Справа № 524/9162/19
Провадження 1-кс/524/5078/19
УХВАЛА

28.12.2019 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в матеріалах кримінального провадження внесеного 16 грудня 2019 року до ЄРДР за № 0000917,-

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2019 року до слідчого судді звернувся ОСОБА_3 з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування накладеного арешту майна, в якому вказував, що ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 грудня 2019 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно згідно протоколу огляду від16 грудня 2019 року, а саме на автомобіль марки «PEUGEOT», моделі «PARTNER», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вилученого під час огляду місця події 16 грудня 2019 року та який постановою слідчого від 16 грудня 2019 року визнано речовим доказом та поміщено на зберігання на території Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, проспект Свободи, 166 та визначено відповідальним за зберігання автомобіля Кременчуцьке РВП КВП ГУ НП в Полтавській області.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області та прокурор у судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

16 грудня 2019 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000917 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 грудня 2019 року було накладено арешт на на автомобіль марки «PEUGEOT», моделі «PARTNER», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 , вилученого під час огляду місця події 16 грудня 2019 року та який постановою слідчого від 16 грудня 2019 року визнано речовим доказом та поміщено на зберігання на території Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, проспект Свободи, 166 та визначено відповідальним за зберігання автомобіля Кременчуцьке РВП КВП ГУ НП в Полтавській області.

25 грудня 2019 року слідчим СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 ухвалено постанову про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У відповідності до абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя вважає, що заявник в розумінні ст. 64-2 КПК України та ст. 1 Протоколу (колишнього Першого протоколу) до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, має гарантоване право на вільне володіння своїм майном, зокрема автомобілем, який перебуває під арештом, але знаходиться у заявника, що означає, що заявник має право пов`язаного з правом власності, яке хоча і не є зареєстрованим на даний час, але становить певну сукупність прав щодо володіння, користування та розпорядження.

Тлумачення положень ст. 1 Протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справи «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України:

«...1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Франції» від 22.09.1994 року, Series AN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п. п. 49-62 від 10.05.2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73 Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, п. 50, Series AN 98)...»

Слідчий суддя, враховуючи наведений факт, оскільки кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000917 від 16 грудня 2019 року постановою слідчого від 25 грудня 2019 року було закрито, тому у продовженні арешту автомобіля немає необхідності, продовження арешту автомобіля може призвести до порушення прав власника автомобіля у розумінні ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а звідси, арешт необхідно скасувати, тим самим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 64-2, 170, 173,174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт з транспортного засобу автомобіля марки «PEUGEOT», моделі «PARTNER», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 грудня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: