Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2019 року про відмову у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Катеринівська виправна колонія №46» та спостережної комісії Сарненської райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні подання державної установи «Катеринівська виправна колонія №46» (далі - ДУ) та спостережної комісії при Сарненській РДА про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений припускався порушень вимог режиму утримання, а тому підстав для визнання його поведінки такою, що свідчить про його виправлення та перевиховання немає.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що суд не врахував положення ст.134 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) щодо строку погашення стягнень та наявність у нього заохочення. Також засуджений вважає, що незастосування до нього адміністрацією установи зміни умов тримання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким носять формальний характер та не можуть розглядатись судом як доказ.

Апелянт пославшись на те, що він працевлаштований пекарем в пекарні установи з перших днів перебування у відділенні СПС №1, хоча заробітна плата йому нараховувалась лише 4 місяці, вважає, що висновок суду про нетривалий період його працевлаштування є необґрунтованим. Засуджений зазначив, що суд не взяв до уваги, що за період відбування покарання ним було добровільно відшкодовано позов і він регулярно відвідує заходи виховного характеру, релігійні та просвітницькі заходи, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт».

Також апелянт вважає дану ухвалу не вмотивованою, оскільки у ній не відображені як його показання, так і показання представника установи та прокурора. Засуджений зазначив, що за час відбування покарання він повністю усвідомив свій вчинок, щиро розкаявся, постійно приймає участь у суспільно-корисній праці, відповідально ставиться до виконання поставлених завдань.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного покарання, міркування прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали судової справи та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Це означає, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Відмовляючи у задоволенні спільного подання начальника ДУ і спостережної комісії райдержадміністрації місцевий суд урахував вказані обставини.

Так з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений 19 травня 2017 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч.4 ст.296 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 3 роки. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 20.12.2016 року по 19.05.2017 року.

Вироком Рівненського апеляційного суду від 13.11.2018 року вказаний вирок скасовано в частині призначеного покарання та засуджено ОСОБА_4 за ч.4 ст.296 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 20.12.2016 року по 19.05.2017 року, та з 14.08.2018 року по 13.11.2018 року.

Кінець строку відбування покарання 15.07.2020 року.

На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання у державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», куди прибув 08 грудня 2018 року.

Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Виходячи з наведеного, формальна дата настання умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 згідно ст.81 КК України 15 липня 2019 року.

Згідно наданої адміністрацією установи характеристики та довідки про наявність заохочень і стягнень у засудженого, під час перебування у Рівненському слідчому ізоляторі ОСОБА_4 допустив 2 порушення встановлених правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів та накладались стягнення у виді догани та 7 діб карцеру, які на даний час погашені, заходи заохочення не застосовувались.

Під час відбування покарання у ДУ засуджений ОСОБА_4 порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника установи. Приймає участь у суспільно-корисній праці щодо покращення комунально-побутових умов та роботах з благоустрою колонії як в порядку черговості, так і з власної ініціативи, дотримується сумлінно порядку та умов відбування покарання, на профілактичному обліку не перебуває, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Відвідує регулярно заходи виховного характеру, релігійні та просвітницькі заходи, включений до програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». В особистості засудженого відбулись позитивні зміни, які свідчать про його виправлення та прагнення до ре соціалізації.

Водночас, рішення адміністративної комісії ДУ від 29.12.2018 року визнаний таким, що не стає на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст.ст.100, 101 КВК, а рішенням адміністративної комісії від 15.01.2019 року визнаний таким, що не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст.82 КК України.

Доводи апелянта щодо не вмотивованості оскарженої ухвали, внаслідок не відображення пояснень засудженого, представника установи і прокурора не заслуговують на увагу, оскільки вони не грунтуються на положеннях п.2 ч.1 ст.372 КПК, яким встановлено вимоги щодо змісту мотивувальної частини ухвали суду.

За вказаних обставин, ухвала місцевого суду про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2019 року про відмову у задоволенні спільного подання начальника державної установи «Катеринівська виправна колонія №46» та спостережної комісії Сарненської райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3