Номер провадження: 11-сс/813/595/20
Номер справи місцевого суду: 522/5336/20 1-«кс»/522/5346/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2020 р., якою в рамках кримінального провадження №0001392 від 31.03.2020 р. відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської обл., громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працевлаштованого барменом ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше судимого за ч. 2 ст. 186 КК України, звільнився з місць позбавлення волі в 2018 р.,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0001392 від 31.03.2020 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.05.2020 р. із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 84 080 грн. та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованому йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Українита в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків в зазначеному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що підозрюваний не має постійного джерела доходу, раніше судимий, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин проти власності.

Обґрунтовуючи розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також обставини кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на те, що слідчий суддя залишив поза увагою, що він повністю визнає провину у вчиненому, відшкодував розмір заподіяної потерпілому шкоди в повному обсязі, а також не має наміру перешкоджати проведенню досудового розслідування.
Посилаючись на викладені обставини, підозрюваний просить змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, а також зменшити розмір застави.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 01.04.2020 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 21-22), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме в тому, що він 31.03.2020 р. приблизно о 18:40 год., знаходячись біля кінотеатру «Родіна», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова 104, підійшов до ОСОБА_10 з метою отримання сигарети та при спілкуванні з останнім помітив у нього в руках мобільний телефон чорного кольору та, в подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна, належного ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , діючи повторно, відкрито викрав з руки потерпілого мобільний телефон марки «Huawei Pad X1», вартістю 6 000 грн., обладнаний сім карткою № НОМЕР_1 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.
Висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не є предметом апеляційного оскарження в даному випадку та підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в зазначеному провадженні, а також вчинити інший кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років; не одружений; раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного корисливого злочину .

Водночас, апеляційний суд критично оцінює доводи підозрюваного ОСОБА_8 про те, що він повністю визнає провину у вчиненому злочині та відшкодував потерпілому заподіяну шкоду в повному обсязі, оскільки такі твердження є голослівними та матеріалами провадження не підтверджуються, натомість, відповідно до наявного в матеріалах протоколу допиту підозрюваного від 01.04.2020 р. (а.с. 23-24), останній від надання будь-яких пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Що стосується вимог підозрюваного про зменшення йому розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на тому, що останнім не було приведено переконливих доводів в обґрунтування таких вимог, та, окрім того, визначений розмір застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є таким, що відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та не є непомірним для підозрюваного ОСОБА_8 , враховуючи обставини кримінального правопорушення, його сімейний та майновий стан (неодружений та працевлаштований барменом ресторану «City Garden»).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги підозрюваного немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.05.2020 року із визначенням застави в розмірі 84 080 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4