Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2271/19
н/п 1-кп/490/122/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Райдолина, Веселинівського району, Миколаївської області, українця, неодруженого, офіційно не працюючого, який 06.06.2014 засуджувався за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.162 КК України та на даний час є не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.1 52 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
05.12.2018 близько 04:30, ОСОБА_9 перебуваючи неподалік магазину-кафе «Тёрн», розташованого по вул. Тернівській, 4 у м. Миколаєві, де помітив потерпілу ОСОБА_5 , яка в цей час прямувала на зупинку громадського транспорту «Тернівська розвилка», у напрямку руху в бік центру м. Миколаєва. В цей час у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел направлений на зґвалтування ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_9 , перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на вчинення зґвалтування ОСОБА_5 , прагнучи задовольнити свою статеву пристрасть, пересвідчившись, що біля нього та потерпілої відсутні сторонні особи, та його злочинні дії не стануть поміченими, підбіг до потерпілої ззаду та однією рукою обхопив потерпілу за грудну клітину, а іншою рукою, з метою уникнення можливого спротиву з боку потерпілої, затулив їй рота.
Після цього, ОСОБА_9 повалив ОСОБА_5 спиною до землі та насів на неї, притиснувши потерпілу до землі колінами та рукою тримаючи її рот.
В цей час, ОСОБА_9 сидячи зверху на потерпілій та прагнучи задовольнити свою статеву пристрасть, почав роздягати потерпілу ОСОБА_5 , спустивши з неї штани та розстібнувши курточку. Також ОСОБА_9 розстібнув свої штани.
В ході замаху на зґвалтування, ОСОБА_5 просила ОСОБА_9 відпустити її, на що останній реагував грубо, погрожуючи потерпілій убивством та наказував мовчати.
Також, в ході замаху на зґвалтування, ОСОБА_9 , з метою подолання опору потерпілої ОСОБА_5 , застосував до останньої фізичне насильство, а саме руками наносив потерпілій удари в область обличчя, тіла та намагався звернути потерпілій голову, охопивши її руками та різко направляючи в сторону. Від вказаних злочинних дій ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_5 відчувала сильний фізичний біль.
Надалі, в ході спроби зґвалтування потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_9 помітив, що його злочинні дії помічені перехожими та різко піднявся на ноги, полишивши потерпілу лежати на землі, після чого з місця події зник, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Умисні дії ОСОБА_9 , які виразилися у вчиненні незакінченого замаху на зґвалтування - статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України.
Крім того, 05.12.2018 близько 07:00, ОСОБА_9 , після скоєння незакінченого замаху на зґвалтування ОСОБА_5 , направився на перетин вул. 79-ї бригади та вул. Партизанської іскри у м. Миколаєві. В цей час, по вул. 79-ї бригади проходила потерпіла ОСОБА_7 , яка направлялася на роботу. ОСОБА_9 помітив потерпілу ОСОБА_7 та усвідомивши, що поблизу нікого не має, забажав зґвалтувати останню.
Реалізуючи злочинний умисел направлений на вчинення зґвалтування ОСОБА_7 , прагнучи задовольнити статеву пристрасть та діючи повторно, ОСОБА_9 , 05.12.2018 близько 07:00, перебуваючи на перетині вул. 79-ї бригади та вул. Партизанської іскри у м. Миколаєві, підійшов до потерпілої, яка в цей час йшла йому назустріч, та руками обхопив її за тулуб. В цей час, ОСОБА_7 почала чинити спротив вказаним незаконним діям ОСОБА_9 , та вирвалась від його захоплення. ОСОБА_9 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на зґвалтування ОСОБА_7 , рукою обхопив її за шию, проте остання знову звільнилася від нього та почала тікати, проте послизнувшись впала на землю. В цей час, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_7 та насівши на неї колінами обох ніг надавив на живіт потерпілої, притиснувши її до землі, з метою подолання фізичного опору з боку потерпілої, тим самим застосувавши до потерпілої ОСОБА_7 фізичне насильство.
В цей час, потерпіла ОСОБА_7 почала кричати, а ОСОБА_9 почав затуляти їй рота своїми руками.
На спроби спротиву з боку потерпілої та її крики на допомогу, ОСОБА_9 відреагував грубо, погрожуючи потерпілій убивством та наказував мовчати.
Проте, незадовго після початку нападу на потерпілу ОСОБА_7 , поблизу місця події проходила жінка, яка помітила незаконні дії ОСОБА_9 . ОСОБА_9 також помітив вказану жінку та зрозумів, що його злочинні дії викриті. Після цього, ОСОБА_9 піднявся з потерпілої та зник у невідомому напрямку, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Крім того, 24.12.2018 близько 20:14, ОСОБА_9 перебував біля будинків 16 та 18, по проспекту Героїв України, у м. Миколаєві. В цей час, у вказаному місці проходила потерпіла ОСОБА_6 , яка поверталася з роботи додому та яку ОСОБА_9 помітив. ОСОБА_9 усвідомив, що поблизу, окрім потерпілої нікого немає та у нього у виник злочинний умисел направлений на зґвалтування ОСОБА_6
Реалізуючи вказаний умисел, прагнучи задовольнити статеву пристрасть та діючи повторно, ОСОБА_9 , 24.12.2018 близько 20:14, перебуваючи біля будинків АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_6 , схопив її за руку, підбив ногу, поваливши спиною до землі.
Після чого, ОСОБА_9 насів на потерпілу ОСОБА_6 , притискаючи її до землі. Потерпіла, реагуючи на такі дії ОСОБА_9 почала кричати та просити останнього відпустити її, пропонуючи йому гроші. Проте, ОСОБА_9 сказав ОСОБА_6 , що гроші він візьме потім, а одразу хоче вступити з потерпілою в статевий зв`язок.
Почувши це, ОСОБА_6 почала ще більше кричати, а ОСОБА_9 почав закривати рот потерпілої руками, наносити їй удари по обличчю, а саме в ніс та праву скроню та душити за горло, від чого потерпіла відчувала сильний фізичний біль, тим самим застосувавши до потерпілої ОСОБА_7 фізичне насильство.
В цей час, ОСОБА_9 , сидячи зверху на потерпілій та прагнучи задовольнити свою статеву пристрасть, почав розстібати свої штани та розстібнув курточку потерпілої ОСОБА_6 .
Надалі, в ході спроби зґвалтування потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_9 помітив, що його злочинні дії помічені перехожими та різко піднявся на ноги, полишивши потерпілу лежати на землі, після чого з місця події зник, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Умисні дії ОСОБА_9 , які виразилися у незакінченому замаху на зґвалтування - статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, вчинені повторно,кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України не визнав та зазначив, що потерпілу ОСОБА_5 взагалі ніколи не бачив і ніяких протиправних дій відносно не скоював.
Крім того, обвинувачений зазначив, що провину вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України визначає частково. Обвинувачений показав суду, що 05.12.2018 року будучи у стані алкогольного сп`яніння в м. Миколаєві, в районі «Соляні», підійшов до незнайомої дівчини, як в подальшому йому стало відомо це була потерпіла ОСОБА_7 , обійняв її, а потім кинув на підлогу, з вимогою надати йому грошові кошти на цигарки, однак вона почала кричати, хтось вийшов назустріч і він пішов геть.
Крім того, обвинувачений показав суду, що 24.12.2018 року ввечері, біля 20.00 годин, він перебуваючи у стані алкогольного сяпіння в м. Миколаєві, на зупинкці «Шкільна», в районі «Соляні». Назустріч йому йшла дівчина і обвинувачений хотів також попросити в неї грошей на цинарки чи пиво, однак неправильно виразився і запропонував статеву близькість. ОСОБА_9 зазначив, що повалив потерпілу на землю і дав їй ляпаса по обличчю, тримаючи руки. Однак одразу встав і пішов геть, не чипаючи її речей.
ОСОБА_9 в своїх показах стверджував, що не мав на меті вступати з потерпілими у статеві зносини.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що 05.12.2018 року о 06:55 годині вона прямувала з дому на роботу, коли їй назустріч вийшла жінка, а позаду неї чоловік, в якому вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 . Жінка повернула на перехрестя «Іскри», а обвинувачений підійшов і раптово схопив її за плечі зверху двома руками, на що остання почала кричати, щоб він її відпустив і вириватись, вкусила обвинуваченого за палець руки. Далі ОСОБА_7 впала, а її сумка відлетіла в сторону. Потерпіла звернула увагу суду, що майно ОСОБА_9 не було потрібно, і він не звернув на сумку жодної уваги.
ОСОБА_7 пояснила, що весь час намагалась вириватись і вважала, що метою нападу було згвалтування, оскільки обвинувачений заліз на неї з ногами і почав давити рукою на рот та сказав мовчати, погрожуючи вбивством, тримаючи при цьому за голову. Боротьба з обвинуваченим, зі слів ОСОБА_7 , тривала біля п`яти хвилин. Однак жінка, яка йшла напереднодні повернулась - потерпіла це помітила і почала кричати, щоб вона зупинилась. Жінка стала чекати на перехресті, у зв`язку із чим обвинувачений відпустив її, зробивши вигляд, що вони знайомі. В цей момент, потерпіла ОСОБА_7 швидко схопила шапку і сумку та підбігла до перехожої жінки. Суду потерпіла уточнила, що всі зазначені події було зафіксовано камерами відеоспостереження, однак поліцію вона не викликала. Повідомила, що відео з камер відеоспостереження з її дозволу було викладено в соціальну мережу. Після чого з потерпілою щодо цього випадку зв`язався слідчий, і вона написала заяву про вчинений відносно неї злочин. Потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що вважає метою нападу було згвалтування.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що 24.12.2018 року о 20:04 годині вона йшла від зупинки громадського транспорту до дому по Проспекту Героїв України, між будинками № 16 та №18, де було відсутнє освітлення. Потерпіла зазначила, що в цей час, невідомий чоловік, який стояв у темряві, почав рухатися назустріч, схопив її двома руками, повалив на землю та поклав на спину, притиснувши зверху своїми колінами і закрив рота, тримаючи руки. Потерпіла пояснила суду, що обвинувачений запропонував їй вступити в статеві відносини, однак вона відмовилась та хотіла віддати натомість йому грошові кошти, однак ОСОБА_9 не погодився. Потерпіла, скориставшись нагодою, коли обвинувачений відпустив руку, почала кричати та намагатися вирватися, через що обвинувачений почав наносити удари їй рукою по правій скроні, у вісок та ніс, по голові разів сім-вісім, впродовж приблизно десяти хвилин. ОСОБА_6 зазначила, що однією рукою ОСОБА_9 тримав її, а другою намагався розстібнути штани. Потерпіла знову запропонувала обвинуваченому грошові кошти, щоб він її відпустив, однак ОСОБА_9 відмовився та зауважив, що бажає вступит из нею в статеві відносини. Так, потерпіла стала голосно кричати, це помітили перехожі хлопці, а тому обвинувачений почав тікати в напрямку зупинки громадського транспорту. ОСОБА_6 скориставшись нагодою, схопивши речі, забігла в квартиру та викликала поліцію. Після цього вона пояснила, що поїхала в лікарню, оскільки мала тілесні ушкодження та відчувала біль. Враховуючи викладене, ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_9 мав на меті її згвалтувати, а не заволодіти коштами, як пояснював суду.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що шляхом на роботу 05.12.2018 року, приблизно о 04:30 годині по дорозі до «Тернівської розвилки», де знаходить зупинка троллейбуса, біля кафе «Тьорн», зустріла невідомого чоловіка, якийраптом закрив їй рукою рот та наказав мовчати, вдаривши по обличю. Цим чоловіком, як показала потерпіла був ОСОБА_9 . Після чого, з показів потерпілої, ОСОБА_9 сів на неї зверху, поваливши на спину, розстебнув її куртку, став знімати штани, торкаючи її при цьому за інтимні місця. Потім ОСОБА_9 вдарив потерпілу в обличчя, яка нічого не змогла зробити, оскільки обвинувачений її міцно притиснув і тримав руки. ОСОБА_5 зазначила, що раптом здалеку побачивши жінку, обвинувачений її відпустив. Сумку потерпілої ОСОБА_9 не чыпа, хоча мав таку можливість, і одразу зник. Після цього потерпіла пішла на роботу і вже електронною поштою відправила заяву та свої фотографії з отриманими від ОСОБА_9 ушкодженнями. Обвинуваченого вона більше ніколи не бачила.
