Справа № 314/3733/19
Провадження № 1-в/314/51/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Запоріжжя, громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,.

По даній справі засуджений: 12.10.2015 року вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 21.12.2015 року, кінець строку: 21.06.2021 року,

про умовно-дострокове звільнення,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив задовольнити.
Представник адміністрації колонії у судовому засіданні покладався на думку суду.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, так як вважає, що він не довів своє виправлення.
Суд, заслухавши засудженого, представника колонії, думку прокурора, дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 16.12.2018 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України стягнення, яке було накладено на засудженого, зняте та погашене у встановленому законом порядку, а тому воно не повинно враховуватися при розгляді питання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання, тобто вважається таким, що не має стягнень, за додержання правил покладених обов`язків та додержання правил поведінки має два заохочення, на виробництві установи не працевлаштований, оскільки має обмеження працездатності у зв`язку з хворобою, що підтверджується медичною довідкою, яка міститься в матеріалах справи та відповідно до якої ОСОБА_3 протипоказана тяжка фізична праця та робота з токсичними речовинами. При цьому, засуджений ОСОБА_3 з 16.12.2018 року постійно залучається згідно ст. 118 КВК України без оплати праці до роботи з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, а саме при проведенні поточних косметичних ремонтів у відділенні № 13 виконував роботу по білуванню та фарбуванню приміщень відділення та проведення водопостачання в кімнаті для вмивання, що підтверджується довідкою начальника соціально-психологічної служби установи та графіками роботи засуджених відділення № 13, які містяться в матеріалах справи. Крім того, з характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_3 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, бере участь у виховних заходах, які проводяться в установі, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок шляхом навчання у Вільнянському навчальному центрі № 20, за вироком суду позову не має, на профілактичному обліку не перебуває.
Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст.ст. 539, 395 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

клопотання засудженого задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2015 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 5 місяців 8 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1

13.01.2020