, які мала при собі (що відповідно курсу Національного банку України становило 1591,76 гривень).

З метою продовження вимагання чужого майна, 07.12.2010, у вечірню пору ОСОБА_5 автомобілем „Деу Ланос р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 за кермом якого знаходилася ОСОБА_12 , а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 автомобілем «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням останнього, приїхали в с. Ніверка, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Діючи за попередньою змовою, ОСОБА_7 залишився у своєму автомобілі відслідковувати обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, та при викритті їх злочинної діяльності повинен був подати звуковий сигнал, а у разі потреби прийти на допомогу, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , озброївшись належними ОСОБА_5 гладкоствольним револьвером „Комбриг та гладкоствольним пістолетом „ПСМ-Р, призначеними для стрільби патронами несмертельної дії, які вони привезли з собою та ОСОБА_12 зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_11 . З метою конспірації ОСОБА_6 одягнув на голову маску для приховування обличчя.

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_12 та з відома ОСОБА_7 застосували фізичне насильство, що виразилося у нанесені побоїв ОСОБА_11 , а також погрожуючи позбавленням життя та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень подружжю ОСОБА_15 та їх близьким продовжили вимагати гроші у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , під час чого ОСОБА_5 для демонстрації реальності погроз здійснив постріл з вищезгаданого револьвера „Комбриг у стіну будинку.

Враховуючи реальність погроз та побоюючись їх реалізації, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погодились на передачу коштів пізніше, мотивуючи це потребою зібрати необхідну суму, для чого ОСОБА_6 встановив строк передачі грошей 20.12.2011.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поїхали з с.Ніверка до м. Києва, а ОСОБА_5 наказав ОСОБА_11 відвезти його у м. Кам`янець- Подільський Хмельницької області де і залишився за власними справами у невстановленої особи.

09.12.2010, відповідно до вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_11 разом з ним та дружиною поверталися до місця проживання у Київській області. ОСОБА_11 відвіз ОСОБА_19 у с. Липівка, та повіз ОСОБА_14 до м. Києва.

ОСОБА_7 , отримавши за невідомих обставин інформацію від ОСОБА_5 про його повернення до Києва, діючи відповідно до його вказівки, разом з ОСОБА_6 , на власному автомобілі "Деу Ланос" д.н. НОМЕР_1 приїхав на АЗС „Окко в с. Калинівка, Макарівского району, Київської області, де ОСОБА_5 пересів до його автомобіля, а ОСОБА_6 пересів до автомобіля ОСОБА_11 і разом з ним поїхав до його будинку у с. Липівка Макарівського району.

Перебуваючи у будинку потерпілих, ОСОБА_6 за допомогою шприца здійснив ін`єкцію ОСОБА_11 невідомої речовини, і змусив останнього зробити таку ін`єкцію ОСОБА_12 . При цьому, повідомив, що це отрута і у випадку не передачі коштів, він не дасть їм протиотруту (антидот).

Будучи переконаними, що внаслідок застосованого насильства, погроз фізичної розправи ОСОБА_11 та ОСОБА_19 беззаперечно передадуть їм визначену ними суму, 21.12.2010, близько 11 години 25 хвилин ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , повторно приїхали у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області з метою отримання від потерпілих грошових коштів.

Діючи відповідно до раніше досягнутих домовленостей, ОСОБА_23 залишився у автомобілі відслідковувати обстановку, та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал і у разі потреби прийти їм на допомогу, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , озброївшись належними ОСОБА_5 револьвером „Комбриг та пістолетом „ПСМ-Р, та ножем, який ОСОБА_6 взяв у автомобілі ОСОБА_7 , зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_11 . З метою конспірації, ОСОБА_6 одягнув на голову маску для приховання обличчя.

21.12.2010 біля 11 години 30 хвилин, після отримання від ОСОБА_11 грошей в сумі 600 доларів США ( що становили на 21.12.2010 року згідно курсу НБУ 4778,1 гривень) та 2200 гривень, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було затримано працівниками міліції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; за ч. 3 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи; за ч. 2 ст. 127 КК України, а саме: катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, в тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, із застосуванням зброї.

