Справа № 184/1085/19
Номер провадження 1-кп/184/40/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000268 від 08.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Южно-Сахалінськ, Сахалінської області, РФ, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не має, з середньо-спеціальною освітою, не працює, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.05.2019 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 263 ч. 1, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 10.09.2019 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 309 ч. 1, 70 ч. 4, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.04.2019 року близько 19 години, проходив біля території Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі ДФ Концерну РРТ), котрий розташований за адресою: вул. Героїв України, 11а в м.Покров Дніпропетровська область, де у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме кабелів, які він побачив через паркан, що знаходяться на території ДФ Концерну РРТ, пристосованої для зберігання майна підприємства.

Пізніше, 07.04.2019 року близько 01 години ОСОБА_3 повернувся до території ДФ Концерну РРТ, яка розташована по вул. Героїв України, 11а в м Покров Дніпропетровської області, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, переліз через паркан, таким чином протиправно проник на територію ДФ Концерну РРТ, яка являється сховищем, оскільки призначена для розташування та обслуговування обладнання ДФ Концерну РРТ. Перебуваючи на території ДФ Концерну РРТ та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільні небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань за допомогою заздалегідь пришуканого інструменту, а саме металевої пилки відрізав 45 метрів фідерного кабелю марки «РК 75-7-22», котрий пролягав по кабельному місточку телевізійної станції ДФ Концерну РРТ.

Згідно висновку товарознавчої експертизи № 37/12.1/105 від 25.04.2019 вартість кабелю марки «РК 75-7-22» довжиною 45 метрів становить 12555 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ДФ Концерну РРТ матеріальний збиток на загальну суму 12555 гривень 00 копійок

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та цивільний позов, заявлений ДФ Концерну РРТ, визнав повністю та надав показання, що в квітні 2019 року він проходив біля телевишки, розташованої по вул. Героїв України у м. Покров, де через бетонний паркан, який огороджував всю територію, побачив кабель. Вночі, приблизно о першій годині, взявши із собою пилку, переконавшись, що телевишка не працює і нікого немає, він переліз через паркан на огороджену територію, де побачив кабель, який лежав на землі, змотаний клубками. Відрізавши кабель, він відніс його за територію центрального ринку м.Покров, де пізніше почав випалювати від пластику, маючи намір в подальшому здати проволоку на металобрухт і за отримані кошти купити продукти харчування, проте, був затриманий працівниками поліції.

У вчиненому щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, що проявилось у тому, що він добровільно видав майно, показав механізм вчинення злочину, частково відшкодував заподіну потерпілому матеріальну шкоду, у судовому засіданні попросив вибачення у представника потерпілого. Крім того, пояснив, що вирішив змінити своє життя, тому вже майже рік добровільно перебуває у реабілітаційному центрі, де проходить курс лікування від наркоманії, взагалі не вживає наркотичні засоби та алкоголь.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше сховище, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Згідно вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий за злочини, не пов`язані із кримінальними правопорушеннями проти власності, без міцних соціальних зв`язків, з 14 травня 2019 року проживає в реабілітаційному центрі закритого типу для алко-, наркозалежних при БОБФ «Милосердя Дніпро», де добровільно проходить курс лікування від наркоманії та проживає за рахунок реабілітаційного центру, офіційно не працює, проте має тимчасові підробітки, є волонтером громадської організації «Доброе сердце», де характеризується позитивно, як особа, яка дійсно вирішила змінити своє життя, доброзичливий та товариський, перебуває на обліку у лікаря нарколога, а також висновки, що містяться у досудовій доповіді, складеної Покровським міським сектором філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, а саме, високу ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній ризик для суспільства й окремих осіб.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 року (справа № 184/511/19) обвинуваченого ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати ч. 4 ст. 70 КК України і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком і покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 року.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

З огляду на встановлене, приймаючи до уваги думку прокурора та представника потерпілого, які вважали за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, керуючись принципами справедливості, домірності, пропорційності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, наявність кількох пом`якшуючих обставин, відсутність попередніх судимостей за вчинення злочинів проти власності, враховуючи особу винуватого, а саме позитивні зміни в особистості останнього, які відбулись після вчинення протиправного діяння, зокрема, добровільне перебування з травня 2019 року в реабілітаційному центрі, де обвинувачений проходить курс лікування від наркоманії, здійснення ним волонтерської діяльності, позитивні характеристики обвинуваченого ОСОБА_3 , середній ризик небезпеки для суспільства, що встановлений у досудовій доповіді, складеної Покровським міським сектором філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде домірним покаранням вчиненому злочину, відповідати превентивним цілям кримінального Закону, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В рамках кримінального провадження потерпілим ДФ Концерну РРТ був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 12555 грн. 00 коп., підтверджений висновком товарознавчої експертизи № 37/12.1/105 від 25.04.2019р. та визнаний обвинуваченим у судовому засіданні.

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілого - ДФ Концерну РРТ, викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При цьому, судом враховано часткове добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, заподіяної злочином, на суму 750,00 грн., що підтверджується дублікатом чека від 24.11.2019 р., наявного в матеріалах справи.

Крім того, оцінюючи заявлену цивільним позивачем вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 суми судового збору у розмірі 1921,00 грн., суд керується п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наведене відповідає позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 187/291/17 від 23 січня 2019 р., відповідно до якої під час вирішення в межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, ст..ст. 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Підстав для його зміни або скасування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 128, 129, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком і покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (49010, м. Дніпро, вул. Телевізійна,3; , МФО 322313, р/р № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк»), майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 11805 (одинадцять тисяч вісімсот п`ять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі:

- фрагменти кабелів та фрагменти металевої ізоляції від кабелів, котрі упаковані у два мішка з полімерного матеріалу, пилку, котра знаходиться в спец пакеті №4122476 та фрагмент кабелю, котрий знаходиться у спец пакеті №3961112, передані для зберігання в камеру схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити;

- два сліди пальців руки, котрі знаходяться в спец пакеті №3960558, дактилокарту на ім`я ОСОБА_3 , котра знаходится в спец пакеті №3960559, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3140 (три тисячі сто сорок) грн. 20 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити раніше застосований у виді особистого зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1