Справа № 206/1539/20
Провадження № 1-кс/206/116/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро скаргуОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 30.03.2020,
10.04.2020 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 30.03.2020.
Скарга була обґрунтована тим, що 30.03.2020 Самарським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області прийнято від ОСОБА_4 заяву про кримінальне правопорушення наступного змісту: 30.03.2020 в 13 год. 00 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, в районі будинку 31, невідомі їй чоловік та жінка із зовнішністю наркозалежних погрожували ОСОБА_4 фізичною розправою, говорили їй, що вони знають де вона живе. Також ці особи не давали пройти до зупинки автобуса № 43, особи вели себе дуже нахабно, грубо і шумно, а саме: замахувалися на неї руками, топаючи ногами, проганяли її з зупинки автобуса та натравлювали на неї дворових собак. Їх дії були направлені на чинення їй перешкоди в доступі до автобуса і зупинки міського транспорту. Поліції за вищевказаною заявою, міри не прийняла, особи вищевказаних невідомих чоловіка і жінки не встановлювала, місце події не оглядала, очевидців не опитувала. Документ, що підтверджує прийняття і реєстрацію заяви їй не видавали. Талон-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви та витяг з ЄРДР їй не видавався, інформація про розгляд заяви про кримінальне правопорушення від 30.03.2020 ОСОБА_4 не відома. Заявник вважає такі дії Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та бездіяльність слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення такими, що грубо порушують КПК України і законодавство України та права ОСОБА_4 . В зв`язку із вищевикладеним, заявник просила зобов`язати слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 внести відомості про заяву від 30.03.2020 року про вчинене кримінальне правопорушення, яка була прийнята Самарським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в ЄРДР та надати заявнику витяг з ЄРДР.
Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги на бездіяльність слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за відсутності особи, яка подала скаргу.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні у задоволенні скарги просив відмовити та зазначив, що 30.03.2020 він перебував вдома та не приймав ніяких заяв. Ніяких вказівок щодо внесення відомостей до ЄРДР він не отримував, відомості до ЄРДР взагалі вносять інші слідчі.
Вислухавши пояснення та доводи слідчого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому слідстві можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, крім того вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак складу злочину кримінального правопорушення.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
До того ж підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України та підпункту 1 розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України N 139 від 06.04.2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює в порядку передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до загальних засад кримінального провадження, вказаних у ст. ст. 8, 9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмежене. Ці обмеження повинні мати законну мету і бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Відповідно до ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Незважаючи на те, що заявник ОСОБА_4 вважає заяву від 30.03.2020 повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки будь-якого складу кримінального правопорушення, оскільки вказані дії невідомих осіб не містять обов`язкових ознак кримінального правопорушення таких як суспільна небезпечність діяння та передбаченість діяння в законі про кримінальну відповідальність (протиправність), а тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є достовірною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, адже не містить ознак вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 ст. 22 КПК України).
Також, частиною 2 ст. 60 КПК України передбачено, що заявник має право отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 1-5 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 лютого 2019 року № 100, прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація. Заяви (повідомлення) можуть бути усні або письмові: усні заяви (повідомлення) від осіб уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський, до повноважень якого це належить, вносить до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (додаток 2); під час особистого звернення заявника до органу (підрозділу) поліції із письмовою заявою (повідомленням) уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції її (його) приймає і реєструє. Особу, яка заявляє або повідомляє про кримінальне правопорушення, уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський попереджає про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, передбачену статтею 383 Кримінального кодексу України. Уповноважена службова особа на лицьовому боці письмових заяв (повідомлень), протоколів прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію, рапортів поліцейських проставляє штамп реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, форму якого наведено в додатку 3 до цього Порядку. Якщо заява (повідомлення) надійшла до органу (підрозділу) поліції під час особистого звернення заявника одночасно з її (його) реєстрацією в ІТС ІПНП або журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - журнал ЄО) (додаток 4), уповноважена службова особа оформлює та видає заявникові талон-повідомлення ЄО про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. Корінці талонів-повідомлень зберігаються в уповноваженої службової особи.
Однак скаржником не було надано доказів того, що вона зверталася до органу слідства із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зокрема матеріали справи не містять доказів отримання вказаної заяви від 30.03.2020 ні слідчим СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , ні черговою частиною Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Заявником до того ж, не було долучено до скарги копії самої заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.03.2020, як і не було долучено талон-повідомлення ЄО про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.
Окрім того, слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 30.03.2020 він взагалі знаходився вдома та ніяких заяв про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_4 не отримував.
До того ж, слідчим суддею було зобов`язати відповідальну особу Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, надати інформацію щодо внесення або невнесення до ЄРДР даних про вчинення кримінального правопорушення за відповідною заявою ОСОБА_4 від 30.03.2020 та інформацію щодо звернення/незвернення ОСОБА_4 до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 30.03.2020, до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, однак така інформація надана не була через її відсутність.
Відтак із наведеного вбачається, що скаржником враховуючи принцип змагальності кримінального процесу не було повною мірою виконано свого процесуального обов`язку із надання належних і допустимих доказів порушення органом досудового розслідування вимог закону.
Окрім наведеного, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 30.03.2020, з підстав зазначених у ній, не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 214, 303-307, 369-376 КПК України,
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 30.03.2020 відмовити.
Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1