КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» та Дніпровським районним судом м. Києва кримінальне провадження № 0006616 за апеляційними скаргами заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора - ОСОБА_8
захисника - ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Не погоджується з вироком суду першої інстанції заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ст. 72 КК України вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.

Не погоджується з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні, який подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року виконувати окремо, в решті вирок залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ухвалою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. На даний час вирок суду стосовно ОСОБА_7 не набрав законної сили, а тому продовжують існувати ризики, враховані апеляційним судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Окрім того, як зазначає прокурор, апеляційний розгляд кримінального провадження продовжується, проте, строк запобіжного заходу закінчується 11 квітня 2020 року. З огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, тривалий час ухилявся від суду, перебував у розшуку, в апеляційних скаргах ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого та призначення йому реального покарання у виді позбавлення волі, продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала подане клопотання та просила його задовольнити, позицію захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання та просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначаючи про те, що ОСОБА_7 працював, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебував на стаціонарному лікуванні, від суду не ухилявся, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнаний вироком суду винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину; є особою, яка раніше судима; у даному кримінальному провадженні перебував у розшуку.

12 лютого 2020 року обвинувачений ОСОБА_7 затриманий та доставлений до Київського апеляційного суду, де останньому ухвалою Київського апеляційного суду обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 11 квітня 2020 року.

На даний час строк дії запобіжного заходу закінчується, у зв`язку з чим прокурором внесено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора, колегія суддів враховує наявні у кримінальному провадженні відомості про особу обвинуваченого, а саме, те, що він притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину проти власності, неодружений, даних про наявність утриманців у обвинуваченого матеріали провадження не містять, і вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, до затримання офіційно не працював, постійного джерела доходу не мав, ухилявся від суду, що свідчить про те, що актуальним залишаються ризики ухилення обвинуваченого від суду, перешкоджання розгляду справи та вчинення ним нових корисливих кримінальних правопорушень, і вказані обставини свідчать про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на що обґрунтовано посилається прокурор у клопотанні.

При цьому колегія суддів не вбачає на даній стадії апеляційного розгляду підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, як про це просить у клопотанні захисник, оскільки посилання захисника про наявність постійного місця проживання в обвинуваченого, сім`ї, наявними у справі відомостями не підтверджується. Окрім того, колегія суддів враховує, що згідно з даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, обвинувачений тривалий час за місцем реєстрації не проживає, місце його перебування встановити не надалось можливим, у зв`язку з чим не було здійснено неодноразово привід обвинуваченого до суду, а в подальшому обвинувачений був оголошений у розшук.

З огляду на викладене, враховуючи, що апеляційний розгляд у кримінальному провадженні не закінчений, колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до задоволення, а у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

Керуючись ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 7 червня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ _____________________________ __________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3