Справа № 357/3108/20
У Х В А Л А

26 березня 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846 від 29 лютого 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

У С Т А Н О В И В:

25 березня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846 від 29 лютого 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, мотивоване наступним.

Слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з названим клопотанням, просить накласти арешт на майно, з метою збереження речових доказів, яке було виявлено під час огляду місця події 05.03.2020 року в приміщенні «БРУМ», кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Торгова Площа 8, а саме: котел (видаткова накладна № РН-0000006 від 17.05.2018 року), ємність для гарячої води (товарний чек №137 від 18.05.2018), два водяних насоса, вентилятор, конструкцію літнього майданчика зі сценою, конструкцію бару та грилю, датчики та пульт охорони, систему «Кіпр», меблі 13 столів на 4 людей, 5 столів на 6 людей, 2 столи на двох людей, барні стільці в кількості 19 штук (видаткова накладна №245 від 19.04.2013 року), конструкцію барної стійки, конструкцію сцени з 2 люками.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив заовольнити з підтсав наведених у клопотанні.
Відповідно до вимог ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, врховуючи доводи слідчого на які останній посилається в клопотанні, який просив задовольнити клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встанолено, що 28.02.2020 року до чергової частини Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області з письмовою заявою звернулась гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що гр. ОСОБА_6 , зловживаючи довірою, шляхом обману, під виглядом цивільно-правового договору, заволодів майном останньої.
Відомості за даним фактом 29 лютого 2020 року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження 03.03.2020 року ОСОБА_5 допитана в якості потерпілої надал показання, що у 2012 році вона зі своїм покійним батьком ОСОБА_7 склали договір оренди з ТОВ «Діброва», де почали орендувати приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1 , приміщення «БРУМ». В даному приміщенні ОСОБА_5 разом зі своїм батьком ОСОБА_7 зробила ремонт та придбали речі, а саме: котельню, конструкцію літнього майданчика зі сценою, конструкцію бару та грилю, обладнали приміщення пультовою охороною, встановили систему «Кіпр», меблі та посуд. В подальшому відкрили кафе під назвою «Старе місто». Даний заклад працював до липня 2019 року.
В подальшому, з 30 вересня 2019 року дане приміщення почав орендувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як заклад харчування кафе.
Цього ж дня ОСОБА_5 від останнього отримала розписку, в якій вказано, що майно, належить їй та яке зберігалось в приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », вона надає в користування ОСОБА_6 , а саме: 13 столів на 4 персон, 5 столів на 6 персон, 2 столи на двох персон, барні стільці в кількості 19 штук, конструкцію барної стійки, конструкцію сцени з 2 люками, систему «Кіпр» з програмою та обліком, систему пультової охорони, конструкція літнього майданчику, сцена. Строк дії договору було визначено сторонами до 25.01.2020 року.
Крім цього, ОСОБА_5 надала товарні накладні, а саме товарний чак №137 від 18 травня 2018 року про придбання нею буферної ємності для води 700 л вартістю 9 520 гривень, видаткова накладна № РН-0000006 від 17 грудня 2018 року про придбання нею водогрійного котлу СВД Складній-30 вартістю 40 тисяч гривень, видаткова накладна №245 від 19 квітня 2013 року про придбання 13 столів на 4 персон, 5 столів на 6 персон, 2 столи на двох персон, барні стільці в кількості 19 штук вартістю 102 тисячі 900 гривень, що свідчить про те, що вказані речі належать ОСОБА_5 .
Дане майно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 оцінили на загальну суму 8000 доларів США. Але у розписці, яку написав ОСОБА_8 він вказав, що до 25.01.2020 року останній поверне грошові кошти в сумі 6000 доларів США, так як цього ж дня, а саме 30.09.2019 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 доларів США в рахунок укладеного правочину.
В період часу з 01.12.2019 року по 10.02.2020 ОСОБА_6 по частинах надав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 700 доларів США. Однак в подальшому на неодноразові дзвінки та смс повідомлення ОСОБА_8 перестав відповідати та зустрічі із ОСОБА_5 уникав.
Одночасно останній відмовився надавати ОСОБА_5 доступ до майна, яким користувався на підставі договору та розпоряджався ним на власний розсуд, фактично після закінчення строку дії договору.
05 березня 2020 року в рамках кримінального провадження проведено огляд місця події, - приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване по вул. Торгова Площа 8 в м. Біла Церква Київської області, приміщення «БРУМ», де виявлено котельню, обладнану котлом, ємністю для гарячої води, двох водяних насосів, вентилятора, конструкцію літнього майданчика зі сценою, конструкцію бару та грилю, приміщення пультової охорони, обладнане датчиками та пультом, систему «Кіпр», меблі 13 столів на 4 людей, 5 столів на 6 людей, 2 столи на двох людей, барні стільці в кількості 19 штук, конструкцію барної стійки, конструкцію сцени з 2 люками.
На підставі вище викладеного, виявлене в ході проведення огляду місця події майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме котельню, конструкцію літнього майданчика зі сценою, конструкцію бару та грилю, систему пультової охорони, систему «Кіпр», меблі 13 столів на 4 людей, 5 столів на 6 людей, 2 столи на двох людей, барні стільці в кількості 19 штук, конструкція барної стійки, конструкція сцени з 2 люками та посуд, визнано речовими доказами у провадження, враховуючи, що воно є об`єктом (предметом) злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та відповідає вимогам ст. 98 КПК України,має доказове значення у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Згідно ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.4 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту вище описаного майна є визнання його речовими доказами та проведення судових експертиз.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що слідчий надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до його зникнення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846 від 29 лютого 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на на майно з метою збереження речових доказів, яке було виявлено під час огляду місця події 05.03.2020 року в приміщенні «БРУМ», кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Торгова Площа 8, а саме: котел (видаткова накладна № РН-0000006 від 17.05.2018 року), ємність для гарячої води (товарний чек №137 від 18.05.2018), два водяних насоса, вентилятор, конструкцію літнього майданчика зі сценою, конструкцію бару та грилю, датчики та пульт охорони, систему «Кіпр», меблі 13 столів на 4 людей, 5 столів на 6 людей, 2 столи на двох людей, барні стільці в кількості 19 штук (видаткова накладна №245 від 19.04.2013 року), конструкцію барної стійки, конструкцію сцени з 2 люками.
Арештом визначити заборону зберігання, користування, розпорядження зазначеним майном їх власника та інших осіб.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити зберігання та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1