Справа № 953/636/20
н/п 1-кс/953/633/20
"20" січня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_4 , не пізніше травня 2014 року, будучи учасником терористичної організації «ДНР» та діючи в її інтересах, обіймаючи посаду командира одного з взводів військових підрозділів «ДНР», у 2015 році приймав участь у бойових діях під містом Сніжне Донецької області проти підрозділів Збройних Сил України та Національної гвардії України, де був поранений, та у період часу кінець 2015 початок 2016 років, обіймаючи посаду командира взводу розвідки одного з військових підрозділів «ЛНР», приймав участь та діяв в інтересах терористичної організації «ЛНР», зокрема її силового блоку, тобто вчинив умисні дії, спрямовані на збройну участь у діяльності терористичних організації «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка».
Крім того, ОСОБА_4 , не пізніше 16.01.2020, вчинив умисні дії, що виразились у незаконному зберіганні за місцем свого фактичного проживання предметів, що ззовні за своїми візуальними та конструктивними ознаками схожі на корпус ручної осколкової гранати «РГН», запал типу УДЗ до ручних осколкових гранат, електродетонатор типу «ЕД-8Ж», тротилову шашку масою 200г, тобто боєприпасів та вибухових речовин.
Слідчий, посилаючись на ст. 98, 170 КПК України, з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна як виду покарання, просить накласти арешт на вилучене майно.
Слідчий до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Власник майна ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, до суду надано заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
16.01.2020 ОСОБА_4 затриманий співробітниками слідчого відділу УСБУ в Харківській області в порядку пп. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.
16.01.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.263 КК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Крім того, згідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.263 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 16.01.2020 р. обшуку, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважає за необхідне накласти арешт на майно.
Крім того, санкцією ч.1 ст.258-3 КК України передбачено конфіскацію майна як вид додаткового покарання, а тому наявна необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру зберігання речових доказів СВ УСБУ в Харківській області.
Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1