Справа № 357/4857/20
У Х В А Л А

04 червня 2020 року

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Саливонки Васильківського району Київської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжній, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 29 січня 2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.5 ст.27, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у скоєнні злочину передбаченого ст.307 ч.2 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину передбаченого ст.307 ч.2 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

09 квітня 2020 року, близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_4 , будучи раніше судимою, 29 січня 2019 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч.5 ст.27, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, знаходячись навпроти під`їзду №1 буд. АДРЕСА_3 , повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» повторно незаконно збула шляхом залишення в публічно доступному місці, невстановленій особі кристалоподібну речовину, білого кольору, яка містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон, який ОСОБА_4 незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та зберігала при собі з метою збуту. Відповідно до висновку експерта №11-2/2429 від 21 квітня 2020 року, надана на експертизу особі кристалоподібна речовина, білого кольору, містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон (фенадон), маса метадону (фенадону) в наданій речовині становить 0,171 г. Крім цього, ОСОБА_4 , повторно, за невстановлених досудовим розслідуванням часі та обставинах з метою подальшого збуту отримала наркотичний засіб метадон (фенадон), який зберігала з метою подальшого збуту до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 08 травня 2020 року. В подальшому вказаний наркотичний засіб метадон (фенадон) ОСОБА_4 залишила його в публічно доступному місці, а саме під плитку пошкоджених східців, що ведуть до річки Рось неподалік буд. 31 по вул. Надрічна в м.Біла Церква Київської області із метою подальшого збуту. 08 травня 2020 в 10 год. 46 хв. ОСОБА_7 , будучи залученим до конфіденційного співробітництва з правоохоронними органами для викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 , здійснив замовлення наркотичного засобу метадон, умовною масою 0,25 г. у ОСОБА_4 за допомого мобільного телефону з номером картки абонентського зв`язку НОМЕР_1 та у відповідь від ОСОБА_4 отримав реквізити банківської карти «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , на яку мав перерахувати грошові кошти в сумі 300 грн. в якості оплати за придбання наркотичного засобу. Того ж дня в 10 год. 52 хв. ОСОБА_7 , через платіжний термінал, перерахував грошові кошти в сумі 300 грн. на банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , після чого, в 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 по телефону підтвердила отримання грошових коштів та повідомила про місцезнаходження придбаного наркотичного засобу метадон. В подальшому 08 травня 2020 року близько 11 год. 41 хв. ОСОБА_7 у вказаному ОСОБА_4 місці забрав кристалоподібну речовину, білого кольору, яка містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон. Відповідно до висновку експерта №11-2/2992 від 19 травня 2020 року, надана на експертизу кристалоподібна речовина білого кольору, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса метадону (фенадону) в наданій речовині становить 0,162 г. Крім цього, 01 червня 2020 року в період часу з 19 год. 20 хв. по 21 год. 05 хв., на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановської І.Д. №357/4857/20, 1-кс/357/1133/20 від 21 травня 2020 року, в ході проведення санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: 29 (двадцять дев`ять) розфасованих упакувань, в яких знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, зовні схожа на наркотичний засіб метадон, які поміщено до спеціального пакету за №INZ2026615; банківські картки за № НОМЕР_3 та за № НОМЕР_4 , які поміщено до спеціального пакету за №INZ2026614; мобільний телефон з ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з абонентськими картками послуг мобільного зв`язку за № НОМЕР_7 та за № НОМЕР_8 ; мобільний телефон з ІМЕІ 1: НОМЕР_9 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_10 з абонентською карткою послуг мобільного зв`язку за № НОМЕР_11 ; мобільний телефон з ІМЕІ 1: НОМЕР_12 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_13 з абонентською карткою послуг мобільного зв`язку за № НОМЕР_14 , які поміщено до спеціального пакету за №INZ2026616; кристалоподібна речовина білого кольору, зовні схожа на наркотичний засіб метадон, яку поміщено до спеціального пакету за №INZ2026617; банківські картки за № НОМЕР_15 та за № НОМЕР_16 , які поміщено до спеціального пакету за №INZ2026940; пакети та клейка стрічка, які поміщено до спеціального пакету за №INZ3014913; стретч-плівка, пакети, клейка стрічка, фольга, які поміщено до спеціального пакету за №INZ3010990. 02 червня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також наркотичних засобів, вчинені повторно. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами, а саме: оглядом місця події від 09 квітня 2020 року за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р Олександрійський, ділянка поблизу будинку №141; оглядом предмету мобільного пристрою марки телефону марки «Самсунг» ІМЕІ1: НОМЕР_17 ІМЕІ2: НОМЕР_18 ; оглядом предмету відеофайлу «збут» типу «МР4», розміром 6817 КБ; показаннями свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; висновком експерта №11-2/2429 від 21 квітня 2020 року; показаннями свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 08 травня 2020 року; висновком експерта №11-2/2992 від 19 травня 2020 року; протоколом обшуку від 01 червня 2020 за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а сааме: у незаконному придбанні з метою збуту, незаконному зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно. Даний злочин, відповідно до ч.4 ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, так як за його вчинення передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України дає підстави в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та невиконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 класифікується як тяжкий злочин, так як за його вчинення передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також те, що ОСОБА_4 ніде не працює та не навчається, не зареєстрована за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2 , не має офіційного джерела доходів та соціально міцних зв`язків, а отримання грошових коштів для задоволення побутових потреб, здійснювала внаслідок збуту наркотичних засобів наркозалежним особам, а тому ОСОБА_4 має реальну можливість змінити своє місце перебування без будь-яких наслідків; - п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків, оскільки допитані в ході досудового розслідування в якості свідків наркозалежні особи особисто знайомі з підозрюваною ОСОБА_4 , а тому остання має реальну можливість вплинути на свідків шляхом умовляння чи погроз схилити їх до дачі неправдивих показань; - п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочинів та допомагали ОСОБА_4 , не встановлено всіх обставин руху коштів по банківським рахункам з використанням банківських карток, що були вилучені в результаті обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , внаслідок чого, перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе приховати речові докази та інші сліди вчинених злочинів, які ще не були досліджені під час проведення розслідування та мають істотне значення для результату розслідування; - п. 5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №357/6575/16-к 1-кп/357/592/16 від 23 червня 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ст.309 ч.3 КК України та засуджена до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки. Також, оскільки відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №752/10793/18 1-кп/357/554/19 від 29 січня 2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнана винною у пред`явленому обвинуваченні по ч.5 ст.27, ч.2 ст.307 КК України та засуджена до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на три роки. Таким чином, дані факти свідчать про те, що ОСОБА_4 після засудження за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним поводженням з наркотичними засобами, продовжила вчинення аналогічних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, що свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 також продовжить вчинення злочинів. Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зумовлена тим, що в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та запобігти вчиненню нових умисних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, та на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні просила у задоволенні даного клопотання відмовити, застосувати до неї домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 вважає підозру не обгрунтованою, ризики зазначені у клопотанні - надуманими, просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - застосувати альтернативний запобіжний зхахід заставу, розмір якої передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, заперечення підозрюваного, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У провадженні Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 09 квітня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001462 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 09 квітня 2020 року, близько 16 год. 50 хв., будучи раніше судимою, 29 січня 2019 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч.5 ст.27, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, знаходячись навпроти під`їзду №1 буд. АДРЕСА_3 , повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» повторно незаконно збула шляхом залишення в публічно доступному місці, невстановленій особі кристалоподібну речовину, білого кольору, яка містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон, який ОСОБА_4 незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та зберігала при собі з метою збуту. Крім цього, ОСОБА_4 , повторно, за невстановлених досудовим розслідуванням часі та обставинах з метою подальшого збуту отримала наркотичний засіб метадон (фенадон), який зберігала з метою подальшого збуту до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 08 травня 2020 року.

