Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/386/20
Номер провадження 1-кс/530/109/20

У Х В А Л А
іменем України
02.04.2020 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Зінківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, освіта базова загальна середня, не працюючому, не одруженому, не судимому, у вигляді домашнього арешту,-

В С Т А Н ОВ И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 08.02.2020, за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, клопотання слідчого Зінківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , 25.03.2020 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин:

Так, 08.02.2020 близько 10 год., ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи в кімнаті гуртожитку Регіонального центру професійно-технічної освіти м.Зіньків, розташованого в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, з підвіконня вікна, повторно, таємно, протиправно викрав відеокамеру марки «SJCAM SJ4000», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №931/20 від 13.03.2020 становить 1252 грн. 58 коп., що належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 .

Після чого вказаною відеокамерою розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13.02.2020 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, правомірно перебуваючи в будинку ОСОБА_9 , розташованого в АДРЕСА_3 , де шляхом зриву навісного замка міжкімнатних дверей, таємно проник до кімнати спальні, де проживає ОСОБА_10 , звідки повторно, таємно, протиправно викрав викрутку, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №626/20 від 19.02.2020 становить 20 грн. 30 коп., мобільний телефон марки Fly, модель FF 183, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №626/20 від 19.02.2020 становить 166 грн. 95 коп., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» вартістю 25 грн., зарядний пристрій «POWER SUPPLY», модель YC05101 з USB кабелем, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №626/20 від 19.02.2020 становить 125 грн. 30 коп., інвертор марки «Kaiser Welding MMA-280», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №929/20/20 від 13.03.2020 становить 1625 грн. 60 коп., та електром`ясорубку марки «A-Plus MG-2045/УП», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №930/20 від 13.03.2020 становить 940 грн. 40 коп., які належать потерпілому ОСОБА_10 .

Після чого вказаними речами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 2903 грн. 55 коп..

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в житло, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши обґрунтування клопотання слідчим СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , думку прокурора, який підтримав клопотання з мотивів і підстав вказаних в клопотанні, підозрюваного ОСОБА_6 , який не заперечував проти обрання йому саме такого запобіжного заходу, захисника адвоката ОСОБА_4 , який поклався на розсуд суду, суд приходить до висновку.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 08.02.2020 року, за ознаками злочинів передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України.

Слідчий СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області, звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурорм Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури.

25.03.2020 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що 08.02.2020 близько 10 год., ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи в кімнаті гуртожитку Регіонального центру професійно-технічної освіти м.Зіньків, розташованого в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, з підвіконня вікна, повторно, таємно, протиправно викрав відеокамеру марки «SJCAM SJ4000», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №931/20 від 13.03.2020 становить 1252 грн. 58 коп., що належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 .

Після чого вказаною відеокамерою розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13.02.2020 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, правомірно перебуваючи в будинку ОСОБА_9 , розташованого в АДРЕСА_3 , де шляхом зриву навісного замка міжкімнатних дверей, таємно проник до кімнати спальні, де проживає ОСОБА_10 , звідки повторно, таємно, протиправно викрав викрутку, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №626/20 від 19.02.2020 становить 20 грн. 30 коп., мобільний телефон марки Fly, модель FF 183, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №626/20 від 19.02.2020 становить 166 грн. 95 коп., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» вартістю 25 грн., зарядний пристрій «POWER SUPPLY», модель YC05101 з USB кабелем, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №626/20 від 19.02.2020 становить 125 грн. 30 коп., інвертор марки «Kaiser Welding MMA-280», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №929/20/20 від 13.03.2020 становить 1625 грн. 60 коп., та електром`ясорубку марки «A-Plus MG-2045/УП», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №930/20 від 13.03.2020 становить 940 грн. 40 коп., які належать потерпілому ОСОБА_10 .

Після чого вказаними речами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 2903 грн. 55 коп.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в житло, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

-за фактом крадіжки відеокамери, що належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 :

1)Заявою про вчинення кримінального правопорушення від 08.02.2020;

2)Протоколом огляду місця події від 08.02.2020;

3)Протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 від 08.02.2020;

4)Протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 10.02.2020;

5)Протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_7 від 10.02.2020;

6)Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.02.2020;

7)Довідкою наданою з «Ломбарду КАПИТАЛ» від 28.02.2020;

8)Висновком судової товарознавчої експертизи від 13.03.2020.

- за фактом крадіжки майна, що належить потерпілому ОСОБА_10 :

1)Протоколом заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.02.2020;

2)Протоколом огляду місця події від 17.02.2020;

3)Протоколом огляду мобільного телефону та зарядного пристрою, що надав ОСОБА_6 від 17.02.2020;

4)Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 18.02.2020;

5)Висновком судової товарознавчої експертизи від 19.02.2020;

6)Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 22.02.2020;

7)Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.02.2020;

8)Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 02.03.2020;

9)Протоколом огляду документів, що надав ОСОБА_14 від 05.03.2020;

10)Висновком судової товарознавчої експертизи від 13.03.2020;

11)Довідкою про вартість сім-карти від 17.02.2020;

12)Протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 24.03.2020;

13)Протоколом огляду документів, що надав ОСОБА_14 від 05.03.2020;

14)Висновком судової товарознавчої експертизи від 13.03.2020;

15)Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 25.03.2020;

16)Протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 від 25.03.2020 який розповів та показав про обставини скоєних злочинів та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан. При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.
Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).
Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).
Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні крадіжки,вчиненому повторно, під час іспитового строку, є тяжким злочином тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час досудового розслідування встановлено ризики та підстави передбачені ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовуються тим, що ОСОБА_6 неодноразово будучи раніше судимим за ст.185 КК України та маючи непогашену та не зняту судимість вчинив новий умисний злочин проти власності. Народився ОСОБА_6 в м. Гребінка, Полтавської області, при цьому особистого житла на території України не має, тому з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, покарання за які передбачене у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років може переховуватися від органів досудового розслідування у тому числі і на тимчасово окупованій, непідконтрольній території України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я ОСОБА_6 ; міцність соціальних зв`язків, наявність в підозрюваного ОСОБА_6 місця роботи або навчання, наявність родичів та житла на території України особливо на тимчасово окупованій території України, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди потерпілим у завданні якої обвинувачується. Підозрюваний є працездатним, має стан здоров`я, яке достатнє для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень; особу підозрюваного ОСОБА_6 , який будучи раніше судимим повторно вчинив умисний злочин. Згідно характеристики, виданої директором РЦ ПТО м.Зіньків, вказано, що неодноразово вибивав двері у кімнати учнів з ціллю крадіжок, займається постійно шантажем по погрозами учням (а.с.78).

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні. Ці обставини свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, вплинути на свідків.

Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Зінківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає в гуртожитку АДРЕСА_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб без застосування електронних засобів контролю на два місяці до 02.06.2020 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
-перебувати по місцю постійного проживання в гуртожитку №2 Регіонального центру професійно-технічної підготовки м. Зіньків, розташованого в АДРЕСА_1 , в період часу з 19 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. заборонивши йому вданий період часу залишати житло;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися із населеного пункту, за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

-з`являтися за викликом до слідчого, прокурора, суду.

Роз`яснитиОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції (органу внутрішніх справ) з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом пяти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1