ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/494/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальні провадження внесені до ЄРДР за №0004300 та №0000514 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2020 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2020 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на 60 днів до 03.05.2020 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Захисник зазначає, що ОСОБА_7 не згоден з ухвалою суду про продовження строку його тримання під вартою, оскільки має необхідність догляду за бабусею, а також через непомірний розмір застави.
Посилається на те, що суд не розглянув можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів, що суперечить практиці ЄСПЛ.
Суд не врахував, що обвинувачений добровільно видав викрадені речі, самостійно неодноразово з`являвся до слідчого, приймав участь запропонованих слідчих діях, надавав покази слідчому, прибував для отримання процесуальних документів та навіть самостійно до суду на час вирішення про обрання запобіжного заходу.
Окрім того, ОСОБА_7 визнає причетність до інкримінованих злочинів, його позиція є послідовною та не викликає сумнівів у добровільності та щирості.
На думку захисника, дані обставини в сукупності свідчать про відсутність підстав вважати, що обвинувачений намагатиметься переховуватися від суду, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Твердить, що суд залишив поза увагою ряд обставин, які мав згідно КПК України врахувати при обранні запобіжного заходу, зокрема те, що стороною обвинувачення не надано суду взагалі жодних доказів, свідки для допиту не з`являються до суду, а потерпілі вже були допитані.
Суд також не зважив і на те, що в подальшому при призначенні покарання, змушений буде застосувати положення ст. 69-1 КК України, а відтак максимальний строк покарання не зможе перевищуватиме 48 місяців позбавлення волі, тобто менше 5 років позбавлення волі, що дасть можливість застосування ст. 75,76 КК України.
Залишено поза увагою і особу обвинуваченого, який на теперішній час одружений, працездатний, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає разом із бабусею похилого віку, про яку піклується та допомагає по господарству. На час затримання обвинувачений працював за наймом на будівництві.
Судом не враховано репутацію обвинуваченого та його майновий стан.
Вказує, що до обвинуваченого раніше застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, під час якого ОСОБА_7 жодного разу не порушував покладених на нього обов`язків, що в свою чергу, на думку адвоката свідчить про його достатність.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги .

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши та безпосередньо дослідивши виділені матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.
Із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції, вбачається, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, внесене до ЄРДР за № 0004300 та №0000514.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, визначено розмір застави 92050 грн.

Як видно зі змісту ухвали, слідчим суддею на стадії досудового розслідування кримінального провадження було встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

В подальшому ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області на стадії судового розгляду строк тримання ОСОБА_7 був продовжений.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2020 року, що є предметом апеляційного розгляду, продовжено ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 травня 2020 року включно.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України до закінчення строку дії попередньої ухвали, суд зобов`язаний вирішити питання про доцільність подальшого тримання особи під вартою.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд виходив із того, що судовий розгляд кримінального провадження продовжується, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 не зменшилися та з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого.
Вбачається, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, були встановлені на стадії досудового розслідування.
Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.
Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання ( продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох епізодів тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, санкція зазначеної статті передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі.

Вбачається, що у рамках кримінального провадження № 0004300 до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту до 08.02.2019 року.

Наразі він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 17 лютого 2019 року у кримінальному провадженні №0000514.

Тобто незважаючи на наявність у провадженні суду кримінального провадження щодо нього, де обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту, ОСОБА_7 продовжив протиправну поведінку.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння тяжких злочинів проти власності. Наразі обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, вчинених зі спливом незначного проміжку часу після звільнення із установи виконання покарання за відбуттям строку покарання за попереднім вироком.

Ці відомості характеризують ОСОБА_7 як особу схильну до скоєння злочинів.

Розгляд кримінального провадження продовжується, ще не були допитані свідки у кримінальному провадженні, і це робить вірогідним існування ризику здійснення незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на вказаних учасників кримінального провадження.

ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, дітей чи утриманців не має, а відтак у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли слугували запорукою належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також недоведеність наявності у нього міцних соціальних зв`язків, свідчить про правильність висновків суду про продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризику переховуватися від суду.
Відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.
Твердження апеляційної скарги адвоката про те, що обвинувачений проживає разом із бабусею похилого віку та те, що ОСОБА_7 піклується про останню та допомагає їй по господарству, тобто фактично здійснює догляд та утримання є безпідставними, так як, захисником на підтвердження вказаного факту будь-які документальні відомості не долучені, а виділені матеріали кримінального провадження не містять інформації, яка б слугувала підтвердженням таким доводам.
Виділені матеріали кримінального провадження не містять відомостей і про те, що станом на теперішній час ОСОБА_7 одружений, як на те посилається апелянт.
Сама по собі наявність постійного місця проживання не може слугувати запорукою належної процесуальної поведінки обвинуваченого на час судового розгляду кримінального провадження.
Відомості, що характеризують обвинуваченого і на які посилається захисник були відомі та враховані судом як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при його продовженні.
Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянт не надав.
Посткримінальна поведінка обвинуваченого, про яку твердить захисник, а саме визнання ОСОБА_7 своєї причетності до скоєння злочинів, сприяння їх розкриттю, повернення майна потерпілій, участь у слідчих діях, надання показів слідчому є процесуальним правом, мірої можливої поведінки обвинуваченого. Ці обставини мають бути враховані судом при ухваленні рішення за результатами розгляду кримінального провадженні по суті. Разом із тим, ці обставини не доводять зменшення ризиків, та не доводять, що більш м`який запобіжний захід зможе їм запобігти.
Не можуть бути визнані підставою для скасування ухвали і міркування захисника про можливий вид та міру покарання, а також про застосування відносно обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки питання призначення покарання та звільнення від його відбування входить до кола питань, які вирішуються судом по закінченню розгляду кримінального провадження, під час ухвалення вироку в нарадчій кімнаті.
Доводи апеляційної скарги захисника про непомірність визначеного розміру застави, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не впливають на висновки суду про законність оскаржуваної ухвали.
Розмір застави визначений ухвалою слідчого судді від 25 лютого 2019 року, яка не є предметом апеляційного розгляду, а відтак приймати рішення щодо зміни визначеного слідчим суддею розміру застави колегія суддів у цьому апеляційному провадженні процесуальних підстав не має.

Тривалість тримання обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого висновки суду першої інстанції не спростовують, підстав для скасування ухвали суду не встановлено, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2020 року, якою ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4