справа № 492/120/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000001, внесеному 02 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Одеської області, громадянина України, цигана, з середньою технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
07 грудня 2019 року, приблизно о 22 год. 30 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи в парку, розташованому по вул.Соборна м.Арциз Одеської області, між площами Соборна та Шевченко біля АРЦИЗЬКОЇ ЗАГАЛЬНООСВІТНЬОЇ ШКОЛИ I-III СТУПЕНІВ № 5 АРЦИЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ, помітивши, що у ОСОБА_4 , який спав на лавці у зазначеному вище парку, з кишені випав мобільний телефон, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, умисно, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон марки «Nokia-215», білого кольору, б/в, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 344,15 грн., що належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_4 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого з місця вчинення злочинузник, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
28 січня 2020 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення, відповідно до вимог ст. 471 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести підозрюваний ОСОБА_5 , а саме у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.та отримана згода підозрюваного на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що угода про примирення укладена добровільно, обвинувачений повністю відшкодував завдану шкоду; цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та просив суд укладену між ним та підозрюваним угоду про примирення затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Просив вищевказану угоду про примирення затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Заслухавши прокурора, потерпілого та обвинуваченого, які просили затвердити угоду про примирення, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що угода про примирення укладена у кримінальному провадженні щодо злочину середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілого ОСОБА_4 ; умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України; наявні фактичні підстави для визнання винуватості; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Судом також встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачене покарання, у тому числі у вигляді штрафу.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився на призначення узгодженої ним та потерпілим міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення підозрюваній узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Відповідно до ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбаченихч. 3 цієї статті, відповідно до якої у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинні міститися відомості, передбачені ст. 374 КПК України.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів, відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно ч. 9 ст. 100 КПК України: мобільний телефон марки «Nokia-215», корпус білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-карти, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , підлягає поверненню власнику ОСОБА_4 .

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експерта, який проводив судову товарознавчу експертизу у наявному кримінальному провадженні у розмірі 1884,00 грн.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що речовий доказ, на який ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року накладено арешт, підлягає поверненню власнику, суд прийшов до висновку про скасування арешту на вищевказаний речовий доказ.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 314, 369-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 28 січня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000001.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 28 січня 2020 року покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nokia-215», корпус білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-карти, - повернути власнику ОСОБА_4 .

Скасувати арешт на мобільний телефон марки «Nokia-215», корпус білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-карти, накладений на підставі ухвали слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1