Справа №303/8189/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001565 від 06.07.2018 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 04 липня 2018 року о 13 год. 30 хв., перебуваючи біля приміщення АБ "Укргазбанку" по вул. Горького, 15/1 в м. Мукачево, діючи умисно, з корисливих спонукань, будучи непоміченим сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно викрав припаркований біля приміщення АБ "Укргазбанку" велосипед марки "Ardis Rocks" вартістю 2 205 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст.185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав, від дачі показів відмовився.
В основу пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ст.185 ч.1 КК України стороною обвинувачення покладено покази потерпіогох, свідків та письмові докази: протокол огляду місця події від 05.07.2018, згідно якого в приміщенні Мукачівського ВП було фактично оглянуто викрадений у ОСОБА_6 велосипед марки "Ardis Rocks", який надала працівникам поліції свідок ОСОБА_7 ; постанову про визнання та приєднання у якості речового доказу вказаного велосипеда та протокол його огляду; експертний звіт про оцінку вартості викраденого велосипеда №544-07-18 від 12.07.2018; відеозапис з камери відеоспостереження по вул. Горького, 15 в м. Мукачево, який в судовому засіданні досліджено та протокол огляду та перегляду вказаного відеозапису від 24.12.2018 за участю ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 04.07.2018 його неповнолітній син ОСОБА_8 залишив велосипед марки "Ardis Rocks" біля приміщення АБ "Укргазбанку" по вул. Горького, 15/1 в м. Мукачево, який було викрадено. Дружина ОСОБА_9 переглянула службове відеоспостереження банку і побачила особу, що викрала велосипед сина. На слідуючий день йому зателефонувала жінка і повідомила, що їй підвезли велосипед під ворота. Разом з цією жінкою та велосипедом приїхали в міськвідділ поліції, де вони були опитані з приводу крадіжки.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила покази потерпілого ОСОБА_10 та пояснила, що працювала в АБ "Укргазбанку" по вул. Горького в м. Мукачево. Переглянувши відеозапис з камери спостереження банку побачила чоловіка з викраденим велосипедом, схожого на ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що є братом обвинуваченого ОСОБА_4 , з приводу крадіжки, яка мала місце 04.07.2018 йому нічого невідомо. В період з липня по грудень 2018 року до його брата ОСОБА_4 працівники поліції не зверталися з приводу крадіжки велосипеда.
Свідок ОСОБА_11 показала суду, що є сестрою обвинуваченого, проживає разом з ним, з приводу вчиненої крадіжки велосипеда їй нічого невідомо.
Докази винуватості ОСОБА_4 , на які посилався прокурор ретельно перевірені в судовому засіданні та належним чином оцінені з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності.
Покази допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 підтверджують факт таємного викрадення належного ОСОБА_6 велосипеда, однак не доводять вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що інкримінується останньому.
Крім того, покази свідка ОСОБА_9 про "схожість" обвинуваченого ОСОБА_4 на особу з відеокамер спостереження суд не приймає до уваги через їх не конкретність, так як термін "схожість" особи має ознаки спільних або подібних рис з ким-небудь.
З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камери спостереження вбачається, що на відеофайлах зафіксовано як 04.07.2018 з вулиці Горького проїзжає невідома особа на велосипеді через пішохідний перехід в бік кафе "Тайм" та зникає з поля зору камери. Зазначений доказ не вказує безпосередньо на обвинуваченого, як особу, що викрала належний ОСОБА_6 велосипед.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про визнання недопустимим доказом- протоколу огляду місця події від 05.07.2018 з підстав того, що такий складений в порушення вимог ст. 214 ч.3 КПК України суд вважає необгрунтованими та до уваги не приймає.
Разом з тим, протокол огляду місця події від 05.07.2018, експертний звіт про оцінку вартості викраденого велосипеда №544-07-18 від 12.07.2018 та відеозапис з камери відеоспостереження по АДРЕСА_2 переглянутий в судовому засіданні, хоча і є допустимими доказами, однак не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому судом до уваги не приймаються.
Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України стороною обвинувачення не надано і у зв`язку з тривалим розглядом вказаної справи суд приходить до висновку, що всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів вичерпані.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого та прокурора.
За ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Бербера, Мессеге и Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Відповідно до роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", обвинувальний ухил при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість підсудного є неприпустимим. Всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь підсудного.
Суд вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення.
Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Оцінивши в сукупності вказані обставини та докази, які покладені в основу обвинувачення, суд визнає, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення саме ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і на даний час вичерпані всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.
Враховуючи викладене, а також виходячи з вимог ст.62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь обвинуваченого, суд проаналізувавши досліджені по справі докази вважає недоведеним факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки не встановлено достатніх, належних та допустимих доказів для доведення винуватості ОСОБА_4 та приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.1 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Питання речових слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 370- 374,376, 395 КПК України, ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд,-
у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.1 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Речовий доказ: велосипед марки "Ardis Rocks", що зберігається у потерпілого ОСОБА_6 повернути останньому за належністю; DVD-диск із відеозаписом з камер спостереження по вул. Горького, 15 в м. Мукачево, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити при справі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1