Справа № 309/222/20
Провадження № 1-кс/309/196/20
У Х В А Л А

02 квітня 2020 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000093 щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Копашнево Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого по найму, неодруженого, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні групи слідчих СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000093 стосовно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135 та ч. 2 ст. 286 КК України з посиланням на те, що 27 січня 2020 року, приблизно о 00.05 годині водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Фольцваген Джетта», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна в с. Нанково Хустського району, біля будинку №8, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 та допустив наїзд на громадянина ОСОБА_7 , який перебував у лежачому положенні на проїжджій частині дороги, в результаті чого останній помер на місці події. Згідно висновку судово-медичного експерта №12-труп від 27.02.2020 смерть ОСОБА_7 настала внаслідок травматичного розчалення голови з видаленням речовини головного мозку, яке виникло внаслідок дії тупих твердих предметів, що діяли за механізмом тиснення та тертя ковзання в результаті перекочування колеса легкового автомобіля через тіло з послідуючим волочінням його по твердих підлеглих покривах дороги.

Беручи до уваги вищевикладене, встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Також, 27 січня 2020 року приблизно о 00:05 години, ОСОБА_4 , вчинивши за вказаних обставин дорожньо-транспортну подію, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження небезпечні для життя та від яких помер на місці події, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності, після скоєння даного наїзду з місця події зник.

Разом з тим ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги п.2.10 ПДР України завідомо залишив без допомоги у небезпечному для життя стані травмованого ОСОБА_7 , не надав йому допомогу та не доставив його у медичний заклад, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Беручи до уваги вищевикладене, встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст. 135 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

26.03.2020 р. стороною обвинувачення відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події ДТП від 27.01.2020 р.; протоколом огляду трупа від 27.01.2020 р.; протоколом ОМП від 27.01.2020 р.; протоколом ОМП від 27.03.2020 р.; протоколом ОМП від 27.01.2020 р.; протоколом ОМП (додатковим) від 28.01.2020 р.; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 03.02.2020 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.01.2020 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.01.2020 р.; протоколом огляду речей та предметів від 04.02.2020 р.; протоколом огляду речей та предметів від 04.02.2020 р.; протоколом огляду речей та предметів від 04.02.2020 р.; протоколом огляду речей та предметів від 04.02.2020 р.; протоколом допиту свідка (додатковий) ОСОБА_8 від 12.03.2020 р.; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 13.03.2020 р.; висновком судово-медичного експерта (труп) №12 від 27.02.2020 р.; висновком судово-одорологічної експертизи №87 від 21.02.2020 р.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відноситься до категорії тяжких, та за яке кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років, офіційно ніде не працює, покинув місце ДТП, не надав допомоги потерпілому, в той час, коли сам поставив його у небезпечний для життя стан, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує за скоєння вказаного кримінального правопорушення, може покинути своє місце проживання, таким чином шляхом переховування може перешкоджати органу досудового розслідування та суду, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, потерпілу, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, що у відповідності ст. 177 КПК України є реальними підставами застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому слідчий просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор просить суд задоволити клопотання, зазначивши на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання слідчого. Просять обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, оскільки слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На виклики слідчого, прокурора або суду підозрюваний зобов`язується з`являтися, від органів досудового розслідування не переховуватиметься.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 27.01.2020 року по інциденту наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_4 на ОСОБА_7 , який лежав на проїжджій частині в АДРЕСА_2 , що спричинило смерть потерпілого внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 05.02.2020 року внесено відомості по факту залишення в небезпеці гр. ОСОБА_7 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

01.04.2020 року підозрюваному були надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у розпорядженні слідчого по даному кримінальному провадженню є достатні дані, що свідчать про обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих правопорушень.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що у ході розгляду клопотання слідчим та прокурором не доведено наявність доказів того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Так, ОСОБА_4 позитивно характеризується по місцю проживання, молодий за віком, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, працює по найму.

Характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких злочинів.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

Згідно ч.2 п.4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурором та слідчим в обґрунтування клопотання зазначені ризики щодо можливості покинути місце постійного проживання, переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, але зазначені ризики не були обґрунтовані, а базуються на припущеннях, а тому не можуть бути прийняті судом при обранні виняткового запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Тому, вирішуючи питання про відмову в задоволенні клопотання слідчого враховую вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового

рішення, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

Таким чином в судовому засіданні слідчій та прокурор не обґрунтували неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, за таких обставин є підстави вважати за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт, відмовивши у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, виходжу із того, що згідно матеріалів клопотання та пояснення ОСОБА_4 він фактично постійно проживає в АДРЕСА_1 .

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою та не відлучатися з місця проживання в період доби з 19.00 год. до 07.00 год.; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади всій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 183-184, 193-196, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці з дня винесення даної ухвали з покладанням на нього наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою.; в період доби з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня не залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади всій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на групу слідчих у провадженні яких перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваному ОСОБА_4 під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляція до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1 .

Ухвала не набрала законної сили

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді: ОСОБА_10 .

02.04.2020