Справа №463/2408/20
Провадження №1-кс/463/1456/20
У Х В А Л А

20 березня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

представника скаржника - ОСОБА_3

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні у формі дистанційного судового провадження, шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції під час трансляції з Закарпатського апеляційного суду, розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000293 від 27 липня 2018 року.

Скаргу мотивує тим, що оскаржуваною постановою відмовлено ОСОБА_4 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000293. В заяві про вчинення щодо нього злочину ОСОБА_4 зазначено, що в результаті повідомлення йому про підозру та передачі обвинувального акту в суд йому завдано матеріальної та моральної шкоди, оскільки орган досудового розслідування дискредитував його репутацію, змусив ходити на допити до слідчого та відвідувати судові засідання з розгляду обвинувального акту щодо мене. Сам факт надання йому статусу підозрюваного і обвинуваченого та ще й тяжкому злочині, завдає моральної шкоди. В підтвердження фактів вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.372 КК України, слідчий не надав оцінку економічному експертному дослідженню №1 від 21.06.2016 року, яке спростовує підозру і обвинувачення, висунуті ОСОБА_6 . Вважає, що слідчий не провів ряд слідчих дій, що вказує на неповноту слідства. У слідчого не було очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 не завдано моральну та матеріальну шкоду безпідставним притягненням його до кримінальної відповідальності. Моральна шкода, завдана ОСОБА_7 , полягає у втратах немайнового характеру внаслідок душевного дискомфорту, переживань, страждань, приниження честі, гідності та ділової репутації, ускладнень особистого життя. Статус свідка, у якому перебуває ОСОБА_8 , виключає подання клопотань про вчинення слідчим слідчих та процесуальних дій та оскарження бездіяльності слідчого та прокурора, а тому останній не може брати активну участь у кримінальному провадженні як потерпілий.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, дав аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений, заперечення на скаргу не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за №0000293 від 27 липня 2018 року.

Як вбачається із матеріалів скарги, кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.372 КК України.

Поставною слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_4 в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000293 від 27 липня 2018 року з мотивів того, що заявником не наведено належного обґрунтування з приводу спричинення йому шкоди кримінальним правопорушенням.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на те, що внаслідок висунення йому підозри та направлення обвинувального акта до суду, йому завдано моральної шкоди.

Разом з тим, жодних даних про розмір заподіяної шкоди та спосіб розрахунку такої скаржник не зазначає. Окрім цього, як вбачається із пояснень представника скаржника, кримінальне провадження відносно його довірителя було розслідувано у порядку передбаченому КПК України, йому висунуто обвинувачення і справа скерована до суду, на даний час у справі проведено підготовче засідання. Підставність вказаного обвинувачення, як і його доведеність буде перевірятися виключно у межах вказаного кримінального провадження. У випадку недоведення винуватості, особа підлягає виправдуванню і у зв`язку із чим йому Конституцією України гарантовано право на відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

А тому слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим у вказаному провадженні є обґрунтованою.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000293 від 27 липня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25 березня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1