УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 753/15015/19
провадження № 51-6161ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року.
Встановлені обставини
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 7 серпня

2019 року частково задоволено клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту та зобов`язання вчинити дії і зобов`язано слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, уповноваженого на розслідування кримінального провадження

№ 0003637, передати ОСОБА_4 на відповідальне зберігання автомобіль «Toyota Land Cruiser 200» чорного кольору, 2011 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_2 ), з ключем від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Київський апеляційний суд ухвалою від 16 жовтня 2019 року поновив

ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 7 серпня 2019 року. Частково задовольнив його апеляційну скаргу на зазначене рішення слідчого судді, яке скасував у частині передачі ОСОБА_4 на відповідальне зберігання автомобіля «Toyota Land

Cruiser 200». Постановив нову ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зобов`язання слідчого, у чиєму провадженні перебуває кримінальне провадження, повернути йому автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та ключ до вказаного автомобіля, передавши зазначене майно у користування та зберігання. Закрив провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 7 серпня 2019 року в частині відмови в скасуванні арешту майна.

Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність ухвали апеляційного суду через істотні порушення кримінального процесуального закону, а тому просить скасувати це судове рішення.
Мотиви Верховного Суду
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду є судом права і перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг, поданих у порядку та у строки, встановлені Кримінальним процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку

не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, тобто на судове рішення, яке відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК не підлягає оскарженню в касаційному порядку, тому Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 424 КПК та відповідно до

п. 1 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу відмовити скаржникові у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3