Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/21/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Старший слідчий СВ Гайворонського ВП Голованіського відділу ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000315 від 13.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України про проведення огляду.
Ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого слідчого відділення Гайворонського ВП Голованіського відділу ГУНП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури юристом 3 класу ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню за №0000315 від 13.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України про огляд території домоволодіння особи задоволено.
Надано дозвіл старшому слідчому на проведення огляду території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_10 , та яке належить ОСОБА_11 , в ході якого було вилучено металевий балончик препарат сльозоточивої та дратівної дії марки «Терен», з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді ОСОБА_7 було подано клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки ухвалу суду отримав 09.01.2020 року, тому вважає пропущений строк з поважних причин. В апеляційній скаргі, просив ухвалу слідчого судді скасувати.
Зазначає, що слідчим не доведено факт, що саме скаржником було перекинуто вищезазначений балончик. В протоколі обшуку від 18.05.2017 року відсутні будь-які предмети, які вилучалися за адресою ОСОБА_7 .
Оскільки ОСОБА_7 просив подану апеляційну скаргу розглядати без його участі, колегія суддів вважає за можливе розглянути матеріали провадження за відсутності скаржника.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних вимог і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, зваживши доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів клопотання про арешт майна вбачається, що ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2017 року ОСОБА_7 отримав 14.01.2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 направив до Кропивницького апеляційного суду 16.01.2020 року, тому із врахуванням ст. 395 КПК України апеляційна скарга направлена у відповідний строк.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно є об`єктом кримінального правопорушення.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчим суддею, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме металевий балончик, вірно встановлено, що майно з приводу якого внесене клопотання відповідає критеріям ст.. 98 КПК України, які встановлені для речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що вилучений металевий балончик препарат сльозоточивої та дратівної дії марки «Терен» може бути використаний як доказ по факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що слідчим не доведено факт, що саме скаржником було перекинуто вищезазначений балончик. В протоколі обшуку від 18.05.2017 року відсутні будь-які предмети, які вилучалися за адресою ОСОБА_7 , не можуть вважатись обгрунтованими, з огляду на наявні дані в матеріалах клопотання.
Так, судом першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості та суспільної небезпечності, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують накладення арешту на майно.
Більше того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що металевий балончик виявлений та вилучений в ході огляду місця події 18.05.2017 року на присадибній земельній ділянці території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_10 , та яке належить ОСОБА_11 .
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що на початковій стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні виправдана потреба в накладені арешті на майно.
Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, судом першої інстанції не встановлено, не встановлено це і під час апеляційного перегляду.
Аналізуючи викладене та доводи апеляції в сукупності, колегія суддів вважає, що вони є безпідставними з огляду на вище викладене.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню за №0000315 від 13.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та накладено арешт на майно металевий балончик - препарат сльозоточивої та дратівної дії марки «Терен», виявлений та вилучений в ході огляду місця події 18.05.2017 року на присадибній земельній ділянці території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_10 , та яке належить ОСОБА_11 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3