Дії ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковані: за ч. 2 ст. 127 КК України, а саме: катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, в тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, із застосуванням зброї; за ч. 1 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілої; за ч. 3 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані: за ч. 3 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 02.04.2019 кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України, та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України повернуто прокурору Каменець-Подільського району Хмельницької області для додаткового розслідування, під час проведення якого ухвалено виконати наступні дії: перевірити факт застосування недозволених методів слідства у вигляді катування обвинувачених з метою отримання зізнання, прийняти відповідні рішення; провести перевірку факту незбереження потерпілими речових доказів, прийняти відповідне рішення; правильно вчинити процесуальні дії і прийняти процесуальні рішення та правильно застосувати норми кримінального та кримінально - процесуального закону.
Цією ж постановою повернуто ОСОБА_24 сплачені на рахунок ГУ ДКУ в Київській області та місті Києві в якості застави грошові кошти в сумі 51103.00 гривні.
Приймаючи постанову про повернення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, суд першої інстанції виходив з того, що досудове слідство проведено неправильно, оскільки органом досудового слідства при вчиненні процесуальних дій та прийнятті процесуальних рішень неправильно застосовані норми кримінально-процесуального та кримінального закону.
Органом досудового слідства в обвинувальному висновку не доведене обвинувачення, тобто не взято до уваги об`єктивну та суб`єктивну сторони злочинів, що призвело до безпідставного застосування норм кримінального закону, що неможливо усунути під час судового розгляду. Зокрема, в обвинувальному висновку не зазначено ознаки попередньої змови групи осіб, та не взято до уваги суб`єктивну сторону злочинів.

У матеріалах кримінальної справи відсутній оригінал носія інформації до протоколу огляду місця події від 21.12.2010.

Крім того, згідно окремої постанови Макарівського районного суду Київської області від 15.04.2014, до відома прокуратури, з метою організації перевірки, доведено про факти втрати речових доказів: грошових коштів, вказаних в розписці від 26.01.2011, диктофону "Олімпус", переданих на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , та ювелірних виробів, переданих на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 .

Обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено про застосування незаконних методів слідства.

При зміні запобіжного заходу ОСОБА_5 , із застави на підписку про невиїзд, суд першої інстанції врахував те, що на час перебування під заставою останній не допустив порушень та покладених на нього обов`язків. У період з 13.03.2015 по 29.04.2016 підсудний проходив службу в Збройних силах України, а в період з 05.05.2015 по 05.10.2015 приймав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідним посвідченням НОМЕР_3 від 30.03.2016 року, де отримав важкі поранення. Нагороджений орденом, медалями, відзнакою Президента України. Згідно посвідчення №040443 від 02.10.2018, ОСОБА_5 є інвалідом другої групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. За станом здоров`я потребує лікуванням.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, прокурор у справі - прокурор Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 подав апеляцію, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а кримінальну справу направити на новий розгляд до Макарівського районного суду Київської області, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 246 КПК України /у редакції 1960 року/, положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005, та у мотивувальній частині постанови зазначив про неповноту досудового слідства як підставу для повернення справи на додаткове розслідування, хоча на стадії попереднього розгляду кримінальної справи суддя не вправі повернути справу на додаткове розслідування з цієї підстави.

На думку прокурора, доводи суду про те, що органом досудового слідства в обвинувальному висновку не доведене обвинувачення, а саме не взято до уваги об`єктивну та суб`єктивну сторони злочинів, є необґрунтованими, оскільки обвинувачення підсудним пред`явлено відповідно до вимог КК та КПК України /у редакції 1960 року/, та порушень законодавства при виконанні вказаних дій судом не встановлено.

Недоліки досудового слідства щодо кваліфікації дій підсудних не становлять обмеження для постановлення судом законного та обґрунтованого вироку.

Суд може повернути кримінальну справу на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду лише за наявності таких порушень вимог КПК, без усунення яких вона не може бути призначена до судового розгляду.

Апелянт вказував на те, що в резолютивній частині обвинувального висновку по даній кримінальній справі у відповідності з вимогами ст. 223 КПК України /у редакції 1960 року/ слідчим викладено суть пред`явленого обвинувачення стосовно кожного із підсудних із зазначенням статті кримінального закону, яку передбачає інкримінований злочин. В обвинувальному висновку стосовно підсудних зазначено таку кваліфікуючу ознаку як «попередня змова групи осіб», крім обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, який він вчиняв одноособово та кваліфікуюча ознака «попередня змова групи осіб» в даному випадку не застосовується, виходячи із характеру вчиненого підсудним злочину та вимог кримінального закону.

Крім того, апелянт звертав увагу на посилання суду першої інстанції стосовного того, що правоохоронними органами не було надано належної оцінки діям щодо застосування незаконних методів слідства щодо підсудних, та зазначав, що, виходячи з положень ст. 315-1 КПК України /у редакції 1960 року/, за наявності фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, суд може дати судове доручення прокуророві провести відповідну перевірку таких заяв в порядку ст. 97 КПК України /у редакції 1960 року/.

На даний час, згідно діючого КПК України як суд, так і підсудні та інші учасники процесу можуть звернутися до правоохоронних органів із повідомленням (заявою) про вчинене кримінальне правопорушення і воно буде розглянуто в порядку ст. 214 КПК України. А тому ці порушення не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Прокурор зазначав, що навіть якщо речові докази, а саме грошові кошти та ювелірні вироби, які були передані на відповідальне зберігання потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не будуть розшукані та дослідженні під час судового слідства, це не становитиме обмеження для постановлення судом законного та обґрунтованого вироку.

Також прокурор вказував на те, що судом першої інстанції при зміні запобіжного заходу щодо підсудного ОСОБА_5 із застави на підписку про невиїзд, не враховано тяжкість та кількість інкримінованих йому злочинів, можливість підсудного ухилятись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі, впливати на свідків і потерпілих, та те, що вказані обставини на час направлення справи на додаткове розслідування не змінились.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_4 , який підтримав апеляцію прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 , підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які частково заперечували проти задоволення поданої прокурором апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що подана прокурором апеляція підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 244 КПК України /у редакції 1960 року/, за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою може прийняти рішення, зокрема, про повернення справи на додаткове розслідування фактично в порядку ст. 246 КПК України /у редакції 1960 року/.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК України /у редакції 1960 року/, при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
На даній стадії провадження, суддя може також повернути справу прокурору в порядку ст. 249-1 КПК України /у редакції 1960 року/ у разі, якщо прокурором було суттєво порушені вимоги ст.ст. 228-232 цього Кодексу /у редакції 1960 року/, для усунення виявлених порушень.
Повернення справи на додаткове розслідування з попереднього розгляду справи з мотивів неповноти або неправильності дізнання чи попереднього слідства, КПК /у редакції 1960 року/ не передбачено.
Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК /у редакції 1960 року/, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.
Разом з тим, приймаючи рішення про повернення справи на додаткове розслідування, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.
Посилаючись у постанові на те, що органом досудового слідства в обвинувальному висновку не доведене обвинувачення, зокрема не зазначено ознаки попередньої змови групи осіб, та не взято до уваги суб`єктивну сторону злочинів, суд першої інстанції вийшов за межі тих питань, які підлягають з`ясуванню під час попереднього розгляду справи.

Суд першої інстанції без розгляду справи по суті вдався до оцінки формулювання та обсягу пред`явленого обвинувачення, та до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду при попередньому розгляді і не можуть бути підставами для повернення справи прокурору.

Крім того, прокурор, у відповідності до вимог ст. 277 КПК України /у редакції 1960 року/, вправі змінити пред`явлене обвинувачення. Якщо ж така зміна обвинувачення не допускається, усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.
Посилання суду першої інстанції на відсутність у матеріалах справи оригіналу носія інформації до протоколу огляду місця події від 21.12.2010, не можуть бути належними підставами для направлення справи на додаткове розслідування, оскільки суд може дати оцінку вказаним обставинам під час судового розгляду, та не позбавлений можливості усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом витребування доказів або вчинення інших процесуальних дій.

