У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_5 - без зміни.
Як установлено судами, ОСОБА_5 восени 2018 року, точної дати та часу слідством не встановлено, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій, придбав, а саме зірвав рослини коноплі в лісі біля с. Лука Мелешківська Вінницького району Вінницької області, які в подальшому висушив та зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_5 зберігав наркотичний засіб - канабіс на столі в одній із кімнат будинку АДРЕСА_1 .
23 квітня 2019 року о 13:04 працівниками поліції за добровільною згодою власника домоволодіння був проведений огляд житла за вказаною адресою, де в одній із кімнат будинку на столі у поліетиленовому пакеті білого кольору, в паперовому згортку було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження та дві пластикові ємності із речовинами рослинного походження, схожими на насіння.
Згідно з висновком експерта № 521 від 27 травня 2019 року надані на експертне дослідження речовини рослинного походження є наркотичним засобом - канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, масою у перерахунку на висушену речовину 52,56 грам.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисником викладено вимогу про зміну оскаржуваних судових рішень в частині призначення покарання у зв`язку невідповідністю призначеного покарання особі засудженого, та призначення ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
На обґрунтування своїх доводів щодо невідповідності призначеного покарання особі засудженого захисник зазначає, що суди при призначенні покарання ОСОБА_5 не врахували:
-дані про стан його здоров`я;
-майновий стан засудженого та необхідність прийняти спадщину після смерті рідного брата у Республіці Словенія;
-те, що на утриманні засудженого перебуває неповнолітня дочка;
-те, що ОСОБА_5 добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення та надає підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Мотиви Суду
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були про встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи касаційної скарги захисника, які є аналогічні доводам зазначеним у апеляційній скарзі про те, що при призначенні покарання ОСОБА_5 не враховано дані про стан його здоров`я, майновий стан та необхідність прийняти спадщину після смерті рідного брата у Республіці Словенія є неспроможними, оскільки, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, за станом здоров`я ОСОБА_5 може перебувати в місцях позбавлення волі, ця обставина не є перешкодою для процедури оформлення спадщини, оскільки він має право звернутись із письмовою заявою про прийняття спадщини особисто або через представника за дорученням.
Що стосується твердження захисника про те, що судом не враховано наявність на утриманні засудженого неповнолітньої доньки, то вони є безпідставними, оскільки, як зазначив апеляційний суд через невиконання батьківських обовязків щодо утримання доньки засуджений притягувався до відповідальності за несплату аліментів, а також не надав судам жодних доказів про своє працевлаштування.
Крім того, доводи захисника про те, що судами не враховано добровільне проходження засудженим курсу лікування від наркотичної залежності, що, на його думку, свідчить про бажання останнього стати на шлях виправлення і є достатньою підставою для застосування до нього ст. 75 КК України, також є неспроможними. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані в сукупності дають підстави дійти висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

В цьому провадженні, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та вищезазначених обставин, суд призначив ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 309 КК України, дійшовши висновку про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог кримінального процесуального закону перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , які аналогічні доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , та навів відповідні мотиви на їх спростування, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.
Таким чином, доводи касаційної скарги щодоневідповідності призначеного покарання особі засудженого є безпідставними.

Інших доводів, які б свідчили про істотне порушення норм матеріального чи процесуального права, що були б підставами для скасування судових рішень, захисником у касаційній скарзі не наведено.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2020 року.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3