Справа № 212/8969/18
У Х В А Л А

17 грудня 2019 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , який приймав участь в режимі відеоконференції з ДУ «Виправна колонія № 89» та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України, -
в с т а н о в и л а :
У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому наполягав на продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання і продовження цього запобіжного заходу, зокрема обґрунтованого високого ступеню ризику продовження вчинення кримінальних правопорушень та ризику переховування від суду, оскільки обвинувачений маючи незняту та не погашену судимість, знову через короткий проміжок часу вчинив новий особливо тяжкий злочин, у якому обгрунтовано обвинувачується .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування зазначив, що його підзахисний має родину, а саме рідну матір та бабусю, які мають житло, крім того ОСОБА_6 має ряд тяжких хронічних захворювань, про що було надано відповідь з «Софіївської багатопрофільної лікарні № 45», у зв`язку з чим ОСОБА_6 двічі під час відбування покарання за попереднім вироком висновками МСЕК від 21.08.2014 року та від 09.10.2015 року визнався інвалідом ІІ групи. Також вказав, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, що позбавляє його можливості належного медичного обстеження та лікування, а також можливості пройти МСЕК та підтвердження групи інвалідності та отримання відповідних виплат. Крім того у кримінальному провадженні допитані всі потерпілі, які не мають жодних претензій до обвинувачених досліджені майже всі докази, а отже відсутні будь-які ризики перешкоджати кримінальному провадженню з боку обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника, крім того вказав, що його повністю можуть забезпечувати його рідні, а саме мати та бабуся та у випадку встановлення групи інвалідності він отримає виплати.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши їх доводи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.01.2020 року включно.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів, при цьому враховує, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу.
Так, відображення принципів вирішення питання про обрання чи зміну дії щодо особи запобіжного заходу міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 181, 183 КПК України.
Частиною 1статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Обговорюючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою. (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Згідно п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 в разі визнання його винним, його вік, спосіб вчинення кримінального правопорушення. При цьому судом враховується також загальний термін тримання обвинуваченого під вартою, стадію судового розгляду, зокрема завершення допиту потерпілих та дослідження доказів, що нівелює ризик перешкоджанню розгляду справи, а також наявність у обвинуваченого родини та місця мешкання, що свідчить про наявність міцних соціальних та сімейних зав`язків. Крім того, суд враховує підтверджений документально стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме діагноз: «ВІЛ-інфекція, ІV клінічна стадія, імуносупресія, хронічний гепатит», у зв`язку з чим йому неодноразово встановлювалась ІІ група інвалідності.

Встановлені судом обставини у своїй сукупності дають суду підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_6 може бути застосований менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який зможе може в повній мірі запобігти вказаним ризикам із покладенням обов`язків на обвинуваченого передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Суд не знаходить підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, коллегія суддів ,-
постановила:
Відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 14 лютого 2020 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 цілодобово залишати житло за адресою його проживання: АДРЕСА_1 та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу передати для виконання до Саксаганського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3