Наявність постанови Макарівського районного суду Київської області від 15.04.2014 щодо втрати речових доказів: грошових коштів, вказаних в розписці від 26.01.2011, диктофону "Олімпус", переданих на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , та ювелірних виробів, переданих на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 , не становить обмеження для постановлення судом рішення у справі.

За таких обставин, доводи апеляції прокурора про те, що підстави, на які вказав суд при направлені кримінальної справи прокурору на додаткове розслідування, можливо усунути під час судового слідства, є обґрунтованими.
Крім того, як вірно вказав прокурор у апеляції, при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 246 КПК України /у редакції 1960 року/, положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005, та у мотивувальній частині постанови зазначив про неправильність досудового слідства як підставу для повернення справи на додаткове розслідування,хоча на стадії попереднього розгляду кримінальної справи суддя не вправі повернути справу на додаткове розслідування з цієї підстави.

Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», питання про те, чи перешкоджає порушення закону, допущене під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства, її призначенню до судового розгляду, вирішується залежно від того, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів учасників процесу воно призвело і чи є можливість поновити ці права й інтереси. Кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо: вона не була порушена або порушена некомпетентною особою; її розслідування провадила не уповноважена на те особа чи особа, яка підлягала відводу; було порушено вимоги КПК про обов`язковість пред`явлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача.

Постанова суду першої інстанції не містить посилань на вищевказані істотні порушення закону, які б перешкоджали призначенню кримінальної справи до судового розгляду.
Заявлення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у суді першої інстанції про застосування до них незаконних методів слідства, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування, оскільки за наявності фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, суд може в порядку ст. 315-1 КПК України /у редакції 1960 року/ надати доручення прокуророві провести відповідну перевірку таких заяв у порядку ст. 97 КПК України /у редакції 1960 року/.
Крім того, підсудні не позбавлені можливості у порядку, передбаченому чинним КПК України, звернутися до правоохоронних органів із повідомленням (заявою) про вчинене кримінальне правопорушення щодо них.

Такий висновок колегії суддів узгоджується і з роз`ясненнями, які містяться в абзаці 2 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», відповідно до яких, заява обвинуваченого чи підсудного про застосування щодо нього незаконних методів слідства сама по собі не є підставою для направлення справи на додаткове розслідування. Якщо за своїм характером така заява є приводом до порушення кримінальної справи

(п. 1 ч. 1 ст. 94 КПК, суддя (суд), попередивши заявника про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК , направляє її за належністю прокурору. У разі, коли вирішення кримінальної справи в суді до перевірки прокурором цієї заяви виявиться неможливим, розгляд справи може бути відкладено до закінчення перевірки. Результати перевірки не є обов`язковими для суду і підлягають оцінці разом з іншими доказами.
На переконання колегії суддів, обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, досліджені судом першої інстанції поверхово та однобічно, та безпідставно зроблено висновок про неможливість розгляду справи по суті без повернення її на додаткове розслідування.
Зазначені обставини є безумовними підставами для скасування постанови з направленням справи на новий судовий розгляд у той же суд, в ході якого необхідно всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі обставини справи в їх сукупності та прийняти законне та обгрунтоване рішення відповідно до вимог КПК України /у редакції 1960 року/.
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
У зв`язку із скасуванням постанови суду першої інстанції про повернення справи на додаткове розслідування, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню і ухвала суду першої інстанції в частині зміни підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу із застави на підписку про невиїзд.
Керуючись п. п. 11,15 Розділу ХІ Перехідні Положення КПК України 2012 року, ст. ст. 365, 366, 382 КПК України /у редакції 1960 року/ колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляцію прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 задовольнити.
Постанову Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року про повернення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України прокурору Каменець-Подільського району Хмельницької області для додаткового розслідування, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

_____________ ______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3