Справа №523/5121/18
Провадження №1-кс/523/34/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.п. 3, 9, 147 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Згідно клопотання прокурора, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , 07.01.2014 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, запросили ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали спільно розпивали алкогольні напої, а саме горілку. В ході розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, виник спільний умисел на тримання як заручника ОСОБА_6 з метою вимагання винагороди у розмірі 1000 доларів США у його батьків за повернення їм сина. В ході реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, позбавили ОСОБА_6 волі шляхом перешкоджання залишення приміщення вищевказаної квартири, зачинивши вхідні двері на ключ та забравши його із замкової щілини. При цьому, залякуючи ОСОБА_6 , застосували до нього фізичне насилля шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень плоским колючо-ріжучим знаряддям типу ножа в область лівої сідниці, задньо- зовнішньої поверхні правого стегна та задньо-зовнішньої поверхні правої гомілки з метою придушення опору потерпілого, бажаючи обмежити його фізичні можливості.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність свого діяння, не маючи наміру звільняти ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що вони можуть бути викритті у скоєних злочинах, оскільки ОСОБА_6 є потерпілим від злочинів, знає їх особи і може прямо вказати на них, як на осіб, які скоїли злочини та повідомити про це правоохоронні органи, з метою приховати вчинений злочин, вирішили вчинити вбивство заручника - ОСОБА_6 , тим самим приховати злочини, які вони скоїли.

Реалізуючи сумісний злочинний умисел на вбивство ОСОБА_6 , який виник у ході тримання його, як заручника, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і свідомо припускаючи настання смерті потерпілого, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали наносити ОСОБА_6 багаточисельні хаотичні удари тупими предметами з обмеженою ударною поверхнею (руками, дерев`яною палицею - битою), у тому числі в область життєво-важливих органів, - голови та тулубу потерпілого.

Після чого, 07.01.2014, приблизно о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , дії яких були обумовлені спільним умислом на заподіяння смерті, вивели ОСОБА_6 на балкон та виштовхнули його з вікна вищевказаної квартири.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в приміщенні КУ «Одеська обласна клінічна лікарня».

За даним фактом відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.п. 3, 9, 147 ч.2 КК України 07.01.2014 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2016 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.п. 3, 9, 147 ч.2 КК України та призначено їм покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Апеляційним судом Одеської області вищевказаний вирок залишено без змін.

Так, 17.04.2018 колегією суддів Першої судової палати Верховного суду у межах даного кримінального провадження прийнято рішення про скасування обвинувального вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та направлено на новий розгляд судом першої інстанції, лише у зв`язку з порушенням виключно процесуальних норм, без будь-яких посилань на не доведеність вини обвинувачених чи недопустимість будь-яких доказів.

Обґрунтованість обвинувачення щодо ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.01.2014 року, протоколом обшуку від 07.01.2014 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , висновками судових експертиз, проведених в ході досудового розслідування, та іншими доказами у їх сукупності.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, санкція статті якого передбачає позбавлення волі строком до 15 років, тому є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Згідно ст. 26 ч.3, ст. 3 ч.1 п.18 КПК України встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Окрім цього, згідно ст. 283 ч.ч. 2, 3 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру, зокрема, звернутися до суду з обвинувальним актом, а відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, із зазначених вимог закону слідує, що повноваження слідчого судді, зокрема, з розгляду зазначеного клопотання, завершуються із закінченням досудового розслідування, яке виявляється у формі направлення обвинувального акту до суду.

Таким чином, дослідивши матеріали поданого клопотання, приймаючи до уваги те, що 17.04.2018 колегією суддів Першої судової палати Верховного суду у межах даного кримінального провадження прийнято рішення про скасування обвинувального вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та направлено на новий розгляд судом першої інстанції, що у контексті ст. 283 ч.ч.2, 3 КПК України унеможливлює на теперішній час розгляд зазначеного клопотання по суті та свідчить про закінчення досудового розслідування цього кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про необхідність залишити клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 182-183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1