Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/323/2020 Справа № 641/9909/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 08.10.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 07.10.2019, близько 17 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в у вагоні електропоїзду, який рухався зі станції Харківського метрополітену «Завод ім. Малишева» в бік станції Харківського метрополітену «Спортивна», реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою грубого порушення громадського порядку, діючи з особливою зухвалістю, а саме бажаючи незнайомій особі спричинити тілесні ушкодження, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи, що своїми умисними діями він грубо порушує громадський порядок та бажаючи цього, дістав з кишені свого одягу спеціальний засіб сльозоточивий газовий балон «Терен 16» та безпідставно розпилив місткість балону в обличчя неповнолітньому ОСОБА_5 , який сидів напроти нього, спричинивши останньому, відповідно до висновку судової медичної експертизи №09-1315/2019 від 28.10.2019 опік кон`юнктиви обох очей І ступеню, що викликало незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, продовжив розпилювати місткість балону в вагоні метрополітену, однак його хуліганські дії були зупинені іншими пасажирами, які перебували у вагоні.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений . ч. 4 ст. 296 КК України, а саме - хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно 07.10.2019 року близько 17 год. 10 хв. перебуваючи у вагоні електропоїзду , який рухався «Завод ім. Малишева» в бік ст. метро «Спортивна» розпилив сльозоточивий газовий балон на ОСОБА_5 , який сидів напроти нього.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин. Чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень.

При вирішенні питання щодо обрання міри покарання ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

У своєму рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд зазначив, що «для того, що втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості вчиненого правопорушення та не становити особистого надмірного тягаря для особи» ( рішення ЄСПЛ від 06.11.2008р.).

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває.
Суд також враховує досудову доповідь, яка надана Зміївським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, згідно якої виправлення ОСОБА_4 можливе та не становить небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, а саме приймати участь у заходах запланованих уповноваженим органом з питань пробації.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, є стан алкогольного сп`яніння..

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, але враховуючи дані про його особу, характеристику ОСОБА_4 відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк ТРИ роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк ДВА роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ: 1. газовий балон "Терен 16" (ефективний засіб для самозахисту сльозоточивої та дратівної дії, висота якого становить 10 см., діаметр - 4,5 см., в корпусі сірого та чорного кольорів, кнопка натиску червоного кольору), який поміщено до полімерного пакету, опечатаного биркою з підписами понятих та учасників даної слідчої дії знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1