У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.03.2020 Справа №607/2790/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в межах кримінального провадження №0000774 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про часткове скасування арешту на автомобіль марки «Ауді», А6 н.з. НОМЕР_1 , який було було поміщено на арешт-майданчик Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, що в м.Тернополі по вул. Галицька, 40.

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Як зазначено в клопотанні, 06.03.2020 року близько 18:06 год. працівниками поліції УПП в м. Тернополі під час перевірки автомобіля марки «Ауді», А6 д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено підробку номера кузова. Даний автомобіль перебував під керуванням ОСОБА_3 .
Заявник у клопотанні зазначає про те, що на автомобіль марки «Ауді», А6 н.з. НОМЕР_1 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду було накладено арешт та в подальшому поміщено на арешт-майданчик Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, що в м.Тернополі по вул. Галицька, 40.
Необхідність звернення до суду з даним клопотанням про скасування арешту майна заявник обумовлює тим, що на території, де зберігається на даний час вказаний автомобіль відсутнє будь-яке приміщення чи накриття, що може забезпечити його належне зберігання при зміні погодних умов на момент проведення досудового розслідування, що може призвести до його псування чи знищення, відтак, просив клопотання задовольнити в частині зберігання його на території арешт-майданчика Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, що в м. Тернополі по вул. Галицька, 40 та передати його на відповідальне зберігання Заявнику на час проведення досудового розслідування із дозволом користування для можливості надання органам досудового розслідування для проведення необхідних експертиз та слідчих дій.

Дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, беручи до уваги надані заявником пояснення, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на обставини кримінального провадження, беручи до уваги те, що надані пояснення та докази щодо наявного арешту на вказаний у клопотанні автомобіль марки «Ауді», А6 н.з. НОМЕР_1 не підтверджені належними документами, Заявником не надано належних відомостей про фактичне накладення відповідною ухвалою суду арешту на автомобіль марки «Ауді», А6 н.з. НОМЕР_1 , зокрема, не зазначено реквізитів даної ухвали та дійсного накладення арешту на вказаний автомобіль та ключі до нього, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання не є належним чином обґрунтованим та підтвердженим, з огляду на що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1