Справа № 357/4208/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт, який надійшов разом з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 001219 від 22.03.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччини, громадянина України, одруженого, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом. В порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ та п.п. 2, 9, 11 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, маючи на меті подальше носіння та зберігання кастету для власних потреб, без наміру повідомити про знайдений ним кастет ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання холодної зброї, а саме кастету, у листопаді місяці 2019 року, знаходячись в м. Біла Церква в районі «Горбатого мосту» на землі помітив кастет. ОСОБА_5 , зацікавив вказаний кастет та він вирішив залишити його при собі для носіння з метою самозахисту, без передбаченого законом дозволу.

21.03.2020 ОСОБА_5 вирішив відпочити з своїми знайомими та вжити алкогольні напої, при цьому він вирішив взяти з собою знайдений ним кастет. 22.03.2020, близько 01.30 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля будинку № 1 по вул. 2-а Піщана в м. Біла Церква Київської області, області ОСОБА_5 був затриманий працівниками ТОР БПП в м. Біла Церква, УПП в Київській обл. за підозрою у вчинення кримінального правопорушення. Під час особистого обшуку у ОСОБА_5 виявлено та вилучено кастет, що належить до контактної холодної зброї ударно-дробильної, який виготовлений саморобним способом, по типу кастетів, який ОСОБА_5 , придбав знайшов та незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

29.04.2020 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Сторони провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ними 29 квітня 2020 року.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 29 квітня 2020 року, укладеної між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником - адвокатом ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, пояснив про причини скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме: обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

Також суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, міру покарання, передбачену ч.2 ст. 263 КК України, погоджену сторонами угоди у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України кваліфіковані вірно як носінні кастету без передбаченого законом дозволу, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речовий доказ у провадженні контактну холодну зброю ударно-дробильної дії, запаковану до поліетиленового пакету експертної служби № 3909779 та передану до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 399/2020 підлягає знищенню.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок процесуальних витрат у провадженні за проведення експертизи № 8-2/330 від 30.03.2020 року відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 373-376, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 001219 від 22.03.2020 року затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речовий доказ у провадженні контактну холодну зброю ударно-дробильної дії, запаковану до поліетиленового пакету експертної служби № 3909779 та передану до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 399/2020 знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок процесуальних витрат у провадженні за проведення експертизи № 8-2/330 від 30.03.2020 року відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1