Справа № 468/842/20-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

03.07.2020 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про надання дозволу на реалізацію речових доказів по кримінальному провадженню №0000263 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.07.2020 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Баштанського ВП ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про надання дозволу на реалізацію речових доказів по кримінальному провадженню №0000263, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, за фактом крадіжки невідомими особами врожаю озимого ячменю із земельної ділянки площею 42,6147 га з кадастровим номером :05:000:0449, розташованої на відстані близько 1,5 км від с. Трудове Баштанського району Миколаївської області.

З клопотання вбачається, що 21.06.2020 року ОСОБА_5 звернулася до Баштанського ВП із заявою про вчинення невідомими особами крадіжки зерна озимого ячменю із земельної ділянки, розташованої на відстані близько 1,5 км від с. Трудове Баштанського району Миколаївської області.

В ході досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка площею 42,6147 га з кадастровим номером :05:000:0449 відноситься до земель комунальної форми власності з видом використання - для сінокосіння та випасання худоби та перебуває у власності Баштанської міської ради Миколаївської області.

Слідчому жодною особою не надані документи, які б підтверджували законне право такої особи на користування зазначеною земельною ділянкою та вирощування на ній будь-яких сільськогосподарських культур, зокрема озимого ячменю.

21.06.2020 року в ході проведення огляду вказаної земельної ділянки виявлено сліди скошення більшої частини врожаю озимого ячменю, інша частина якого знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Також слідчим були оглянуті вантажні автомобілі, з яких було вилучене зерно ячменю масою 85920 кг, вирощене на вищевказаній земельній ділянці, яке постановою слідчого від 23.06.2020 року визнане речовим доказом в кримінальному провадженні та ухвалою слідчого судді від 26.06.2020 року на нього накладено арешт.

Крім того, постановою слідчого від 24.06.2020 року визнані речовим доказом посіви озимого ячменю, які залишилися незібраними та на даний час знаходяться на земельній ділянці площею 42,6147 га з кадастровим номером :05:000:0449 комунальної форми власності.

Слідчий просить надати дозвіл на реалізацію вказаного речового доказу (незібраних посівів озимого ячменю врожаю 2020 року), обґрунтовуючи клопотання тим, що подальше збереження посівів ячменю на земельній ділянці потребує фінансових витрат по забезпеченню спеціальних умов їх зберігання та охорони, та вони піддаються швидкому псуванню. Тому з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів та недопущення їх псування та знищення, виникла необхідність у їхній реалізації, яку необхідно доручити ТОВ «Интернационалист».

Слідчий та прокурор клопотання підтримали.

Титульний власник земельної ділянки щодо посівів на якій внесене клопотання, Баштанська міська рада не забезпечила явку свого представника, про час та місце розгляду повідомлялась.

Оскільки клопотання стосується вирішення долі майна, яке не було вилучене, то у відповідності до ч.7 ст. 100 КПК України, за яким подібні клопотання розглядаються згідно зі ст. 171-173 КПК України, та у відповідності до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення інших заінтересованих осіб. При цьому, 03.07.2020 року від представника ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про оголошення перерви в розгляді клопотання та зупинення його розгляду до розгляду апеляційним судом скарги на ухвалу слідчого судді про арешт іншого майна в даному кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників розгляду, з врахуванням скорочених строків розгляду подібних клопотань, слідчий суддя у відповідності до ст. 171-172 КПК України ухвалив провести розгляд за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду.

Заслухавши слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, дослідивши матеріали клопотання (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.06.2020 року; копію заяви ОСОБА_5 ; копію протоколу огляду місця події від 21.06.2020 року з фототаблицею; копію протоколів допиту потерпілої; копію повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.06.2020 року; копії актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 05.06.2020 року № 250-ДК/211/АП/09/01/-20 та 250-ДК/120/АО/10/01/-20; копію розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки; копію пояснень ОСОБА_6 від 19.06.2020 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення від 19.06.2020 року № 250-ДК/0153/ПО/08/01/-20; копію протоколу про адміністративне правопорушення від 19.06.2020 року № 250-ДК/0156П/07/01/-20; копію припису від 19.06.2020 року реєстраційний № 250-ДК/0156Пр/03/01/-20; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.06.2020 року; копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.06.2020 року; копію повідомлення Баштанського управління ГУ ДПС у Миколаївській області № 331/14-29-51-05-09 від 25.06.2020 року; копію постанови про визнання речовими доказами від 24.06.2020 року; копії протоколу допиту свідка; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 22.08.2018 року по справі № 468/1498/17-а; копію постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 03.05.2018 року; копію постанови Верховного Суду від 22.01.2020 року по справі № 468/1498/17-ц; копію ухвали слідчого судді про арешт майна від 26.06.2020 року; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копію заяви ОСОБА_5 від 27.06.2020 року), слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 100 КПК України реалізація речових доказів у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-173 КПК України.
При цьому з урахуванням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України відповідне обґрунтування необхідності реалізації речових доказів має бути викладене в письмовому клопотанні та підтверджене доданими до клопотання документами і слідчий суддя з урахуванням принципу диспозитивності обмежений виключно відповідним обґрунтуванням письмового клопотання та доданими до нього документами.
Крім того, відповідно до ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Також відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріплених в ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан.

З тексту клопотання слідує, що слідчий просить надати дозвіл на реалізацію посівів ячменю врожаю 2020 року, які залишились незібраними на земельній ділянці площею 42,6147 га з кадастровим номером :05:000:0449 та визнані постановою слідчого від 24.06.2020 року речовим доказом в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому клопотання слідчого не містить відповідного обґрунтування того, що посіви ячменю, які знаходяться на земельній ділянці, в даному кримінальному провадженні мають ознаки речових доказів, вказані у ч. 1 ст. 98 КПК, оскільки дане кримінальне провадження стосується факту закінченої крадіжки у ОСОБА_5 зерна ячменю загальною масою 85920 кг., яке в ході даного провадження було в повному обсязі вилучене слідчим та на яке ухвалою слідчого судді від 26.06.2020 року накладений арешт, як на майно, яке було об`єктом кримінально-протиправних дій.

Що ж стосується іншої частини зерна ячменю, яке залишилось проростати на земельній ділянці, то воно не було об`єктом протиправних дій за ст. 185 ч.1 КК України, щодо яких здійснюється дане кримінальне провадження, не зберегло на собі слідів кримінального правопорушення, тому недоведені підстави для того, щоб вважати його речовим доказом по даному провадженню та їх значення для подальшого розслідування даного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого, повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

За такого, і для надання слідчим суддею дозволу стороні обвинувачення на передачу майна для реалізації сторона обвинувачення в силу процитованих вище положень ст. 173 КПК України має довести, що таке майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні та є необхідність та правові підстави у відповідності до закону для передачі такого майна на реалізацію поза волею власника.

Крім того, у відповідності до ч.6 ст. 100 КПК України у випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Проте цього стороною обвинувачення не було зроблено, а протокол огляду місця події від 21.06.2020 року, згідно з яким слідчим була оглянута земельна ділянка, короткий за змістом, складений формально, загальними фразами, стосується саме огляду земельної ділянки, а не майна, яке на ній знаходиться, без докладного опису та фіксації відомостей, як того вимагає ч.6 ст. 100 КПК України.

Крім того, в клопотанні та доданих матеріалах відсутні відомості про те, яка кількість зерна ячменю вірогідно знаходиться у вказаних посівах ячменю, які слідчий має намір реалізувати, його вид, сорт тощо, оскільки саме по собі визначення «посіви ячменю» є родовим поняттям, яке не містить зазначення ознак такого майна.

Крім того, клопотання та додані матеріали не містять викладу обставин, підтверджених відповідними доказами про те, що посіви озимого ячменю піддаються швидкому псуванню, оскільки, виходячи з матеріалів клопотання, метою надання дозволу на реалізацію посівів ячменю є не їх збереження як доказу, а саме розпорядження ним: зібрання врожаю зерна ячменю та його продаж.

Також стороною обвинувачення не доведено, що зберігання посівів озимого ячменю та зерна ячменю, зокрема, потребує спеціальних умов та значних фінансових затрат (та яких саме), співмірних з його вартістю. Більш того, клопотання як вказувалося вище, взагалі не містить зазначення вірогідної кількості зерна ячменю, яке проростає на земельній ділянці, та не встановлена його вірогідна вартість, а також вартість умов зберігання, із розрахунку яких можна було б зробити висновок про можливість понесення значних фінансових витрат, необхідних для збереження речових доказів, які співмірні або перевищують вартість такого майна.

Крім того, варто зауважити, що системний аналіз частини 6 статті 100 КПК України вказує на те, що у випадку, коли речові докази у вигляді великих партій товарів, зберігання яких неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю (що стороною обвинувачення не доведено жодним чином), а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню підлягають, в першу чергу, поверненню власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, або за його письмовою згодою передаються для реалізації. Лише після цього або за відсутності підстав для переліченого сторона обвинувачення може звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням. При цьому, положення КПК України не передбачають, що таке клопотання автоматично задовольняється слідчим суддею.

Проте сторона обвинувачення взагалі не зверталась до власника чи законного володільця землі з вказаних питань.

Таким чином, оскільки під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не було доведено, що посіви озимого ячменю, які вона вважає за необхідне передати для реалізації, можуть мати значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, та що вказане майно не може бути передане на зберігання власнику земельної ділянки або з його дозволу реалізоване, тому це є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 100, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Баштанського ВП ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про надання дозволу на реалізацію речових доказів посівів ячменю врожаю 2020 року, по кримінальному провадженню №0000263, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, відмовити.

Слідчий суддя: