Ухвала
30 квітня 2020 року
м. Київ

справа № 395/875/19 провадження № 51-1813ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17 березня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений висуває вимогу про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень, посилається на невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого злочину, через суворість, вказує на те, що у стані алкогольного сп`яніння на момент скоєння правопорушення він не перебував. Просить судові рішення змінити і пом`якшити йому покарання.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання засудженим порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Положеннями ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, разом із цим попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку, подана касаційна скарга не містить обґрунтування незаконності оскарженої ухвали, допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вказаного рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на статті 370, 404, 405, 412-414, 419 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.
Залишення касаційної скарги без руху не перешкоджає відкриттю касаційного провадження за умови усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, якщо скарга надійде у межах строку, визначеного ст. 426 КПК, або не пізніше п`ятнадцятиденного строку з дня одержання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17 березня 2020 року залишити без руху та надати для усунення вищезазначених недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3