В подальшому вказаний наркотичний засіб метадон (фенадон) ОСОБА_4 залишила його в публічно доступному місці, а саме під плитку пошкоджених східців, що ведуть до річки Рось неподалік буд. 31 по вул. Надрічна в м.Біла Церква Київської області із метою подальшого збуту.

08 травня 2020 в 10 год. 46 хв. ОСОБА_7 , будучи залученим до конфіденційного співробітництва з правоохоронними органами для викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 , здійснив замовлення наркотичного засобу метадон, умовною масою 0,25 г. у ОСОБА_4 за допомого мобільного телефону з номером картки абонентського зв`язку НОМЕР_1 та у відповідь від ОСОБА_4 отримав реквізити банківської карти «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , на яку мав перерахувати грошові кошти в сумі 300 грн. в якості оплати за придбання наркотичного засобу. Того ж дня в 10 год. 52 хв. ОСОБА_7 , через платіжний термінал, перерахував грошові кошти в сумі 300 грн. на банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , після чого, в 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 по телефону підтвердила отримання грошових коштів та повідомила про місцезнаходження придбаного наркотичного засобу метадон. В подальшому 08 травня 2020 року близько 11 год. 41 хв. ОСОБА_7 у вказаному ОСОБА_4 місці забрав кристалоподібну речовину, білого кольору, яка містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон.

Крім цього, 01 червня 2020 року в період часу з 19 год. 20 хв. по 21 год. 05 хв., на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановської І.Д. №357/4857/20, 1-кс/357/1133/20 від 21 травня 2020 року, в ході проведення санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: 29 (двадцять дев`ять) розфасованих упакувань, в яких знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, зовні схожа на наркотичний засіб метадон, які поміщено до спеціального пакету за №INZ2026615; банківські картки за № НОМЕР_3 та за № НОМЕР_4 , які поміщено до спеціального пакету за №INZ2026614; мобільний телефон з ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з абонентськими картками послуг мобільного зв`язку за № НОМЕР_7 та за № НОМЕР_8 ; мобільний телефон з ІМЕІ 1: НОМЕР_9 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_10 з абонентською карткою послуг мобільного зв`язку за № НОМЕР_11 ; мобільний телефон з ІМЕІ 1: НОМЕР_12 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_13 з абонентською карткою послуг мобільного зв`язку за № НОМЕР_14 , які поміщено до спеціального пакету за №INZ2026616; кристалоподібна речовина білого кольору, зовні схожа на наркотичний засіб метадон, яку поміщено до спеціального пакету за №INZ2026617; банківські картки за № НОМЕР_15 та за № НОМЕР_16 , які поміщено до спеціального пакету за №INZ2026940; пакети та клейка стрічка, які поміщено до спеціального пакету за №INZ3014913; стретч-плівка, пакети, клейка стрічка, фольга, які поміщено до спеціального пакету за №INZ3010990.

Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.
Даний злочин згідно ст.12 КК України класифікується як тяжкий, так як санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, що згідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, що дає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яку слідчий суддя вважає обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального правопорушення докази, обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , враховуються вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Із клопотання слідчого вбачається, що виклад обставин дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Тобто, є достатні дані вважати про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам

Крім того в ході досудового розслідування, ще не допитано всіх можливих свідків, не проведено ряд слідчих дій, експертиз, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вплинути на свідків, тим самим перешкоджати органу досудового розслідування.

Питання щодо доведеності вини підозрюваної у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Що стосується п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, то слідчий суддя зазначає наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , її суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, а також дані про її особу, вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки.

Виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, що матиме значення для встановлення істини по кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваної ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п.2, 3 ч.1 ст.194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення нею кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, враховуючи її вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, враховуючи, що підозрювана вчинила тяжкий злочин, враховуючи також існування вищезазначених ризиків та наявність обґрунтованої підозри, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваної покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.131, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Саливонки Васильківського району Київської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжній, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 29 січня 2019 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч.5 ст.27, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 02 серпня 2020 року включно.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, який не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі вісімсот вісімдесят дев`ять тисяч сто сорок шість грн. у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена (заставодавцем) на депозитний рахунок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти у випадку внесення застави на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.1,2,3,9 ч.5 ст.194 КПК України, зокрема:

- прибувати до слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 за першою вимогою;

- не відлучатися із міста Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- уникати спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню, а також з особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.

Строк дії ухвали обчислювати з 04 червня 2020 року по 02 серпня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0001462.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити учасникам процесу після її проголошення.
Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 09 червня 2020 року о 08 год. 50 хв.

Слідча суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1