Єдиний унікальний номер справи 185/7262/18
Провадження № 1-кп/185/99/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000947 від 17 квітня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28 травня 2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч. 1 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 26 жовтня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднаний невідбутий строк 1 міс. за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2008 року, до відбуття визначено 5 років 1 міс. позбавлення волі,

24 квітня 2013 року звільнений із Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№ 26) умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 10 днів;

-02 квітня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ч. 1 ст. 185 КК України до 140 годин громадських робіт;

-12 вересня 2018 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.

2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року, більш суворим, призначеним за вищевказаним вироком, остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна;

-27 грудня 2018 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2

ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року та покаранням, призначеним за вищевказаним вироком, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2018 року, приблизно о 12 год. 40 хв., ОСОБА_3 знаходився біля домоволодіння № 28 по вул. Маяковського с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом мопедом марки «Альфа», д/н НОМЕР_1 , що перебував на території домоволодіння АДРЕСА_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , який п

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 у вказаний час, через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де між кухнею та будинком знаходився мопед марки «Альфа», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 . ОСОБА_7 підійшов до вказаного мопеда, впевнився, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, підійшов до мопеду, викотив мопед марки «Альфа» з території домоволодіння, та за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання вищевказаного мопеда, завів його та зник з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом повторно, з незаконним проникненням на огороджену територію домоволодіння.

На вказаному мопеді марки «Альфа», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на правах приватної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим транспортним засобом мопедом марки «Альфа», державний номерний знак НОМЕР_1 , розпорядився на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно повторно заволодів мопедом марки «Альфа», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 1567 грн. 49 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому, пояснив, що дійсно 16 квітня 2018 року, приблизно о 12.40 годині, через незачинену калітку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , побачив мопед марки «Альфа», після чого за допомогою ключа, який знаходився у замку запалювання, завів його та уїхав. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкцій статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.

Суд враховує, що вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року та покаранням, призначеним за вищевказаним вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувачений вчинив 16 квітня 2018 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши в строк відбуття покарання часткове відбуте покарання за попереднім вироком з 12 вересня 2018 року по 10 лютого 2020 року.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обрано, останній в порядку ст. 537 КПК України був тимчасово залишений в ДУ «Дніпровська установа виконання покарання № 4» до розгляду вказаного кримінального провадження по суті.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарання № 4».

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 15/12.2/218 від 24 липня 2018 року в сумі 572 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Дніпровська установа виконання покарання № 4» до набрання вироком законної сили, взявши під варту у залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 10 лютого 2020 року.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати ОСОБА_3 часткове відбуте покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2018 року - з 12 вересня 2018 року по 10 лютого 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судової експертизи у сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. на користь держави.

Речові докази: мопед марки «Альфа», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1