Справа № 541/646/19
Провадження № 1-кп/525/10/2020

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2020 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000132 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миргород Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

12 грудня 2018 року близько 02 години обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Миргород Полтавської області на стоянці поблизу будинку №104 вулиці Багачанська побачив автомобіль марки «Volkswagen Caddy» в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та з огляду на відсутність поряд власника та сторонніх осіб вирішив викрасти з нього цінне майно. Реалізуючи раптово виниклий намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, користуючись відсутністю поряд власника та сторонніх осіб, тобто діючи таємно, підійшов до водійських дверей вказаного автомобіля та за допомогою викрутки, яку мав при собі, пошкодив замикаючий пристрій водійських дверей даного автомобіля та відкривши їх, проник до салону, звідки викрав автомобільний компресор марки «Торнадо FoxYX 703», що був позаду сидінь, вартість якого відповідно до висновку експерта №369 від 27.02.2019 року становить 450 гривень та домкрат «2 TON DOUBLE RAM BOTTLE JACK», що знаходився позаду сидінь вартість якого, відповідно до висновку експерта №369 від 27.02.2019 року становить 400 гривень, а всього викрав чужого майна на загальну суму 850 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 із вищевказаним майном з місця скоєння злочину зник, майном розпорядився на власний розсуд, тим самим довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Повторно, 17 січня 2019 року, після опівночі (точного часу встановити не представилось можливим), обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Миргород Полтавської області на стоянці поблизу першого під`їзду будинку №46 вулиці Багачанська, побачив автомобіль ВАЗ-2109 в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 та з огляду на відсутність поряд власника та сторонніх осіб, вирішив викрасти з нього цінне майно. Реалізуючи раптово виниклий намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, користуючись відсутністю поряд власника та сторонніх осіб, тобто діючи таємно, підійшов до задніх правих дверей вказаного автомобіля, які були зачинені не на замок, відкрив дані пасажирські двері, проник до салону, звідки таємно викрав чоловіче шкіряне портмоне коричневого кольору з документами, латунний ключ продовгуватої форми. Далі, не припиняючи свою злочинну діяльність, через салон автомобіля із багажника таємно викрав зарядний пристрій до акумуляторної батареї з написом «Кулон», вартість якого відповідно до висновку експерта №371 від 26.02.2019 року становить 350 гривень.

Після цього ОСОБА_5 із вищевказаним майном з місця скоєння злочину зник, майном розпорядився на власний розсуд, тим самим довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Повторно,19 січня 2019 року, після опівночі (точного часу встановити не представилось можливим), обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу військової частини НОМЕР_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 біля металевого паркану, побачив припаркований автомобіль ВАЗ-2106 в кузові світло-зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_9 , в якому знаходилися речі, власником яких є ОСОБА_10 та, з огляду на відсутність поряд власника та сторонніх, осіб вирішив викрасти з нього цінне майно. Далі, реалізуючи раптово виниклий намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, користуючись відсутністю поряд власника та сторонніх осіб, тобто діючи таємно, підійшов до водійських дверей вказаного автомобіля та, шляхом підбору ключа, котрий мав при собі, відкрив замок водійських дверей автомобіля та проник до салону, звідки викрав автомобільну магнітолу марки «Pioneer 1093», що була в передній панелі автомобіля, вартість якої відповідно до висновку експерта №436 від 06.03.2019 року становить 480 гривень. Далі, не припиняючи свою злочинну діяльність, відкрив багажник вказаного автомобіля, звідки викрав набір ключів марки «CHROME VANADIUM DIN 3113», вартість якого відповідно до висновку експерта №370 від 27.02.2019 року становить 250 гривень. Далі, не припиняючи свою злочинну діяльність, відкрив капот вказаного автомобіля та витяг з нього акумуляторну батарею марки «FORSE» з маркуванням на корпусі « НОМЕР_5 », вартість якої відповідно до висновку експерта №38 від 27.02.2019 року становить 887 гривень 50 копійок, а всього викрав майна даного потерпілого на загальну суму 1617 гривень 50 копійок.

Після цього ОСОБА_5 із вищевказаним майном з місця скоєння злочину зник, майном розпорядився на власний розсуд, тим самим довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень (злочинів) визнав повністю, не заперечував кількості та вартості викраденого майна, просив вибачення у потерпілих та просив його суворо не карати.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах повністю доведена доказами, які досліджені в судовому засіданні:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що зранку 12.12.2018 року він підійшов до свого автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на стоянці біля будинку №104 по вулиці Багачанська в м. Миргород Полтавської області і побачив, що двері автомобіля не закриті на замок, при огляді салону автомобіля виявив, що була вчинена крадіжка його майна, зокрема, було викрадено автомобільний компресор та домкрат, а також виявив відсутність куртки. Про вказане він повідомив працівників поліції. Зазначив, що він брав участь у проведенні слідчий дій у справі, впізнав належне йому майно, яке було викрадено; вказав, що він не наполягяє на суворому покаранні обвинуваченого;

- висновком судової товарознавчої експертизи №369 від 27.02.2019 року з фото таблицею до нього про те, що ринкова вартість автомобільного компресора «Торнадо FoxYX 703» могла становити 450 грн., а ринкова вартість наданого на експертизу домкрату «2 TON DOUBLE RAM BOTTLE JACK» могла становити 400 грн. (т.1 а.с.а.с.206-214);

-висновком судової товарознавчої експертизи №436 від 06.03.2019 року з фото таблицею до нього про те, що ринкова вартість автомобільної магнітоли «Pioneer 1093» станом на 19.01.2019 року могла складати 480 грн. (т.1 а.с.а.с.215-220);

- висновком судової товарознавчої експертизи №370 від 27.02.2019 року з фото таблицею до нього про те, що ринкова вартість автомобільної магнітоли «Pioneer 1168» станом на 19.01.2019 року могла складати 450 грн., а ринкова вартість наданого на експертизу набору з 12 ключів з написами «CHROME VANADIUM DIN 3113» станом на 19.01.2019 року могла складати 250 грн. (т.1 а.с.а.с.221-230);

- висновком судової товарознавчої експертизи №38 від 27.02.2019 року з фото таблицею до нього про те, що ринкова вартість акумуляторної батареї «FORSE» з маркуваннями на корпусі « НОМЕР_5 » станом на 19.01.2019 року могла складати 887 грн. (т.1 а.с.а.с.231-235);

-висновком судової товарознавчої експертизи №371 від 26.02.2019 року з фото таблицею до нього про те, що ринкова вартість наданого на дослідження зарядного присторою до акумуляторної батареї з написом «Кулон» станом на станом на 17.01.2019 року могла складати 350 грн. (т.1 а.с.а.с.236-245);

-постановами уповноваженого слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області від 16.02.2019 року, 17.02.2019 року та 23.02.2019 року про визнання та приєднання до справи речових доказів з відповідними квитанціями (т.1 а.с.а.с.246,247-248,249,250; т.2 а.с.а.с.1,2);

-письмовою розпискою потерпілого ОСОБА_10 від 23.02.2019 року про отримання на відповідальне зберігання належної йому коробки від автомобільної магнітоли марки «Піонер» (т.2 а.с.3);

-письмовою розпискою потерпілого ОСОБА_8 від 21.02.2019 року про отримання на відповідальне зберігання належного йому майна, яке було в нього викрадено 17.01.2019 року (т.2 а.с.5).

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази по даному кримінальному провадженню приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) (по епізоду крадіжки 12.12.2018 року з автомобіля ОСОБА_6 ) обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Також, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (по епізоду крадіжки 17.01.2019 року з автомобіля ОСОБА_8 та епізоду крадіжки 19.01.2019 року з автомобіля, що належить ОСОБА_9 ) обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї Постанови від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно за іншими частинами стетей КК.

Згідно роз`яснень, які викладені в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами), передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Встановлений ст.70 КК України порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань. Також, відповідно до п.21 вищевказаної Постанови, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70

КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання

покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати, крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України суд вважає щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України суд не вбачає.
Отже, виходячи з викладеного, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст.12 КК України злочини, вчинені ОСОБА_5 відносяться до злочинів середньої тяжкості, обстановку та обставини вчинення даних кримінальних правопорушень (злочинів), які є умисними, наслідки, що настали, те, що викрадені у потерпілих речі вилучені, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується виключно з позитивної сторони, в даний час не працює, протинаркотичного та протиалкогольного лікування не потребує, не одружений, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого ОСОБА_6 (присутнього в судовому засіданні) щодо призначення покарання обвинуваченому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуваненям положень ст.75 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. З огляду на юридичну суть та зміст положень ст.ст.50,65 КК України, суд також вважає, що захід примусу відносно ОСОБА_5 внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
Обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід в ході досудового розслідування не обирався; на даний час підстав для обрання запобіжного заходу щодо даного обвинуваченого суд також не вбачає.
Цивільні позови по справі не заявлялися.

По справі маються витрати на залучення експерта в сумі 3718 грн. за проведення у справі судово-товарознавчих експертиз (т.1 а.с.а.с.206,216,222,232,237), які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: зарядний пристрій до акумуляторної батареї з написом «Кулон», що переданий на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області належить повернути власнику ОСОБА_8 ; автомобільний компресор «Торнадо For YX 703», що переданий на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області належить повернути власнику ОСОБА_6 ; домкрат «2 TON DOUBLE RAM BOTTLE JACK», що переданий на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області належить повернути власнику ОСОБА_6 ; автомобільну магнітолу «1168 MP3/FM&USB/SD PLAYER», що передана на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області належить повернути власнику ОСОБА_10 ; набір з 12 ключів «CHROME VANADIUM DIN 3113», що переданий на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області належить повернути власнику ОСОБА_10 ; акумуляторну батарею «Forse 60», що передана на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області належить повернути власнику ОСОБА_10 ; дві викрутки та зв`язку ключів, які були використані при вчиненні злочинів та які передані на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області належить знищити; паперову коробку від автомагнітоли «Pioneer», яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 належить залишити у його власності; латунний ключ від гаража, портмоне з документами (технічний паспорт, медична довідка, посвідчення водія) на ім`я ОСОБА_8 , які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 належить залишити у його власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань вважати ОСОБА_7 остаточно засудженим до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

У відповідності до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази по даному кримінальному провадженню: зарядний пристрій до акумуляторної батареї з написом «Кулон», що переданий на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_8 ; автомобільний компресор «Торнадо For YX 703», що переданий на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_6 ; домкрат «2 TON DOUBLE RAM BOTTLE JACK», що переданий на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_6 ; автомобільну магнітолу «1168 MP3/FM&USB/SD PLAYER», що передана на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_10 ; набір з 12 ключів «CHROME VANADIUM DIN 3113», що переданий на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_10 ; акумуляторну батарею «Forse 60», що передана на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_10 ; дві викрутки та зв`язку ключів, які були використані при вчиненні злочинів та які передані на зберігання в кімнату речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області - знищити; паперову коробку від автомагнітоли «Pioneer», яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити у власності ОСОБА_10 ; латунний ключ від гаража, портмоне з документами (технічний паспорт, медична довідка, посвідчення водія) на ім`я ОСОБА_8 , які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити у його власності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3718 грн.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області, обвинуваченому, що перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1