Номер провадження: 11-сс/813/972/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000054 від 21.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та якеперелічене в резолютивній частині ухвали.

Своє рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя мотивував тим, що на теперішній час існують правові підстави для арешту означеного майна та є доцільним саме на цій стадії досудового розслідування.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , оспорюючи законність накладення такого арешту вказує, що вважає ухвалу незаконною.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
- слідчим суддею в оскаржуваному рішенні не враховано, що житло, в якому проводився обшук та все вилучене майно належить на праві власності ОСОБА_7 , яка не є ані підозрюваною, ані обвинуваченою у даному кримінальному провадженні;
- матеріали клопотання не містять доказів проживання у квартирі ОСОБА_7 громадянина ОСОБА_10 , а його одноденне перебування у даному помешканні не може свідчити про проживання у ній та про зберігання у даній квартирі його речей;
- слідчим у клопотанні не наведено доказів причетності ОСОБА_7 до цього кримінального провадження;
- вилучений під час обшуку пістолет «ПМР» калібру 9мм № НОМЕР_1 є травматичною зброєю, належить ОСОБА_7 та не може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення;
- вилучені сім картки є картами українських мобільних операторів зв`язку, мобільні телефони та флеш-носії не мають відношення до вчиненого злочину, а клопотання слідчого в цій частині жодним чином не обґрунтоване.
Крім того, адвокат зазначає, що слідчий у порушення вимог ч.2 ст.64-2 КПК України звернувся із клопотанням до слідчого судді, оскільки вказана норма закону передбачає, що із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутись лише прокурор, а слідчий суддя на це уваги не звернув та безпідставно розглянув клопотання слідчого.
На підставі цього, адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
До початку судового розгляду, від прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_9 надійшла заява, в якій він заперечує проти апеляційної скарги адвоката та просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 2 зазначеної норми передбачає, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді, вона вищевказаним положенням кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Стаття 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 КПК України, суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.
З матеріалів провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна, звертався до слідчого судді із заявою щодо повідомлення його про час і дату розгляду клопотання слідчого про арешт майна. При цьому, адвокат просив проводити судове засідання з його обов`язковою участю (а.п.43-44).
Всупереч вищевказаним нормам закону, ані ОСОБА_7 , у якої було вилучене арештоване в подальшому майно, ані її представник адвокат ОСОБА_6 не були належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що позбавило можливості власника майна (її представника) надати відповідні пояснення щодо належності майна, зазначеного в клопотанні слідчого.
При цьому, будь-яких даних щодо необхідності розгляду зазначеного клопотання без виклику ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 для забезпечення арешту майна, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, органом досудового розслідування слідчому судді суду 1-ої інстанції надано не було.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно без належного повідомлення власника майна або її представника про дату, час та місце проведення розгляду, що призвело до порушення права на захист останньої та перешкодило суду, ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення та, як наслідок, тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання слідчого іншим слідчим суддею.
Що стосується клопотання слідчого про арешт майна, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з клопотання слідчого, 01.02.2020 року, о 00:32 годин, надійшло повідомлення про те, що 21.02.2020 року о 00:32 годині в Одеської області м. Рені по вул. Молодіжна буд. № 11, у подвір`ї за місцем мешкання гр-на ОСОБА_11 , який є директором ОДО «Ренійський елеватор», невстановлені слідством особи кинули предмет в подвір`я, який призвів до вибуху.
Під час огляду місця події було виявлено та вилучено змиви на ватний тампон з країв воронки від вибуху, множинні металеві уламки вибухового пристрою, два фігурних важеля від гранати РГН-5 та кільце з чекою.
За вказаним фактом СВ Ренійським ВП Ізмаїльського ВП НУНП в Одеській області, розпочате досудове розслідування за № 0000054 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Як вбачається зі змісту клопотання в межах кримінального провадження №0000054 від 21.02.2020 року, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.
Водночас, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України з огляду на наступні обставини.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Слідчим не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено причетності такого майна до розслідуваного кримінального провадження №0000054 від 21.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України та яким чином зазначене майно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.
Так, з фабули витягу до ЄРДР вбачається, що 21.02.2020 року о 00:32 годині в м. Рені Одеської області, у подвір`ї за місцем мешкання гр-на ОСОБА_11 , невстановлені слідством особи кинули предмет в подвір`я, який призвів до вибуху, після якого, під час огляду місця події було виявлено множинні металеві уламки вибухового пристрою, два фігурних важеля від гранати РГН-5 та кільце з чекою.
При цьому, слідчим у клопотанні не вказано обгрунтування, що вилучений під час обшуку пістолет «ПМР» калібру 9мм № НОМЕР_1 , який є травматичною зброєю та належить на праві власності ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення даного кримінального правопорушення.
Крім того, як вбачається з клопотання слідчого та наданих до нього матеріалів, в рамках даного кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_11 надав пояснення, що він отримував на свій мобільний телефон дзвінки з абонентських номерів Румунських та Болгарських операторів мобільного зв`язку. Тоді як, вилучені під час обшуку сімкартки є абонентськими номерами українських мобільних операторів, а слідчим до клопотання не надано належних доказів про перевірку цих абонентських номерів та їх причетність до скоєного злочину.
Що стосується вилучених мобільних пристроїв (телефонів) та флеш носіїв, то слідчий не перевірив та в клопотанні не обґрунтував, яким чином вилучені речі мають відношення до вказаного кримінального провадження, та що саме з цих мобільних пристроїв надходили телефоні дзвінки потерпілому ОСОБА_11 ..
Частина 3 ст. 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.
За таких обставин, враховуючи всі викладені вище положення закону в своїй сукупності, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчого та постановлення ухвали були допущені перелічені вище істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких підстав, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, Одеській апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000054 від 21.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою повернути клопотання прокурору для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду протягом 72 годин з дня отримання ним копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4