Свідок ОСОБА_10 , пояснив у судовому засіданні, що повертаючись додому зимою 2019 року, до нього підійшов сусід, який проживає по АДРЕСА_3 , і пояснив, що на його дружину вранці напали, у зв`язку чим просив надати відео з камер спостереження.
Переглянувши відео з камер відеоспостереження, свідок та його сусід побачили факт нападу на дружину останнього. Свідок показав суду, що на відео зафіксовано як іде дівчина, підіймається знизу вулиці, а на зустріч іде молодий чоловік, в якому впізнали обвинуваченого, який повалив на землю, наносив їй тілесні ушкодження, як раптом повернулась інша жінка і ОСОБА_9 пішов. ОСОБА_10 зазначив, що вказане відео він зберіг сусіду на флеш накопичувач та передав працівникам поліції, зауваживши, що по відео час та дату можливо встановити, однак на зимовий час камери переведені не були.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , показала, що у грудні 2018 року близько пятої години ранку на зупинці «Розвилка», вона зі знайомими чекала на троллейбус, коли побачила обвинуваченого. Свідок вказала, що у нього була коротка стрижка, білі кросівки і не було головного убору. Коли обвинувачений пройшов за зупинку, то вона почула здавлений крик. Після чого потерпіла ОСОБА_5 вийшла з доріжки і крикнула, що її намагалися згвалтували. Свідок зазначила суду, що обвинувачений це саме той чоловік, який хотів згвалтувати потерпілу ОСОБА_5 , яка пояснювала, що ОСОБА_9 напав на неї сзаду, затулив рота, щоб вона не кричала, бив по обличу, намагався її згвалтувати та погрожував вбивством, однак його наміри зупинила перехожа жінка, а тому він злякався та втік. Зі слів свідка ОСОБА_11 , потерпіла була у брудному одязі, із не застебнутим верхнім одягом та просила викликати поліцію.
Не дивлячись на не визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.3 ст.15 ч.2 ст.152 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.
Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 20.12.2017 року серія НОМЕР_2 , що видано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено особу потерпілої від злочину 05.12.2018 року.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експеременту від 03.01.2018р., долучений разом із DVD - диском, складеного ст. слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 , встановлено, що у присутності понятих, потерпіла ОСОБА_5 розказала та показала на місці, як відносно неї 05.12.2018 р. за адресою:м. Миколаїв, вул. Тернівська розвилка, навпроти будинку №4, було вчинено злочинні дії спрямовані на зґвалтування із застосуванням фізичного насильства.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2019р., встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 впізнала чоловіка на фото №4 , що 05.12.2018р. напав на неї за сукупністю зовнішніх рис обличчя: прямий ніс, високе чоло, лобні залисини. Відповідно до додатку до вищевказаного протоколу від 16.01.2019р. слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 , особа зображена на фотознімку №4 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_5 , встановлено, що остання надала слідчому кольорові фотознімки своїх тілесних ушкоджень, спричинених їй 05.12.2018р..
