Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/328/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2020 року, якою обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002144 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 27 лютого 2020 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на строк 60 днів, а саме: з 27 лютого 2020 року до 26 квітня 2020 року включно.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 було обрано та надалі продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою. Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, вчинених за попередньою змовою групою осіб, в результаті яких були позбавлені життя дві особи. Обвинувачений не працює, є пенсіонером, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий.
На даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено.
Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 злочинів, у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього.
Також, суд першої інстанції зазначив, що наразі існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати судовому провадженню, впливати на потерпілих, свідків, щодо повторного допиту яких може виникнути потреба, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності.
Менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу скасувати, змінити йому запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт або поруку.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений посилається на те, що заявлені прокурором ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не є реальними і обґрунтованими, не підтверджені доказами, експертизами, а також допитом свідків.

Також, обвинувачений зазначає, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є пенсіонером (має льотну пенсію шахтар), раніше не судимий. Тому вважає, що до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_8 було обрано та надалі продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, вчинених за попередньою змовою групою осіб, в результаті яких були позбавлені життя дві особи. Обвинувачений не працює, є пенсіонером, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий. На даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено.

Наразі існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати судовому провадженню, впливати на потерпілих, свідків,щодо повторного допиту яких може виникнути потреба, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 злочинів, у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього.

З урахуванням наведеного, а також існуванням на час розгляду клопотання місцевим судом ризиків, які обґрунтовано вказують на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, перешкоджати судовому провадженню, впливати на потерпілих, свідків, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.

Доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2