Справа №534/718/20
Провадження №1-кс/534/238/20
У Х В А Л А
Іменем України

10 червня 2020 року Комсомольський міський суд Полтавської області м. Горішні Плавні
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
слідчої ОСОБА_4
підозрюваної ОСОБА_5
захисника підозрюваноїОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді старшого державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), маючої на утриманні малолітню дитину, заміжньої, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- підозрюваної у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернулась старший слідчий відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою вмотивовано старшим слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобіганням ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, переховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризикам впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження а також ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Виходячи із змісту внесеного клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.368 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу № 77/04 від 21.12.2019 ОСОБА_5 призначено на посаду старшого державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).

На початку квітня 2020 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи разом із державним виконавцем Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Особа_1 у приміщенні Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), випадково зустріла ОСОБА_7 , який повідомив про відкриті відносно нього виконавчі провадження.

Саме тоді у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне одержання грошових коштів від ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , у невстановлені слідством час і місці, залучила до своєї злочинної діяльності Особа_1, який в якості пособника повинен був надавати консультації з приводу порядку закриття виконавчих проваджень, відкритих відносно ОСОБА_7 , зменшення відрахувань із його заробітної плати по аліментах і зняття обмежень у виїзді за кордон, а також Особа_2, який в якості пособника мав отримати від ОСОБА_7 грошові кошти для подальшої передачі їй і Особа_1 та розподілення між всіма учасниками групи.

Після цього, ОСОБА_5 , Особа_1 та Особа_2 стали діяти спільно та узгоджено, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне збагачення шляхом одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, надаючи поради, вказівки, прагнучи в такий спосіб незаконно збагатитись.

Так, з метою виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_5 за попередньою змовою з Особа_1 та Особа_2, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, з метою отримання неправомірної вигоди, висловила ОСОБА_7 незаконну вимогу про передачу їй грошових коштів у розмірі 5 000 грн за не вчинення відносно останнього дій у виконавчому провадженні № 54836775 від 09.10.2017 та його закриття.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, 26.05.2020 о 12 год. 50 хв. ОСОБА_5 та Особа_1, перебуваючи в сквері біля будівлі Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), розташованої за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Миру, 15, наголосили ОСОБА_7 на необхідності виконання своїх незаконних вимог щодо передачі їм грошових коштів, при чому ОСОБА_5 зазначила, що раніше обумовлену суму неправомірної вигоди необхідно передати іншій особі за її вказівкою, відомості про яку повідомить пізніше.

З метою приведення у виконання спільного злочинного плану, направленого на незаконне збагачення, ОСОБА_5 надала вказівку Особа_2 зустрітись із ОСОБА_7 для отримання неправомірної вигоди, повідомивши про час, місце зустрічі та спосіб її отримання для подальшої передачі Особа_1.

У подальшому, 29.05.2020 о 12 год. 05 хв. Особа_2, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, з метою сприяння у передачі неправомірної вигоди ОСОБА_5 та Особа_1 за закриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_7 , попередньо обговоривши час, місце та спосіб отримання грошових коштів, зустрівся у сквері поблизу будівлі Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Миру, 15, з ОСОБА_7 та одержав від останнього, обумовлену суму грошових коштів у розмірі 5 000 грн для передачі ОСОБА_5 та Особа_1.

Зазначеним діям підозрюваної ОСОБА_5 надано правову кваліфікацію за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.368 КК України.

Старший слідчий внесене клопотання підтримала повністю, посилаючись на зазначені у ньому обставини та просила його задовольнити. Зазначила, що з урахуванням існуючих ризиків лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

В судовому засіданні прокурор підтримуючи клопотання старшого слідчого та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що підозрювана під загрозою можливого покарання може переховуватись від слідства та суду. Також, маючи можливість вільно пересуватись та продовжуючи перебувати на займаній посаді, ОСОБА_5 може здійснювати незаконний вплив на свідків, знищити, переховувати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні прохав у задоволенні клопотання старшого слідчого відмовити та застосувати відносно його підзахисної більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, як такий що буде забезпечувати виконання підозрюваною процесуальних обов`язків. Зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування наголошених ризиків та доцільність застосування найсуворішого запобіжного заходу. Також захисник вказав, що підозрювана має позитивні характеризуючи дані, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000069 від 21.05.2020 за фактом співучасті у виді організації в одержанні службовою особою пропозиції, обіцянки неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє будь-якої дії з використанням службового становища за попередньою змовою групою осіб.

В межах зазначеного кримінального провадження 09.06.2020 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.368 КК України.

Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручена підозрюваній ОСОБА_5 о 15 год. 24 хв. 09.06.2020, у відповідності до вимог ст.184 КПК України.

Про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 свідчать, зокрема, відомості, відображені у заяві про кримінальне правопорушення від 20.05.2020, в письмових поясненнях заявника про кримінальне правопорушення від 20.05.2020, в показаннях свідків від 21.05.2020, 29.05.2020, протоколі огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр з фото таблицею від 29.05.2020, протоколі обшуку від 29.05.2020, протоколі огляду місця події від 29.05.2020, протоколі огляду мобільного телефону заявника від 29.05.2020, протоколах за результатами здійснення негласних слідчих дій від 29.05.2020.