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2019р., встановлено, що свідок ОСОБА_11 впізнала чоловіка на фото №3, що 05.12.2018р. напав ОСОБА_5 , за сукупністю зовнішніх рис обличчя: прямий ніс, високе чоло, лобні залисини. Відповідно до додатку до вищевказаного протоколу від 14.01.2019р. слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 , особа зображена на фотознімку №3 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.12.2018 року, яка прийнята слідчим Центрального РВ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 встановлено, що 24.12.2018 року приблизно о 20:10 невстановлена особа, перебуваючи за адресою м. Миколаїв, двір будинків №16 та №18 по пр. Героїв України, спричинила легкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Згідно до протоколу огляду місця події від 24.12. 2018р., встановлено, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, що є прилеглою територією до будинку №18 по проспекту Героїв України в м. Миколаєві. Ділянка місцевості, що оглядається представляє собою асфальтовану поверхню частини дороги, що веде до дворів будинку АДРЕСА_4 , де було скоєно напад на ОСОБА_6 . До протоколу огляду місця події від 24.12. 2018р. додана фото таблиця.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2019 р., встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала чоловіка на фото №3, що 24.12.2018 р. напав на неї, за сукупністю зовнішніх рис обличчя: крупними рисами обличчя, відстовбурченими віхами, рівним носом. Відповідно до додатку до вищевказаного протоколу від 15.01.2019р. слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 , особа зображена на фотознімку №3 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до заяви від 25.12.2018 року, встановлено, що ОСОБА_6 добровільно видала слідчому Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 свої речі, а саме куртку та чоботи, в яких була одягнута під час спроби її зґвалтувати.
Згідно до протоколу огляду предметів від 25.12.2018 року, встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 видала куртку жіночу стьогану з капюшоном, із балонової тканини, синього кольору, на руках манжети. На капюшоні є хутряна окантовка синього кольору із блискавкою. При проведенні огляду було складено фото таблицю яка була додана до протоколу.
Відповідно до заяви від 25.12.2018 року, встановлено, що ОСОБА_6 отримала зазначені речі від слідчого.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 06 від 15.01.2019 року, судом встановлено, що у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не виявлено. При встановлені наявності та ступеню тяжкості тілесних пошкоджень вказано діагноз: «забій м`яких тканей голови» до уваги не приймався, як не підтверджений обєктивними клінічними даними.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 03.01.2019р., разом із DVD R диском, встановлено, що у присутності понятих, потерпіла ОСОБА_6 розказала та показала на місці, як відносно неї 24.12.2018 р. за адресою:м. Миколаїв, між будинками №16 і №18 по проспекту Героїв України, невідомою особою були вчинені злочинні дії, спрямовані на зґвалтування із застосуванням фізичного насильства.
Згідно заяви від 15.01.2019 року, встановлено, що свідок ОСОБА_10 добровільно видав співробітникам поліції фрагмент із відеозаписами з камер відеоспостереження за 05.12.2019р. на якому зафіксований напад на дівчину.
Відповідно до протоколу огляду цифрового носія інформації від 15.01.2019 року та 18.01.2019 року, встановлено, що старшим слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 було проведено огляд цифрового носія інформації, наданого свідком ОСОБА_10 , DVD R диска, на якому міститься відео файл з камери відеоспостереження, що розташована за адресою: м. Миколаїв, перетин вул. 79 Бригади та 2 Партизанської, під назвою «В Николаеве неизвестный напал на женщину и попытался ограбить». На відео відтворені події 05.12.2018 року, о 08:33:44, а саме обвинувачений підходить до потерпілої ОСОБА_7 обіймає за тіло, після цього потерпіла намагається вирватись, однак чоловік хапає жінку за шию та намагається повалити на землю. На 08:34:06 потерпіла виривається та намагається втекти, але падає на землю. Після чого особа чоловік підбігає та колінами притискає потерпілу до землі. В цей же час перехожі повертається до місця події, коли вона доходить до кута перетину вулиць чоловік, який вподальшому встановлений як ОСОБА_9 , повертає голову у її сторону, після чого встає, щось каже потерпілій та продовжує першочерговий маршрут руху.
Так, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2019 р., встановлено, що свідок ОСОБА_10 впізнав чоловіка на фото №2, що 24.12.2018 р. якого бачив відеозапису, що напав на його сусідку, за сукупністю зовнішніх рис обличчя: формою носа, високим чолом, лобними залисинами. Відповідно до додатку до вищевказаного протоколу від 11.01.2019р. слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 , особа зображена на фотознімку №2 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2019 р., встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 впізнала чоловіка на фото №1, що 05.12.2018 р. напав на неї, за сукупністю зовнішніх рис обличчя: лобними залисинами, широкий ніс, відстовбурчені вуха, високе чоло. Відповідно до додатку до вищевказаного протоколу від 16.01.2019р. слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 , особа зображена на фотознімку №1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 60 від 28.01.2019р., встановлено, що ОСОБА_9 страждає на даний час та страждав в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння психічним розладом- органічним розладом особистості поєднаного ґенезу (черепно-мозкової травми, інтоксикація психоактивними речовинами) в вигляді легкого ступеню когнітивних порушень з психопатоподібним синдромом. В період часу до яких відноситься інкриміноване йому діяння він міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. В теперішній час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 не потребує.
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, враховуючи позицію, викладену у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведеності «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання, потерпілих, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, і судом не встановлено, вони є переконливими, логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.
При цьому, суд вважає відсутніми об`єктивні підставі вважати можливим напад обвинуваченого ОСОБА_9 на потерпілих з метою заволодіння грошовими коштами, враховуючи покази ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які прямо зазначили, що обвинуваченого не цікавило їх майно та від пропозиції взяти кошти, він відмовився, оскільки мав на меті задоволення статевої пристрасті насильницьким способом, а тому критично ставиться до показів обвинувачуваного і вважає їх спрямованими на пом`якшення покарання та відповідальності за вчинення, зокрема, тяжкого злочину, що дає змогу суду відкинути будь які сумніви щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.3 ст.15 ч.2 ст.152 КК України.
З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку поза розумним сумнівом, що діяння, яке вчинено ОСОБА_9 дійсно мало місце, і в його діях наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.3 ст.15 ч.2 ст.152 КК України.
Відповідно до положення, викладеного у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.3 ст.15 ч.2 ст.152 КК України, які відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та тяжких кримінальних правопорушень.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 судом встановлено, що останній має повну середню освіту, неодружений, ніде не навчається і не працює, раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, згідно характеристики, наданої Веселинівською селищною радою Миколаївської області від 18.01.2019р. №222/02-12, обвинувачений проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до характеристики Веселинівської селищної ради Миколаївської області на ОСОБА_9 скарг та заяв від сусідів та жителів селища не надходило.
Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає вчинення ним злочину відносно особи похилого віку.
Разом із цим, суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав надавав суперечливі покази щодо обставин злочинів, що на думку суду, свідчить про відсутність усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечних наслідків його діянь, і як наслідок, відсутність розкаяння ОСОБА_9 , у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину. При цьому, під час судового розгляду, обставин, що пом`якшують покарання обвинувачуваного ОСОБА_9 судом не встановлено.
Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та враховує підвищену суспільну небезпеку даних кримінальних правопорушень незакінченого замаху на зґвалтування, статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, а також вчинення незакінченого замаху на зґвалтування повторно, при цьому, суд не може залишити поза увагою і той факт, що обвинувачений скоїв замах на цей злочин відносно особи похилого віку, яка в силу цих обставин була більш безпорадною, ніж звичайна людина, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку не тільки самого кримінального правопорушення, як зазначено вище, але ж і особи обвинуваченого, який, крім наведеного, ніде не навчається, не працює і веде дозвільний образ життя, і приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 і попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, не думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із тим, при визначенні остаточної міри покарання ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.3 ст.15 ч.2 ст.152 КК України, суд враховує положення ч. 3 ст. 68 КК України, згідно якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 вчинив декілька кримінальних правопорушень, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_9 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2019 року застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, суд зобов`язаний відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного за вироком суду покарання.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2019 року, тобто з 18 січня 2019 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою у Миколаївському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Миколаївської області необхідно залишити без змін.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 68 КК України, ст. ст. 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України і призначити покарання:
- за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України у вигляді 6-ти (шести) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 6-ти (шести) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2019 року, тобто з 18 січня 2019 року, при цьому, в строк призначеного останньому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою в умовах Миколаївському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Миколаївської області - залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1