Справа № 463/6707/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/67/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 р. про відмову у відкритті провадження,

адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 02.01.2020, яка надійшла на адресу суду 09.01.2020, просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 від 13.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000310; зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_6 .

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_6 на рішення слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_6 подав на неї апеляцію, у якій просить поновити пропущений з поважних підстав строк на апеляційне оскарження ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020року про відмову у відкритті провадження. Апеляційну скаргу задоволити повністю. Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 - скасувати і постановити нову ухвалу, якою скаргу на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 від 13 грудня 2019року про відмову в задоволенні клопотання про призначення та проведення слідчої дії у кримінальному провадженні №0000310 від 04.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, задоволити повністю. Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 від 13 грудня 2019року та зобов`язати слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 до вчинення дій.

В мотивах своєї апеляції ОСОБА_6 вказує, що 16 січня 2020року скаржник отримав по пошті ухвалу від 10 січня 2020року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі. Під час проголошення оскаржуваної ухвали суду апелянт та його представник були відсутні з поважних підстав, тому просять строк на апеляційне оскарження поновити.

Зазначає, що зі скаргою до суду звертався особисто ОСОБА_6 , а не його захисник. Слідчий суддя мав розглянути справу по суті. Вказує, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному провадженні, а є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, лише має права та обов`язки передбачені КПК України для підозрюваного. Оскаржувана ухвала прийнята слідчим суддею поза межами судового засідання, одноособово, без складу суду, секретаря с/з, без технічної звуко- та відеофіксації, без журналу судового засідання. В матеріалах справи відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження. Просить врахувати, що діючий КПК України не містить прямої заборони чи будь - якого обмеження в отриманні стороною копій відеозаписів проведення слідчим обшуку та освідування ОСОБА_6 22- 23.10.2019 року та не передбачає обмеження строку користування своїми правами скаржника, як учасника кримінального провадження, має право отримати копії відеозаписів обшуку та освідування, заявляти інші клопотання передбачені діючим КПК України для учасника кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта - адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити, а апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора : рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій - особою, якій відмовлено в задоволенні клопотання.

22-23 жовтня 2019 року в приміщеннях, на території в яких свою діяльність здійснює ФОП ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 проводився обшук. Під час проведення обшуку у ОСОБА_6 було вилучено майно.

Відтак ОСОБА_6 є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт і має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, тому є учасником кримінального провадження, а тому має право отримати копії відеозаписів обшуку та освідування, заявляти інші клопотання передбачені діючим КПК України для учасника кримінального провадження, що передбачено ст. 64-2 КПК України.
Обшук житла та іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо - та відеозапису, які є невід`ємною частиною протоколу обшуку, що передбачено статтею 236 КПК України.

Запис, здійснений за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні, що передбачено абзацом третім частини 2 ст. 104 КПК України.

Оскільки ОСОБА_6 не вручались додатки до протоколів обшуку та освідування від 22-23.10. 2019 року він звернувся 12 грудня 2019року до слідчого з письмовим, вмотивованим клопотанням про призначення та проведення слідчої дії - вручення йому копій записів, здійснених за допомогою відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку та освідування 22, 23 жовтня 2019року у кримінальному провадженні №0000310 від 04.04.2019року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України записаних за допомогою відеокамери марки CANON моделі Leptia HFR 806 на флеш носій Micro SD та два флеш носії 16 Gb в кількості 2 штуки із відеозаписом вказаної слідчої дії.

Діючий КПК України не містить прямої заборони чи будь якого обмеження в отриманні стороною копій відеозаписів проведення слідчим обшуку та освідування ОСОБА_6 22-23.10.2019року та не передбачає обмеження строку користування своїми правами скаржника, як учасника кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії.

Однак, на думку колегії суддів, оскаржувана ухвала суперечить вимогам частини 3 ст. 11 КПК України, яка передбачає, що кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свої права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.
Частинами 1, 2 статті 223 КПК України визначено, що слідчими діями є дії спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону за ч. 1 ст. 412 КПК є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

Відповідно до статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому зазначеним Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій є по суті всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження та щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях констатував, що суди мають уникати надмірного формалізму під час прийняття рішень, зокрема відмовляючи тим самим у доступі до правосуддя. Так, у рішенні у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року ЄСПЛ акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, зокрема процесуальні заборони й обмеження, з метою запобігання перетворенню судового процесу на безладний рух. Разом з тим суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але й реальним.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином слідчий суддя допустив невідповідність висновків фактичним обставинам, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає висновки слідчого судді щодо відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на рішення слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_8 необґрунтованим.

За таких обставин ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 р. про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на рішення слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_8 слід скасувати, а матеріали справи направити для продовження судового розгляду в порядку глави 26 КПК України.

Керуючись ст. 303, 306, 309, 310, 407,409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково. Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 р. скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку глави 26 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4