ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/901/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/494/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу.
Застосувано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів.
Строк затримання обчислюється з 10 лютого 2020 року 14 год. 31 хв.
Строк дії ухвали до 09 квітня 2020 року 14 год. 31 хв.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, слідчий СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджене з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України (а.с.72-76).
В обгрунтування клопотання слідчим вказано, що у вчиненні зазначених кримінальних правопорушення підозрюється: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Таджикистан, громадянина Республіки Таджикистан, таджикистанец, без освіти, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрованого.
Слідчим в клопотанні зазначено, що встановлені досудовим розслідуванням обставини вказують на те, що:
Своїми умисними і протиправними діями ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи;
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 1 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі людини.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення-злочим, передбачене ч.3 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з погрозою застосування насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Слідчий зазначив, що 10.02.2020 року о 14 год. 31 хв. за адресою: м. Київ, вул. О. Теліги б. 61 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_9 .
11.02.2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 146 та ч. 1 ст. 187 КК України.
Слідчим вказано, що вина ОСОБА_9 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що зазначені в клопотанні (а.с.3-4)
Крім того, зазначено, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (а.с.1-5).
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, слідчий суддя оцінюючи сукупність обставин, дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.1 ст.146, ч.3 ст.289 КК України та вважав встановленим існування ризиків, відповідно до п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України (72-76).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді від 12.02.220 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під варто відносно ОСОБА_9 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначаючи, що в разі відмови в обранні відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, визначити розмір застави.
Апеляційну скаргу адвокат обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження внаслідок порушення вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляції, думку прокурора який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 146 та ч. 1 ст. 187 КК України та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.3, п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 146 та ч. 1 ст. 187 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків п.1, п.3 та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Між тим, судова колегія вважає не доведеним наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Доводи захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень є неспроможними.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
Крім того, слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатніми.
Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,178,183,184,191,193,194,196,197 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, в межах строку досудового розслідування.

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги захисника є взаємовиключними, оскільки адвокат, стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід в вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, з апеляційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з тим, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не визначено розмір застави і підстав відмови в її призначені, а тому просить в апеляційній скарзі в разі відмови в обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, визначити розмір застави.

Між тим, судова колегія зазначає, що ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.1 ст.146 та ч.1 ст.187 КК України, які характеризуються застосуванням насилля до особи.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відсутність посилання в ухвалі слідчого судді вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України не є безумовною підставою для її скасування.

Згідно вимог ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Крім того, посилання захисника на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження безпідставні, оскільки матеріали кримінального провадження не були предметом розгляду слідчого судді.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості та достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.02.2020 року щодо застосування у відношенні до підозрюваного за ч.1 ст.187, ч.1 ст.146, ч.3 ст.289 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: