Справа № 308/4907/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000600, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21травня 2020 року за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, погоджене прокурором, про продовження строку тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000600, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21травня 2020 року за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, погоджене прокурором, про продовження строку тримання під вартою.

Клопотання мотивовано наступним: слідчим відділенням Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000600 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2020.

В клопотанні вказано, що під час досудового розслідування з`ясовано, 21.05.2020 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення, про те, що в селі Велика Добронь по вулиці Малодобронська неподалік будинку №121, Ужгородського району трапилась дорожньо-транспортна пригода. Виїздом СОГ на місце події було встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , рухаючись по автодорозі М-25 сполученням «КПП «Соломоново» - Велика Добронь - Яноші» в напрямку міста Чоп, Ужгородського району, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки «BMW» р.н.з. Угорщини НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним та за умов видимості у напрямку руху допустив зіткнення за межами своєї смуги руху, а саме на краю проїзної частини по напрямку руху в задню частину велосипеда марки «Ardis» білого кольору на якому рухався громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 . В результаті даного велосипедист громадянин ОСОБА_8 помер на місці події.

Слідчий зазначає, що своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. п. 1.3.; 1.10 «безпечна швидкість»; 2.3. «б»; 2.9.а); Правил дорожнього руху України, якими визначено:
п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
п.1.10 «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.2.9. - Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 .
Слідчий зазначає, що 21 травня 2020 року дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст. 286 КК України. 22 травня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю села Велика Добронь, Ужгородського району, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, із середньою освітою, одруженому, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та визначено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 22липня 2020 року.

Як вказано у клопотанні на виконанні у Закарпатського НДЕКЦ знаходиться автотехнічна експертиза висновок якої на даний час не отримано органом досудового розслідування також не отримано висновок судово-медичної експертизи.

Проведення вказаної експертизи має вагоме значення у кримінальному провадженні та ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин.

Відповідно до статті 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 КПК України, він може бузи продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 КІ1К України, а саме до шести місяців. Частиною 4 статті 294 КПК України встановлено що строк розслідування злочину може бути продовжений до шести місяців внаслідокособливої складності провадження.

Слідчий зазначає, що проведення вказаних слідчих дій та отримання висновка експертизи в строк, який спливає 01липня 2020 року виконати об`єктивно не представляється можливим.

Крім того як вказує слідчий, необхідно виконати вимоги ст. 290 КГІК України, в процесі чого підозрюваний та сторона захисту можуть затягувати час досудового розслідування та вносити клопотання про проведення ряду додаткових слідчих дій, що призведе до порушення строків досудового розслідування.

Як вказано у клопотанні, під час досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може:

підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки їх покази мають вагоме значення у даному кримінальному провадженні;

підозрюваний ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення;

Так, відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, є тяжким злочином, який згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк відтрьох до восьми років.

Слідчий вказує, що враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти ризиками, передбаченим п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також беручи до уваги необхідність забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків слідчий за погодженням з прокурором звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні вказано, що однак, з об`єктивних причин досудове розслідування неможливо закінчити у зазначений строк оскільки необхідно провести ряд додаткових слідчих (розшукових) дій, отримати висновок автотехнічноїта судово-медичної експертизи,які на даний час не виконані.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, санкція статті якого передбачає позбавлення волі строком від 3 до 8 років позбавлення волі, є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та може незаконно впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176- 178, 183, 184, 194, 197, 199 КПК України, слідчий просить: продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю села Велика Добронь, Ужгородського району, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, із середньою освітою, одруженому, раніше не судимому,строком до 60 днів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, з підстав зазначених в ньому, прокурор посилався на обґрунтованість ризиків, зазначених в клопотанні. Просили врахувати, що у клопотанні допущено описку, а саме в частині що стосується строку на який слідчий та прокурор просять продовжити строк дії запобіжного заходу. Так, уточнили що просять продовжити строк тримання під вартою підозрюваному у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник та підозрюваний просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000600, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21травня 2020 року за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Так, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 . Згідно матеріалів клопотання, 22травня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю села Велика Добронь, Ужгородського району, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, із середньою освітою, одруженому, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя враховує, що підозра ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 травня 2020 року; протоколом огляду місця події від 21 травня 2020 року; схемою ДТП; висновком медичного огляду водія, згідно якого останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, висновком інженерно-транспортної експертизи з транспортно -трасологічного дослідження та іншими матеріалами в їх сукупності.
При розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років, яке відноситься до категорії тяжких.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.05.2020 р. до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 01.07.2020 року, без можливості внесення застави.
Разом із тим завершити досудове розслідування до вказаного часу не надається можливим у зв`язку із об`єктивними причинами. Так, на виконанні у Закарпатського НДЕКЦ знаходиться автотехнічна експертиза висновок якої на даний час не отримано органом досудового розслідування. Проведення вказаної експертизи має вагоме значення у кримінальному провадженні та ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин. На день звернення до суду із даним клопотанням, а також на день розгляду клопотання висновок зазначеної експертизи не надійшов. Разом із тим, висновок вказаної експертизи має суттєве значення для з`ясування фактичних обставини вчинення кримінального правопорушення, як під час досудового розслідування так і для подальшого судового розгляду.

В судовому засіданні слідчий та прокурор зазначили що висновок вказаного експертного дослідження повинен надійти до органу досудового розслідування найближчим часом до закінчення строку досудового розслідування, а неможливість проведення та направлення постанови про призначення вказаної експертизи раніше пов`язано з наданням підозрюваним своїх показів лише 23.06.2020 року.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні, необхідно здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та здійснити його вручення, що потребує додаткового часу та вказане не можливо здійснити до 01.07.2020 року.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Так, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Та відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 18 запобіжні заходи, затримання особи Кримінального процесуального Кодексу України (надалі КПК України).

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, наявність підстав вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, експертів, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Під час досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може: незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки їх покази мають вагоме значення у даному кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на даний час офіційно не працює, стан його здоров`я.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років. Окрім того, слідчий суддя бере до уваги і те, що вчинення злочину стало наслідком усвідомленого ігнорування підозрюваним вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в результаті якого спричинило смерть потерпілого, а у відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю, а також наявність обставин які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали, вважає доцільним продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної.

Доводи адвоката про те, що на даний час можливо обрати ОСОБА_5 , запобіжний захід не пов`язаний із триманням під ватрою чи визначити розмір застави, слідчий суддя вважає не обґрунтованими та недоведеними при розгляді клопотання. Наведені захисником аргументи, щодо того , що досудове розслідування майже завершене, та що підозрюваному необхідно працювати щоб заробляти кошти необхідні для виплати потерпілим у даному кримінальному провадженні, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу чи обрання іншого запобіжного заходу.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

При цьому, в даному випадку суб`єктивна сторона кримінального правопорушення (умисний чи необережний злочин) юридичного значення не має.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 (ч.2 ст. 286 КК України), відноситься до категорії необережних злочинів.

Разом з тим, враховує слідчий суддя і те що підозрюваний ОСОБА_5 , керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вказане обставина з`ясовувалась слідчим суддею під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Така поведінка підозрюваного та його легковажне ставлення до виконання та додержання Правил дорожнього руху призвело до спричинення смерті потерпілого. Вказана обставина враховується слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відтак, сам факт необережного характеру вини у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 286 КК України не може виключати право слідчого судді на не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчим суддею враховані конкретні обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 ті обставини, що злочин, який інкримінується підозрюваному, спричинив смерть потерпілого, на даний час відсутні висновки авто технічної експертизи, враховуючи також, що вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, отже, задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваному розмір застави.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 КЗПЛ, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У МПГПП встановлено, що кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки» (п. «с» ч. 2 ст. 14). При цьому кожен заарештований або затриманий має право на судовий розгляд протягом розумного строк (ч. 3 ст. 9). Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 9 грудня 1988 р., вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання, або звільнення суду (принцип 38).

Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримання процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити до 20.07.2020 року.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000600, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21травня 2020 року за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, погоджене прокурором, про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Велика Добронь, Ужгородського району, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, у межах строку досудового розслідування, а саме по 20.07.2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1