Справа № 204/1802/20
Провадження № 1-в/204/336/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі в режимі відео конференції з ДУВП №4 подання начальника ДУВП №4 відносно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України

ВСТАНОВИВ:
До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло подання начальника ДУВП №4 відносно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України.

В обґрунтування заявленого начальник Дніпровської установи виконання покарань №4 в поданні зазначив, що на теперішній час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому відбув більш ніж 1/2 строку покарання, став на шлях виправлення, оскільки має зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, приймає участь у суспільно корисній роботі, тому є підстави для застосування щодо засудженого ст. 82 КК України.
У судовому засіданні представник ДУВП №4 підтримав подання. Зазначив, що ОСОБА_5 характеризується позитивно, має два заохочення, стягнень не має, не порушує режим, приймає участь у суспільно-корисній роботі за місцем відбуття покарання, працевлаштований оператором котельні, має сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Засуджений в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що став на шлях виправлення, шкодує за скоєне, щиро кається, частково відшкодував шкоду.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви. Зазначив, що засуджений не став на шлях виправлення, оскільки він повністю не відшкодував шкоду, неодноразово скоював злочини проти власності.

Суд, вислухавши думку представника установи, засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2017 ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання покарання за вироком Петропавлівського районного суду мДніпропетровської області від 11.04.2017, та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

Відповідно до рапорту від 19.04.2017, ОСОБА_5 був затриманий 19.04.2017 на підставі вироку Петропавлівського районного суду м.Дніпропетровської області від 08.11.2016 для відбування покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Таким чином, початок строку відбування покарання - 19.10.2017, кінець 19.12.2022.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Частиною 4 статті 82 КК України, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.
Станом на 30.03.2020 засуджений ОСОБА_5 відбув більше половини призначеного йому покарання.

З характеристики, наданої представником установи, ОСОБА_5 характеризується позитивно, за сумлінне ставлення до праці має заохочення, усвідомив вину, глибоко кається.
Згідно з характеристикою, наданої адміністрацією Дніпровської установи виконання покарань №4, ОСОБА_5 відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпровської установи виконання покарань №4, за період відбування покарання характеризується позитивно, за сумлінне ставлення до праці має заохочення, дисциплінарних стягнень не має, працевлаштований оператором котельні, до праці ставиться сумлінно, виконує встановлені законодавством вимоги представників установи, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд зазначає, що неухильне дотримання умов та правил поведінки під час відбування покарання є обов`язком всіх засуджених, але не є безумовним свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки такі обставини мають оцінюватись в сукупності з іншими: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.
Вирішуючи питання щодо становлення особи на шлях виправлення, суд звертає увагу на той факт, що, як з пояснень самого засудженого, так і з матеріалів справи вбачається, що він неодноразово скоював злочини проти власності, в тому числі, після відбуття покарання, знову становився на шлях скоєння умисних злочинів проти власності, тому суд робить висновок про те, що особа є схильною до скоєння злочинів проти власності та потребує тривалого часу для становлення на шлях виправлення.
З`ясовуючи ставлення особи до скоєного злочину, суд звертає увагу на пояснення засудженого, відповідно до яких він хоч вину усвідомив, глибоко кається, проте майнову шкоду повністю не відшкодував.
Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.ст.81,82 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання. Не зважаючи на позитивну характеристику, враховуючи його схильність до скоєння злочинів проти власності, суд не вбачає, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, розцінюючи його дії як пристосовницькі з метою отримання пільг, передбачених ст.82 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні поданні начальника ДУВП №4 відносно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392,537, 539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника ДУВП №4 відносно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1