Провадження № 11-кп/824/445/2020 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6

за участі прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року у кримінальному провадженні №0008373, яким ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна та ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_9 приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корестенського міського суду Житомирської області від 14.02.2018 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення строком на 10 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . визнано винними та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

19 жовтня 2018, приблизно о 02 год. 30 хв. (а не в 03 год., як про це помилково вказано в обвинувальному акті) ночі, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, знаходячись поблизу будинку № 2/19 по вул. Симиренка в м. Києві, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинили розбійний напад на гр-на ОСОБА_11 з метою заволодіння його майном та заволоділи ним, завдавши останньому майнову шкоду на загальну суму 800 грн., за таких обставин.

Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 приблизно о 01 год. вказаної ночі, перебуваючи в районі перехрестя вул. Симиренка та Жолудєва в м. Києві, відчуваючи потребу в грошових коштах, вирішили з корисливих мотивів із використанням предметів схожих на ножі вчинити розбійний напад на перехожих громадян з метою заволодіння чужим майном, тим самим вступили у попередню змову на вчинення розбою. З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, почали очікувати осіб, на яких можливо було б вчинити розбійний напад. Побачивши приблизно о 02 год. ночі 19 жовтня 2018 року біля будинку АДРЕСА_1 раніше незнайомого ОСОБА_11 , вони вирішили заволодіти його майном шляхом розбійного нападу. З цією метою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розпочавши знайомство з ОСОБА_14 під вигаданим приводом, раптово погрожуючи предметом схожим на ніж, намагалися відвести його за прилеглі будинки по АДРЕСА_2 . Через опір з боку ОСОБА_11 та намагання втекти, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 наздогнали потерпілого і почали наносити удари кулаками та руками по різних частинах його тіла, а також нанесли йому декілька (а не два, як про це помилково вказано в обвинувальному акті) ударів предметом схожим на ніж в область грудей та плеча, вимагаючи від останнього передати їм гроші та цінні речі. Сприйнявши дії ОСОБА_15 та ОСОБА_13 як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, ОСОБА_16 не став чинити опір. Остаточно подолавши волю потерпілого до опору, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 самостійно заволоділи грошима останнього в сумі 800 грн. та його особистими документами (паспорт, посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС, банківські картки тощо), після чого з привласненим чужим майном намагалися втекти з місця злочину, але були затримані співробітниками поліції.

Вказаними спільними діями ОСОБА_15 та ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_17 було заподіяне легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді непроникаючого поранення грудної клітки справа та двох колото-різаних ран лівого плеча, тобто є проявом фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 зазначає, що з вироком суду вона не погоджується, вважає його таким, що був ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню. Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, адвокат ОСОБА_10 зазначає, що судом першої інстанції було допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи відповідно до ч. 1 ст. 411 КПК України, висновки суду містять істотні суперечності. Також, апелянт просить на підставі ч. 3 ст. 404 КПК повторно дослідити в судовому засіданні обставини встановлені під час кримінального провадження. Крім цього, адвокат ОСОБА_10 вказує, що було не вірно застосовано ч.1 ст. 71 КК України при призначенні покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року скасувати. Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що даний вирок незаконний та необґрунтований як і докази та обвинувачення, тому що покази свідків потерпілого є недійсними та експертизи не зроблені законним чином.

Заслухавши суддю доповідача, захисника та обвинувачених на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора який просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції та продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 діб, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Статтею 409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Такими випадками зокрема є : неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У відповідності до ч. 5 ст. 364 КПК України, якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження. Та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин.

З прослуханого під час апеляційного провадження звукозапису судового засідання від 21.08.2019 року, вбачається, що під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_9 заявив, що він бажає дати пояснення з приводу висунутого обвинувачення, однак просив надати час для підготовки. Суд жодного рішення з цього приводу не прийняв та продовжив судові дебати.

Колегія суддів зазначає, що право обвинуваченого давати пояснення з приводу висунутого обвинувачення передбачено ст.ст. 42, 95, 351 КПК України. Позбавлення обвинуваченого цього права є порушенням права на захист. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 не був допитаний в судовому засіданні та не давав показань з приводу висунутого обвинувачення.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. При цьому, кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе та мати час і можливість необхідні для підготовки свого захисту. Порушення цих прав є порушенням права на справедливий суд, в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відповідності до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Зокрема до цих випадків законодавець відносить зміну прокурором обвинувачення, висунення додаткового обвинувачення. Суд також може вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З обвинувального акту вбачається, що обвинуваченим висунуто обвинувачення в тому, що вони близько 03 години 19.01.2018 року на АДРЕСА_2 здійснили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_18 , під час якого погрожуючи предметами схожими на ножі почали вимагати у останнього його майно, наносили удари руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого та нанесли два удари предметами схожими на ножі в область грудей та плеча потерпілого.

Суд, ухвалюючи вирок, зазначив у ньому, що розбійний напад стався близько 02 годин 30 хвилин ( а не в 03 години, як про це помилково вказано в обвинувальному акті ), а також зазначив, що обвинувачені наносили удари кулаками та руками по різним частинам тіла потерпілого, а також нанесли декілька ( а не два як про це помилково вказано в обвинувальному акті ) ударів предметом схожим на ніж в область грудей та плеча.

Тобто, ухвалюючи вирок, суд змінив формулювання обвинувачення в частині часу вчинення злочину та кількості нанесених ударів предметом схожим на ніж по тілу потерпілого, що свідчить про те, що суд вийшов за межі висунутого обвинувачення.

Зазначені вище порушення колегія суддів визнає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів знаходить за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

З огляду на те, що існують обґрунтовані підозри щодо обох обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину та ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України і вони переконливо доводять, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під вартою на 60 діб.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обраний обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб до 12 березня 2020 року включно, кожному.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :