Провадження № 1-кс/750/490/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові скаргу захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на постанову прокурора військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_4 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004426 від 27.07.2019,
в с т а н о в и в :

Захисник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернулась до суду зі скаргою на постанову прокурора військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_4 від 19.02.2020 про часткову відмову в задоволенні клопотання про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004426 від 27.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, посилаючись на те, що проведення такої експертизи є необхідним для встановлення істини у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим винесену постанову вважає незаконною, та просила зобов`язати слідчого призначити таку експертизу.
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 , уточнила вимоги, викладені у скарзі, та просила лише скасувати винесену постанову. Також зазначила, що у задоволенні клопотання про призначення експертизи було відмовлено безпідставно, більш того, сторона захисту була позбавлена можливості надати необхідні матеріали на спростування пред`явленої 14.02.2020 підозри, та обґрунтування необхідності призначення експертизи. На підтвердження необхідності проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи був наданий висновок спеціаліста ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» та лист ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», в якому роз`яснювалось, що неможливо провести експертне дослідження за зверненням сторони захисту через не визначення на даний час тарифів для оплати і захиснику запропоновано отримати в їхній установі висновок спеціаліста, що і було зроблено. Проте, прокурор не звернув уваги на викладені обставини та 19.02.2020 прийняв рішення про відсутність підстав для призначення експертизи, хоча раніш отримані висновки містять суперечності, маються розбіжності між матеріалами, які надавались на дослідження та які були повернуті, для проведення не витребовувались всі докази, оскільки долучені лише копії листків непрацездатності, котрі не посвідчені. Крім того, свою відмову прокурор мотивував, посилаючись на нормативний акт Мінюста, а не МОЗ, вказавши, що призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи взагалі не передбачено, що не відповідає дійсності. У клопотанні були вказані питання, які потрібно поставити на дослідження експертів, котрі є важливими для з`ясування істини, проте, прокурор відмовив у призначенні експертизи, посилаючись на те, що вже проведена комісійна судово-медична експертиза, що не може бути підставою для такої відмови.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пояснивши, що під час досудового розслідування були зібрані докази для повідомлення ОСОБА_5 про підозру, були проведені необхідні експертизи, а саме первинна в Чернігівському обласному бюро СМЄ та повторна в Сумському обласному бюро СМЄ і оскільки вони відрізнялись, то для усунення розбіжностей призначена комісійна судово-медична експертиза, яка проведена експертами Чернігівському обласному бюро СМЄ, котрі встановили наявність тілесних ушкоджень у потерпілої, в зв`язку з чим недоцільно призначати повторну. Вказав, що необхідність призначення такої експертизи адвокатом не обґрунтована, а долучений висновок спеціаліста свідчить про те, що поставлені питання розглянуті ним однобічно. Погодився, що він помилково в постанові послався на Інструкцію Міністерства юстиції, але це не впливає на прийняте рішення.
Заслухавши пояснення учасників провадження, а також дослідивши в судовому засіданні надані сторонами матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Чернігівським відділом поліції ГУ НП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004426 від 27.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК. Відповідно до витягу з ЄРДР, прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, визначений ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Так, у ч.1 ст. 91 КПК України наведений перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких значаться і обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. Частина друга цієї статті закону вказує на те, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Порядок реалізації такого права захистом, передбачений ст. 93 КПК України.
Згідно ст. 93 КПК України, ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України. В ч.1 ст. 223 цього Кодексу передбачено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Слідчі (розшукові) дії, відповідно до ч.8 ст. 223 КПК України, не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування.
Як слідує з матеріалів скарги, 19.02.2020 захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернулась до прокурора військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_4 з клопотанням про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи до ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України» з метою дотримання принципу змагальності сторін та принципу права на захист. Вказане клопотання адвокат мотивував тим, що проведені експертизи місять суперечності, надані матеріали містять розбіжності, а також не з`ясовувалось питання: «Чи могли ушкодження бути отримані за обставин, на які вказує ОСОБА_6 .?», тобто вказане викликає сумніви у об`єктивності та неупередженості проведених експертних досліджень.
19.02.2020 за результатами розгляду зазначеного вище клопотання прокурор виніс постанову про відмову у його задоволенні з тих підстав, що вже призначалась комісійна судово-медична експертиза, а тому підстав для призначення та проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи не має.
В ст. 2 КПК України зазначено, що основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до вимог п.2 ч.5 ст. 110, ч.2 ст. 220 КПК України, постанова прокурора має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема в ній має бути викладено не лише суть заяви особи, яка звернулася з клопотанням, а і відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, зміст обставин, які є підставами для її прийняття, також вона має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, постанова прокурора має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, яким прокурор повинен надати належну правову оцінку. Проте, оскаржувана постанова прокурора не свідчить про всебічне, повне дослідження обставин кримінального провадження, тобто вказаним вимогам закону не відповідає, оскільки зводиться виключно до загальних формулювань. Прокурорм належним чином не мотивував відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, враховуючи наведене у клопотання обґрунтування.
З огляду на загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, зазначена мотивація процесуального рішення, не може являтися вагомою підставою для відмови у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, результати яких можуть сприяти встановленню нових обставин, зокрема таких, що пом`якшують вину підозрюваного або доводять його невинуватість. Тоді як, відповідно до ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Таким чином, в ході розгляду скарги було встановлено, що при винесенні оскаржуваного рішення, прокурором не було дотримано ряду вимог процесуального закону, відтак постанова прокурора від 19.02.2020 підлягає скасуванню із зобов`язанням прокурора розглянути подане клопотання та прийняти мотивоване рішення по даному клопотанню з дотриманням встановлених законом вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 303, 306, 307, 309 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.
Постанову прокурора військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_4 від 19.02.2020 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004426 від 27.07.2019 - скасувати.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1