Справа № 946/2443/20
Провадження № 1-кс/946/793/20
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

29 квітня 2020 року слідча суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчої СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше у відповідності до ст.89 КК України не судимого, на даний час на розгляді Оболонського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за ч.5 ст.143, ч.3 ст.149, ч.1 ст.255 КК України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

І СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1.1. 29.04.2020 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області звернулася слідча СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

1.2. В обґрунтування клопотання слідча СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 посилається на те, що в її провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000614 від 27.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та вказує на те, що 26.04.2020 року близько 19:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Рені Одеської області вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , направлену на вимагання грошових коштів у мешканця смт. Суворове Одеської області ОСОБА_8 .

Того ж дня, близько 22:00 години ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у ОСОБА_8 , не перебуваючи з останнім у цивільно-правових відносинах, діючи умисно, з корисливих мотивів, погрожуючи заподіянням ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, висунули незаконну вимогу ОСОБА_8 про передачу їм грошових коштів у сумі 10 000 гривень.

Далі, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , де, з метою підкріплення спільної з ОСОБА_7 незаконної вимоги, направленої на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс потерпілому один удар кулаком в область грудної клітини. Після чого, ОСОБА_6 , з цією ж метою, ще раз виказав погрозу спричинення більш тяжких тілесних ушкоджень у разі не виконання його незаконних вимог в майбутньому, таким чином залякуючи потерпілого ОСОБА_8 більш серйозними наслідками.

Після чого, ОСОБА_8 , усвідомлюючи те, що якщо він не виконає незаконні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то погрози останніх в майбутньому будуть реалізовані, передав грошові кошти у сумі 500 гривень та у якості гарантії подальшої передачі грошових коштів у сумі 10 000 гривень, автомобіль марки «Chrysler Simca TALBOT» реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 8 000 грн. Далі ОСОБА_8 запропонував передати ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 10000 гривень наступного дня, тобто 27.04.2020 року, на що останній погодився та зобов`язався повернути автомобіль марки «Chrysler Simca TALBOT» реєстраційний номер НОМЕР_1 після отримання грошових коштів, які він вимагав у ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покинули місце злочину на автомобілі марки «Chrysler Simca TALBOT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

1.3. Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч.2 ст. 189 КК України.

1.4. 27.04.2020 року о 19:00 годині ОСОБА_6 затримано та поміщено до ізолятору тимчасового тримання ГУНП в Одеській області.
1.5. 28.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

1.6. Підставою для винесення клопотання стало те, що на теперішній час є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працює, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а також наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілого та свідків.

ІІ ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

2.2. Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.

2.3. Захисник заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

2.4. Підозрюваний підтримав захисника, пояснивши, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визначає частково, зокрема стверджував, що будь-яких ударів потерпілому не наносив, ОСОБА_7 участі у вимаганні не приймав.

ІІІ КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАСТВО (КПК України)

Стаття 176. Загальні положення про запобіжні заходи
[…] 3. Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Стаття 177. Мета і підстави застосування запобіжних заходів
1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стаття 183. Тримання під вартою

1. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
2. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років […].
4. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Стаття 194. Застосування запобіжного заходу
1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

(А) Перевірка законності затримання особи в поряду статті 208 КПК України
4.1. Перша частина параграфу 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) вимагає негайного автоматичного перегляду посадовою особою, уповноваженою здійснювати судові функції, обставин затримання (Sabeur Ben Ali v. Malta, judgment of 29 June 2000, § 29).
4.2. Відповідно до протоколу затримання від 27.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_6 був затриманий 27.04.2020 року о 19 год. 00 хв. за наслідками переслідування безпосередньо після вчинення злочину.
4.3. Також зі змісту протоколу затримання слідує, що затриманому ОСОБА_6 було повідомлено зрозумілою для нього мовою у вчиненні якого злочину він підозрюється, про що свідчить його власноручний підпис та підписи понятих.
4.4. За вказаних обставин слідчий суддя вважає, що затримання ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді є законним та відповідає підставам, передбаченим п.1 ч.1 ст.208 КПК України.
(Б) Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини

(І) Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

4.5. Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття «обґрунтована підозра» відповідно до мети підпункту «с» п.1 ст.5 Конвенції у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю «обґрунтоване обвинувачення» й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття «обґрунтована підозра» і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.1990 р. у справі «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

4.6. Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

4.7. Метою тримання особи під вартою якраз і є забезпечення доправлення її до компетентного органу для виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, зокрема допиту. Мета ж допиту сприяти подальшому кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження або зняття конкретних підозр, що обґрунтовують арешт (рішення ЄСПЛ від 29.11.1988 р. у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства», від 16.10.2001 р. «О`Хара проти Сполученого Королівства»).

4.8. Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України за ознаками вимагання, тобто вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

4.9. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, ОСОБА_6 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, що стверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.04.2020 року (а.с.7); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.04.2020 року (а.с.8-9); протоколами пред`явлення особи для впізнання (а.с.16-21); вилученими речовими доказами.

(ІІ) Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України

4.10. У клопотанні слідчий СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області вказувала на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

4.11. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

4.12. У справі «Смирнов проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».

4.13. Щодо ризиків у цьому кримінальному провадженні, то із заявлених слідчим і прокурором ризиків на увагу заслуговують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до ч.2 ст.189 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення для можливого ризику втечі, який однак повинен оцінюватися у світлі наведених у п.4.12 факторів. Тому слідча суддя, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , у сукупності з такими обставинами, як; відсутність офіційних джерел доходу; наявність на розгляді суду кримінального провадження відносно нього за обвинуваченням у порушенні встановленого законом порядку трансплантації анатомічних матеріалів людини, торгівлі людьми, створенні злочинної організації; притягнення раніше до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який погашена у встановленому законом порядку.

4.14. Ризик незаконного впливу на свідка і потерпілого також є досить обґрунтованим, враховуючи початкову стадію досудового розслідування, відмінності у показаннях підозрюваного та потерпілого щодо обставин вчинення злочину.

4.15. Вказані обставини у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор.

(ІІІ) Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

4.16. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, сукупність відомостей про особу ОСОБА_6 , слідча суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти встановленим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

4.17. Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідча суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

5.1. За вказаних обставин, слідча суддя дійшла висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, строком до 25 червня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання слідчої СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

2. Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», строком до «19» години «00» хвилин 25 червня 2020 року.

3. Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідча суддя: ОСОБА_1