За таких обставин, проаналізувавши приєднані до клопотання старшого слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведенні вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Між тим, за змістом положень ст.ст.193,194 КПК України, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність чотирьох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, переховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконного впливу на свідків та інших учасників даного кримінального провадження; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Наявність зазначених ризиків була підтримана старшим слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

За відсутності переконливих доказів на підтвердження можливості підозрюваною здійснювати незаконний вплив на свідків чи інших учасників кримінального провадження, вказаний ризик свого підтвердження в ході розгляду клопотання не знайшов, оскільки всі свідки у даному кримінальному провадженні, більшість з яких були залучені у якості понятих для здійснення окремих слідчих дій, вже допитані, а свідок ОСОБА_7 допитаний двічі. Крім того, ані старшим слідчим, ані прокурором не надано жодного доказу, що на свідків чиниться чи може чинитися тиск з боку ОСОБА_5 . А такі твердження, як прокурора, так і слідчого є їх власними переконаннями без відповідних доказів. Одночасно, ані прокурором, ані слідчим не надано зрозумілих пояснень та конкретних доказів того, хто саме є іншими учасниками кримінального провадження з відповідним визначенням їх процесуального статусу.

Судом встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувалась, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негативної життєвої репутації не має.

У цьому контексті ані прокурором, ані старшим слідчим ризик щодо перешкоджання провадження іншим чином недоведений і не деталізовано яким саме чином підозрювана може перешкоджати розслідуванню даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя зауважує, що згідно із матеріалами клопотання підозрювана ОСОБА_5 у відповідності до наказу № 77/04 від 21.12.2019 займає посаду старшого державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Продовжуючи перебувати на робочому місця та виконувати посадові обов`язки старшого державного виконавця, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, тому слідчий суддя погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, про що було наголошено прокурором та слідчим. У контексті ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя вказує, що на момент розгляду даного клопотання, органом слідства не подано до суду клопотання про відсторонення підозрюваної від посади та на запитання суду чому таке клопотання не подано ані слідча, ані прокурор не дали зрозумілої відповіді.

Під час розгляду клопотання прокурор та слідчий посилалися на такий риз як переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду без належного доказового обґрунтування з огляду на те, що після отримання повістки про виклик (09.06.2020) до ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області для участі у врученні повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000069 в якості підозрюваної остання в цей же день разом із своїм захисником з`явилася до органу поліції для отримання повідомлення про підозру.

Інші обґрунтування слідчої, зокрема щодо відсутності ОСОБА_5 05.06.2020 за місцем свого проживання та перебування абоненту у зоні недосягнення не можуть допустими та належними доказами ухилення останньої від органів досудового розслідування та суду, оскільки на той час ОСОБА_5 не мала статусу підозрюваної.

Крім того суд наголошує, що у судове засідання 10.06.2020 для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрювана ОСОБА_5 з`явилася та не ухилялася від такої участі. У контексті зазначеного на думку слідчого судді ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є ні чим іншим як власним баченням слідчого та прокурора без належного обґрунтування допустими та достатніми доказами такої обставини.

Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд наголошує, що у розумінні вимог даної статті КПК України рапорти, котрі містяться у матеріалах справи працівників поліції не можуть слугувати доказами у кримінальному процесі.
Слідчий суддя наголошує, що при розгляді даного клопотання суд не може давати оцінку належності та допустимості доказів у розумінні приписів КПК України, одночасно слідчий суддя критично відноситься до тієї обставини, що орган досудового розслідування надаючи суду протоколи від 29.05.2020 за результатами здійснення негласної слідчої (розшукової) дії у кримінальному провадженні від 21.05.2020 №0000069, повідомлення про скасування грифу секретності, постанову про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надає ухвали слідчих суддів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій або інші ж певні відомості про наявність відповідних ухвал з відповідними їхніми даними.

Разом із тим, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.
Між тим, за змістом ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, серед іншого, зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Приймаючи рішення з цього питання, суд має дослідити обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, обґрунтованість такого застосування щодо конкретної особи, зважаючи на дані про її соціальні зв`язки, місце проживання, схильності, способу життя і поведінки тощо.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 у справі «Хайредінов проти України»).
Умовою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (виходячи з його правової природи), серед іншого має бути також обґрунтована впевненість судді у тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.
Аналізуючи обґрунтованість ризиків, які стали підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу ЄСПЛ у рішенні по справі «І.А. проти Франції» указав, що вбачає порушення, коли, суди обираючи тримання під вартою, обмежуються «схематичними» мотивами, такими як «неналежна поведінка обвинуваченого», «тяжкість покарання, яке загрожує», тощо. До того ж, ЄСПЛ у рішенні по справі «Александр Макаров проти Росії» наголосив, що в ухвалі мають бути зазначені обставини, які дають підстави очікувати, що цей ризик справдиться, а слідчий чи прокурор мають надати докази цього.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, не є достатньою підставою для застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», в пункті 74 якого Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи відсутність у підозрюваної негативних характеристик, наявність у неї міцних соціальних зв`язків, наявність у підозрюваної на утриманні неповнолітньої дитини, наявність постійного місця проживання, не надання стороною обвинувачення жодних переконливих доказів, щоб свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, більшість з яких не знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також відсутність інших ризиків, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом із тим, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, як достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної із покладенням на останню обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На думку слідчого судді такого застосованого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_5 буде достатнім для запобігання ризику передбаченого п.2 ч.1 ст177 КПК України, котрий був доведений органом досудового слідства під час розгляду даного клопотання.

Судом встановлено, що громадянкою ОСОБА_9 , яка є матір`ю її цивільного чоловіка, надано згоду на перебування підозрюваної ОСОБА_5 під домашнім арештом у її приватній власності, зокрема у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . А у судом у свою чергу встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 певний час проживає за вказаною адресою та має певні сімейні відносини з сином власниці зазначеної вище квартири.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 183, 194 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 погодженого з прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора та покласти на неї обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити засіб електронного контролю, нести повну матеріальну відповідальність за його пошкодження та відповідальність за спробу його зняти; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні за межами судового засідання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області.
Строк дії ухвали закінчується 10 серпня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 12 червня 2020 о 15 год. 30 хв.