Єдиний унікальний номер справи 185/3994/19
Провадження № 1-кп/185/171/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000713 від 03 квітня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця міста Павлограда Дніпропетровської області, українця,

громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого,

не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 03 жовтня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ст. 185 ч.1 КК України до громадських робіт

строком 200 годин;

-08 жовтня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ст.ст. 289 ч.1, 289 ч.2 КК України до

п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК

України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим

строком на три роки.

-26 лютого 2019 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання

менш суворого покарання більш суворим за вироком Павлоградського

міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року та за

вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26

лютого 2019 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком

на 5 (п`ять) років. У відповідності до ст. 75 КК України звільнений від відбування

призначеного покарання з іспитовим строком на три роки. Вироком Дніпровського

апеляційного суду від 25 вересня 2019 року вирок Павлоградського міськрайонного

суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року скасований в частині

призначеного покарання. Призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України

чотири місяці арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вказаним вироком

поглинуто частково не відбуте покарання у виді 143 годин 30 хвилин за вироком

Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня

2018 року, та визначено остаточне покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08

жовтня 2018 року виконувати самостійно;

-02 грудня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ст.ст. 289 ч. 2, 70 ч.4, 71 ч.1 КК України до п`яти

років одного місяця позбавлення волі, без конфіскації майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
22 листопада 2018 року до Павлоградського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов на виконання вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_3 , яким останньому призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
26 листопада 2018 року ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що свідчить відібрана у ОСОБА_3 підписка під особистий підпис. В той же день, ОСОБА_3 видане направлення для відпрацювання покарання у вигляді громадських робіт до Павлоградської виправної колонії ( № 142).
28 листопада 2018 року ОСОБА_3 з`явився до ДУ «Павлоградська виправна колонія (№ 142)» та наказом начальника установи № 14 від 28 листопада 2018 року був прийнятий для відпрацювання покарання у вигляді громадських робіт 200 годин.
З 28 листопада 2018 року ОСОБА_3 приступив до відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Разом з тим, в період з 28 листопада 2018 року по 05 квітня 2019 року ОСОБА_3 неодноразово не виходив на відпрацювання громадських робіт без поважних причин, зокрема:
- в грудні 2018 року 2 рази: 02.12.2018 року та 22.12.2018 року;
- в січні 2019 року 3 рази: 20.01.2019 року, 26.01.2019 року та 27.01.2019 року;
- в лютому 2019 року 4 рази: 03.02.2019 року, 09.02.2019 року, 16.02.2019 року та 17.02.2019 року;
- в березні 2019 року 8 разів: 02.03.2019 року, 03.03.2019 року, 09.03.2019 року, 10.03.2019 року, 16.03.2019 року, 17.03.2019 року, 23.03.2019 року та 24.03.2019 року;
- в квітні 2019 року 2 рази: 04.04.2019 року та 05.04.2019 року.
Станом на 05 квітня 2019 року ОСОБА_3 допустив 19 фактів невиходу на відпрацювання громадських робіт без поважних причин та відпрацював лише 63 години 30 хвилин з призначених йому вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року 200 годин громадських робіт.
За допущені порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_3 працівниками Павлоградського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області винесено письмові попередження від 23 січня 2019 року, 12 лютого 2019 року, 05 березня 2019 року та 26 березня 2019 року.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи в належній формі ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, порядку і умов відбування покарання, ігнорував вимоги законодавства та за період з 28 листопада 2018 року по 05 квітня 2019 року 19 разів не виходив на відпрацювання громадських робіт без поважних причин, чим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою провину у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, щиро кається у вчиненому, пояснив, що він дійсно був засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до 200 годин громадських робіт. Він був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та попереджений про відповідальність за ухилення. 28 листопада 2018 року він з`явився до Павлоградської виправної колонії для відпрацювання громадських робіт. У період з 28 листопада 2018 року по 05 квітня 2019 року він неодноразово не виходив на відпрацювання громадських робіт без поважних причин, допустив 19 невиходів. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.
Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позицій, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді арешту.

Суд враховує, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покарання у виді чотирьох місяців арешту, що було призначено ОСОБА_3 вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, покаранням у виді позбавлення волі строком п`ять років, без конфіскації майна, призначено покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком п`ять років, без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком п`ять років, без конфіскації майна, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року, та остаточно призначено покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць, без конфіскації майна.

Кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, обвинувачений вчинив у період з 28 листопада 2018 року по 05 квітня 2019 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши в строк відбуття покарання часткове відбуте покарання за попереднім вироком з 24 червня 2019 року по 10 лютого 2020 року.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарання № 4».

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років одного місяця позбавлення волі, без конфіскації майна.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Дніпровська установа виконання покарання № 4» до набрання вироком законної сили, взявши під варту у залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 10 лютого 2020 року.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати ОСОБА_3 частково відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року з 24 червня 2019 року по 10 лютого 2020 року.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1