Справа № 478/322/20 Провадження № 1-кп/478/46/2020
У Х В А Л А
18 червня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представник потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
Згідно обвинувального акту, 14 червня 2019 року біля 04 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля зупинки автомобільного транспорту, що розташована біля будинку за АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в область обличчя останньому, в результаті чого потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження у виді: крововиливів повік лівого та правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, забою скулової ділянки праворуч.
В ході судового розгляду, захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 було подано до суду клопотання трудового колективу ІНФОРМАЦІЯ_3 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, у зв`язку із передачею на поруки трудовому колективу. До клопотання додано витяг з протоколу зборів трудового колективу №1 від 27.01.2020 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримали та просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Прокурор проти задоволення даного клопотання заперечував, пояснив суду, що в ході досудового розслідування, обвинувачений визнав інкриміновані йому дії по відношенню до потерпілого та факт нанесення тілесних ушкоджень останньому, не чинив перешкод розслідуванню, з`являвся на виклики слідчого та надавав пізнавальні покази. В той же час, щирого каяття з приводу вчиненого, в ході судового розслідування встановлено не було, причини, за яких обвинувачений завдав тілесні ушкодження потерпілому не зрозумілі.
Потерпілий та його представник щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу заперечували. Суду пояснили, що обвинувачений не визнає розмір завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілому, в судовому засіданні, обвинувачений лише визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, що не є свідченням його щирого каяття. В той же час, обвинувачений відмовився просити вибачення у потерпілого за завданні тілесні ушкодження, що вказує на відсутність реального щирого каяття у обвинуваченого з приводу вчиненого.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, клопотання трудового колективу та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1ст.47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Таким чином, ст.47 КК України закріплює, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро покаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за даною нереабілітуючою обставиною.
При розгляді клопотання трудового колективу, суд виходить із положень ст.ст.285-288 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки колективу підприємства, установи чи організації є щире каяття особи та клопотання колективу підприємства, установи чи організації про передачу особи на поруки.
Матеріально-правовими умовами звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки колективу підприємства, установи чи організації є: вчинення кримінального правопорушення вперше; вчинення кримінального правопорушення невеликої або середньої тяжкості; зобов`язання особи, у відношенні якої вирішується питання про звільнення від кримінальної відповідальності, виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру, не порушувати громадський порядок.
За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання, суд вправі (але не зобов`язаний) звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу. Відмова суду в задоволенні клопотання має бути вмотивованою.
Заперечуючи проти клопотання захисника обвинуваченого, в судовому засіданні прокурор, потерпілий та його представник вказували лише на визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, але не щирому каятті з приводу завданих потерпілому тілесних ушкоджень, отриманні ним матеріальної та моральної шкоди.
На думку сторони обвинувачення, про наведені обставини свідчить позиція обвинуваченого, висловлена ним в ході судового розгляду, за якою, він категорично відмовився навіть попросити вибачення у потерпілого, лише частково визнавши розмір спричиненої моральної шкоди.
Суд з урахуванням наведеного вище, погоджується із думкою сторони обвинувачення та враховує наступне.
Так, щире каяття обвинуваченого повинно супроводжуватись розкриттям злочину, відшкодуванням завданого збитку та іншими позитивними діями, підтверджуючими усвідомлення протиправності своєї поведінки, що може мати місце як безпосередньо після скоєння злочину, так і в період досудового слідства чи суду.
Крім цього, щире розкаяння передбачає визнання особою факту вчинення злочину, яке повинно бути дійсним, відвертим, а не уявним, доводивши при цьому щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
В ході судового розгляду, судом встановлено, що матеріальна та моральна шкода потерпілому не відшкодована як під час досудового слідства так і судового. При цьому, між обвинуваченим та потерпілим не досягнуто домовленості щодо розміру спричиненої матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим, потерпілий був вимушений подати цивільний позов до обвинуваченого під час судового слідства.
Сам факт намагання обвинуваченого відшкодувати потерпілому частину завданої шкоди, яку він вважає достатньою, не є свідченням бажання виправити наслідки спричиненої ним шкоди.
Також, під час судового розгляду кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений визнав свою вину, заявив про своє щире каяття, в той же час, в категоричній формі відмовився просити вибачення у потерпілого ОСОБА_4 , мотивуючи це тим, що саме його дії по відношенню до матері обвинуваченого потягли завдання йому тілесних ушкоджень.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд звертає увагу, що щире каяття, окрім визнання особою факту вчинення злочину, передбачає також осуд своєї поведінки, що повинно бути також доведеним певними діями та вчинками.
Натомість, перед судом не було доведено, що висловлене обвинуваченим розкаяння, стосується саме його поведінки, яка призвела до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, жалю щодо спричинених травм потерпілому.
Таким чином, суд з урахуванням всього наведеного в сукупності, не переконався в наявності у обвинуваченого позитивних та добровільних дій на підтвердження усвідомлення протиправності своєї поведінки та щирого каяття.
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання трудового колективу ІНФОРМАЦІЯ_3 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, у зв`язку із передачею на поруки трудовому колективу.
Відповідно до ч.2 ст.392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
З системного аналізу ч.ч.1 та 2 ст.392, ч.4 ст.314, ч.5 ст.288 КПК України слідує, що в апеляційному порядку може бути оскаржене судове рішення про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності. Судове рішення про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності не підлягає апеляційному оскарженню.
На підставі викладеного та керуючись ст.47 КК України, ст.ст.284-288, 314, 369-372 КПК України, суд,
В задоволенні клопотання трудового колективу ІНФОРМАЦІЯ_3 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.47 КК України, у зв`язку із передачею на поруки трудовому колективу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Суддя: