Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа 511/1155/19
Номер провадження: 1-кп/511/29/20

02 березня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000411 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.05.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Віньківці, Хмельницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89, ст.90 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187, ч.2 ст.146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що близько 17:00 годин 26.05.2019 року, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме
мобільним телефоном, який перебував у володінні ОСОБА_8 , який працював разом із ним на виробництві, маючи при собі ножа, прибув на територію приватного підприємства «Романенко» за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Єгорівка, вул. Радісна 74, де він працював за наймом та мав вільний доступ до території підприємства та, перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, протиправний характер своїх дій, підійшов до громадянина ОСОБА_8 , раптово напав на нього, наніс ряд ударів руками в область обличчя ОСОБА_8 та погрожуючи ножем (прикладаючи його до горла останнього), тобто з погрозою застосування насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_8 , заволодів мобільним телефоном марки «Nokia 230», вартістю 1000 грн. чорного кольору з SІМ - картою мобільного оператору зв`язку «Київстар», яка цінності не представляє, який перебував у його володінні, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 1000 гривень.
Крім того, після вчинення розбійного нападу, ОСОБА_6 , 26.05.2019 року біля 19:00 годин, погрожуючи застосуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, тримаючи у руці ніж, наказав ОСОБА_8 увійти до складського приміщення, розташованого на території приватного підприємства «Романенко» за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Єгорівка, вул. Радісна 74 і взяти мотузку, яка там знаходилась.
Після чого, ОСОБА_6 проти волі ОСОБА_8 , продовжуючи висловлювати погрози, наказав останньому рухатись в бік лісосмуги, яка розташована на відстані 3 км від населеного пункту.
Прийшовши до лісу, ОСОБА_6 прив`язав мотузкою до дерева ОСОБА_8 , яку останній взяв за наказом ОСОБА_6 у складському приміщенні, а сам пішов у невідомому напрямку, чим незаконно позбавив його волі.
При цьому утримуючи ОСОБА_8 прив`язаним у лісі до дерева, ОСОБА_6 спричинив йому фізичні страждання, які виразилися в утримуванні потерпілого в темну пору доби одного в лісі, який розташований на відстані 3 км від населеного пункту, що не давало можливості орієнтуватися у просторі та часі, обмеживши у прийомі їжі, води, а також в справлені природних потреб. Вказані дії у відношенні ОСОБА_8 здійснювались протягом тривалого часу у період з 20:00 годин 26 травня 2019 до 01:00 години27 травня 2019 року.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насилля небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка підверглась нападу (розбій) та за ч.2 ст.146 КК України, як незаконне позбавлення волі вчинене способом, що супроводжувався заподіянням особі фізичних страждань.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав та не підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Суду пояснив, що він дійсно працював за наймом у підприємця ОСОБА_9 та проживав під час виконання робіт в АДРЕСА_3 . Хазяїн заборгував йому значну суму грошей та звільнив його з роботи, не виплативши заробітну плату. 26.05.2019 року він повернувся в с.Єгорівку, щоб отримати розрахунок. Близько 17:00 годин, він сів вечеряти у приміщенні їдальні, випив 50 грамів алкогольного напою та кухонним ножем нарізав сало. У цей час йому пожалілася співмешканка ОСОБА_10 на нового робітника ОСОБА_11 , який ображав її нецензурною лайкою та зневажав. Він вирішив з ним поговорити, щодо його поведінки, встав з-за столу та пішов до приміщення, де був імпровізований офіс ОСОБА_9 та в якому, зі слів інших робітників, перебував ОСОБА_12 . В руках обвинувачений тримав кухонний ніж. Зайшовши у приміщення, де перебував останній, він спитав, чому той ображає ОСОБА_13 .. На столі біля комп`ютера лежав телефон хазяїна, який він взяв, щоб зателефонувати ОСОБА_9 .. Він достовірно знав, що телефон ОСОБА_14 не належить. Після того, як він взяв телефон зі столу та поклав до кишені своїх шортів, він запропонував ОСОБА_14 піти до їдальні на розмову, на що той погодився. У вказаному приміщенні він встромив ніж у одвірок, запропонував ОСОБА_14 сісти на стілець, на декілька разів вдарив його, а саме: двічі вдарив по обличчю та смикнув за волосся у виховних цілях. ОСОБА_15 йому спротиву не чинив. Після з`ясування стосунків, він запропонував ОСОБА_14 взяти мотузку та піти з ним до лісосмуги та повідомив, що прив`яже його до дерева, щоб той заспокоївся та подумав про свою поведінку, а потім повернеться через деякий час та звільнить його. ОСОБА_15 погодився, сам взяв мотузку та вони пішли по дорозі, а потім через поле до лісосмуги. Йшли десь 3 кілометри, розмовляли між собою на різні теми, при цьому він ОСОБА_14 не погрожував. Коли прийшли до лісосмуги, він вибрав деревце та, за згодою ОСОБА_16 , прив`язав останнього до стовбура, а сам пішов назад у село. Це був кінець травня 2019 року, ще було видно, кругом були люди, ОСОБА_15 міг покликати на допомогу, але цього не робив, міг втекти, але не тікав. Через дві години він повернувся, відв`язав ОСОБА_16 від дерева, разом вони повернулися до будинку, де жили робітники, випили горілки, помирилися. Він дав ОСОБА_14 200 гривень на маршрутку і той обіцяв поїхати додому. Після того, як конфлікт вичерпався, він також пішов у своїх справах, залишивши в себе телефон ОСОБА_9 , щоб з ним зв`язатися. Через декілька днів він дізнався, що ОСОБА_15 на прохання ОСОБА_9 написав заяву в поліцію про викрадення телефону. Він вважає, що ОСОБА_15 його обмовив на досудовому слідстві та умисно уникає явки до суду, щоб його обман не був викритий. На досудовому слідстві він був позбавлений кваліфікованої допомоги адвоката, бо призначений адвокат радив йому визнати вину, на що він не погодився та відмовився від такого адвоката, а іншого йому не надали і всі слідчі дії з його участю проведені без адвоката. Він наполягає на тому, що злочини не вчиняв та не завдав жодної шкоди ОСОБА_14 ні майнової, ні фізичної, ні моральної, та просить суд врахувати це при ухваленні вироку.

Потерпілий ОСОБА_8 у судові засідання не прибув, судові повістки про його виклик до суду для дачі особистих пояснень безпосередньо у судовому засіданні, які направлялися за місцем його проживання, вказаним у обвинувальному акті, та за місцем його реєстрації, встановленим у судовому засіданні, повернуті з відміткою, що за вказаними адресами він не проживає. За клопотанням прокурора було надано доручення стороні обвинувачення в порядку ст.333 КПК України встановити місцезнаходження та зобов`язати явкою до суду потерпілого ОСОБА_8 , однак ухвала суду від 18.12.2019 року виконана не була у зв`язку із тим, що за всіма відомими адресами його проживання та реєстрації, потерпілий відсутній.

Так на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.146 КК України, сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні та містяться у показаннях свідків, письмових та речових доказах, процесуальних документах.

З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав свою вину у вчиненні злочинів, судом дослідженні у повному обсязі всі докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, зокрема допитані свідки, заявлені стороною обвинувачення.
Свідок ОСОБА_10 повністю підтвердила суду покази обвинуваченого в тій частині, що вона дійсно з ним спів мешкала та пожалілася йому на поведінку ОСОБА_11 , який її ображав нецензурними словами. Чертков ОСОБА_17 обіцяв, що з ним розбереться і той перестане її чіпати. 26 травня 2019 року у післяобідній час вона бачила, як ОСОБА_18 у приміщенні столової декілька разів вдарив ОСОБА_16 в обличчя, а потім вони разом пішли у невідомому напрямку. ОСОБА_15 ніс з собою мотузку, але для чого він її взяв, вона не знає. Ножа в руках ОСОБА_19 вона не бачила і не чула, щоб він погрожував розправою ОСОБА_20 . Про те, що ОСОБА_18 прив`язав ОСОБА_16 до дерева, вона взнала від самого ОСОБА_16 , але ніяких ушкоджень у нього не бачила та сам потерпілий поясняв, що ОСОБА_18 його відв`язав і вони помирилися. ОСОБА_21 вона після цих подій не бачила і не спілкувалася з ним, а суду пояснює так, як було все насправді.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_22 та ОСОБА_12 працювали у нього за наймом. Незадовго до вказаних подій він звільнив ОСОБА_19 та останній покинув розташування його підприємства. 28.05.2019 року йому стало відомо від ОСОБА_11 , що 26.05.2019 року після 17.00 годин ОСОБА_22 повернувся, та погрожував останньому розправою, забрав телефон, який належав свідку та був у користуванні ОСОБА_16 , а також прив`язав ОСОБА_16 до дерева. Навіщо ОСОБА_18 так вчинив йому невідомо. Він порадив ОСОБА_14 звернутися до поліції, що той і зробив. Потім ОСОБА_23 зателефонували співробітники поліції на його телефон, і він вказав, де знаходиться та був затриманий, а телефон у нього вилучили. Оскільки вказаний у обвинуваченні мобільний телефон належить йому, ОСОБА_9 , то просив суд повернути цей речовий доказ йому та зазначив, що претензій до ОСОБА_19 у зв`язку із викраденням телефону не має. Також повідомив суд, що через деякий час ОСОБА_15 звільнився та виїхав у невідомому напрямку і його місцезнаходження йому невідоме.

Жоден із свідків, допитаних судом, не підтвердив провину ОСОБА_6 ,у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч.2 ст.146 КК України, а навпаки спростовують її.
Судом не допитанийсвідок ОСОБА_24 , оскільки сторона обвинувачення не забезпечила явку вказаного свідка у судове засідання, за адресою, вказаною у реєстрі ця особа не проживає, ухвала про привід свідка та ухвала суду від 18.12.2019 року щодо встановлення його місцезнаходження стороною обвинувачення не виконана.
На підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів стороною обвинувачення надані наступні докази, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні:
Витяг з ЄРДР з кримінального провадження №0000411, а саме: №1 - від 29.05.2019 року за заявою ОСОБА_8 від 28.05.2019 року внесені відомості про злочин за ч.1 ст.187 КК України з наступною фабулою: 28.05.2019 року до Роздільнянського ВП надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що невстановлена особа біля 17.00 годин 26.05.2019 року перебуваючи у приміщенні зберігання інвентарю, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , із застосуванням погрози насилля небезпечного для життя чи здоров`я, а саме ножа та нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 заволоділа мобільним телефоном «Nokia» 230, темного кольору, приналежного заявнику вартістю біля 1000 гривень; №2 витяг з ЄРДР від 13.06.2019 року про самостійне виявлення слідчим кримінального правопорушення, у т.ч. під час досудового розслідування, внесені відомості про злочин за ч.2 ст.146 КК України, з наступною фабулою: 26.05.2019 року близько 18.00 годин ОСОБА_6 під загрозою ножа вивів ОСОБА_8 до лісу на відстані 3 км від с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області, де за допомогою мотузки прив`язав до дерева, тобто протиправно позбавив волі ОСОБА_8 , залишив останнього в лісі на близько 5 годин (т.1,а.с.91-93,95);

Постанови про призначення групи прокурорів від 29.05.2019 року у кримінальному провадженні №0000411 за ч.2 ст.186 КК України та від 13.06.2019 року у кримінальному провадженні №0000459 від 13.06.2019 року за ч.2 ст.146 КК України (т.1,а.с.94,96);

Постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 13.06.2019 року, згідно якої кримінальні провадження за №0000411 за ч.1 ст.187 КК України та №0000459 за ч.2 ст.146 КК України об`єднані в одне провадження, якому присвоєно №0000411. (т.1,а.с.97-98);

Електронна реєстрація повідомлення про злочин в ЄО №2967 від 28.05.2019 року, де зазначено, що 28.05.2019 року о 18.40 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що до них зателефонував громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , громадянин України, який повідомив, що 26.05.2019 року о 17.00 годині за адресою мешкання до нього прийшов невідомий чоловік, який причинив йому тілесні ушкодження в області обличчя, які є небезпечними для життя та здоров`я, після чого відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Нокіа 230» чорного кольору та барсеткою, в якій знаходились документи на його ім`я, після чого відвів його в лісосмугу та прив`язав до дерева канатом та пригрозив йому розправою, потім після приблизно трьох, чотирьох годин прийшов назад та відв`язав, сказавши, щоб про це нікому не розповідав, після чого пішов у невідомому напрямку, але 28.05.2019 року в денний час він побачив його та вирішив повідомити поліції (т.1,а.с.99);

Рапорт слідчого від 13.06.2019 року про виявлення злочину за ч.2 ст.146 КК України в діях ОСОБА_6 та про надання дозволу на реєстрацію вказаного злочину (т.1,а.с.100);

Заява ОСОБА_8 від 28.05.2019 року, де він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 26.05.2019 року близько 17.00 годин, знаходячись у приміщенні по АДРЕСА_3 , причинив йому тілесні ушкодження, в результаті чого відібрав належний йому телефон «Нокіа 230» чорного кольору, вартістю 1000 гривень (т.1,а.с.101);

Протокол огляду місця події від 28.05.2019 року, згідно якого слідчий у період часу з 20.20 до 20.55 години у присутності понятих та ОСОБА_8 оглянув ділянку місцевості близько 1 км від с.Єгорівка та за допомогою мобільного телефону зроблено фотознімки місця, де зі слів ОСОБА_8 його прив`язав невідомий чоловік, та вилучено 4 шт. відрізки мотузки із органічних волокон у вигляді канату з округленим переплетом (т.1,а.с.102-112 (а));

Постанова від 29.05.2019 року про визнання речовими доказами речей і предметів по кримінальному провадженню, згідно якої слідчим визнані речовими доказами 4 відрізки мотузки із органічних волокон у вигляді канату із округленим переплетом, упаковані в спеціальний пакет №INZ4020156 та поміщені до камери зберігання речових доказів Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області (т.1,а.с.113);

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.05.2019 року, згідно якого слідчим 28.05.2019 року о 21.00 годині був фактично затриманий у с.Єгорівка, Роздільнянського району Одеської області, та 29.05.2019 року о 00.15 годин доставлений до приміщення Роздільнянського ВП ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину за ч.2 ст.186 КК України. Підстава затримання: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Затриманому роз`яснені причини затримання, його права та обов`язки, про його затримання повідомлено сестру ОСОБА_25 та Центр з надання безоплатної правової допомоги. У присутності понятих був проведений обшук затриманого ОСОБА_6 , у якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia 230» чорного кольору з Сім картою мобільного оператора «Київстар» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , коробку від вказаного телефону із зазначенням даних ІМЕІ, паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий на громадянина ОСОБА_6 , свідоцтво про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 , мобільний телефон «Nokia 113» чорного кольору, зарядний пристрій від мобільного телефону чорного кольору, скляну пляшку об`ємом 0,75 літрів з надписом (т.1,а.с.114-116);

Повідомлення Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги в Одеській області від 29.05.2019 року за №02-19/893 про те, що жоден з адвокатів не підтвердив готовність виїзду для надання правової допомоги затриманому ОСОБА_6 , у зв`язку із великим обсягом зайнятості, тому у Центру немає можливості призначити адвоката по даному затриманню (т.1,а.с.117);

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2019 року, згідно якого слідчий у період часу з 14.20 до 14.45 годин за участю понятих, пред`явив потерпілому ОСОБА_8 , для впізнання таких осіб: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перед впізнанням у потерпілого було з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. Потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що зможе впізнати особу, яка 26.05.2019 року нанесла йому тілесні ушкодження та забрала мобільний телефон марки «Nokia 230» чорного кольору за сукупністю ознак: середній зріст, темне коротке волосся, середня тілобудова, татуювання на безіменному пальці правої руки, прямий ніс, маленькі губи, округле обличчя. ОСОБА_8 впізнав особу, яка розташована першим зліва направо, яким виявився ОСОБА_6 (т.1,а.с.118-124 з фото таблицею);

Довідка магазину «Денді» ЧП «Бойко» м.Роздільна про те, що станом на травень місяць 2019 року вартість б/в товарів: мобільного телефону марки «Nokia 230» - 999 гривень, сім карти мобільного оператора «Київстар» - 50 гривень (а.с.125);

Ухвала слідчого судді від 30.05.2019 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно (т.1,а.с.126-127);

Постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 29.05.2019 року з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.187 КК України, у якій прокурор зазначив, що потерпілий ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_24 допитані в ході досудового слідства, дали свідчення про те, що ОСОБА_6 погрожуючи ножем, заволодів мобільним телефоном «Nokia 230» чорного кольору ОСОБА_8 та завдав останньому тілесні ушкодження, тим самим своїми діями ОСОБА_6 здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, що передбачає диспозиція ч.1 ст.187 КК України (т.1,а.с.128-129);

Ухвала слідчого судді від 30.05.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 (т.1,а.с.130-132);

Постанова від 31.05.2019 року про визнання речовими доказами речей, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді від 30.05.2019 року (т.1,а.с.133-134);

Ухвала слідчого судді від 07.06.2019 року про доручення проведення судом медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 за ч.1 ст.187 КК України (т.1,а.с.135-137);

Заява адвоката ОСОБА_30 від 30.05.2019 року подана о 12.15 годині про те, що він не може надавати правову допомогу ОСОБА_6 та у тому числі ознайомлюватись із клопотанням про тримання під вартою, у зв`язку з тим, що вказана особа відмовилась від захисника (тобто від нього) та додатки до заяви: посвідчена копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; посвідчена копія доручення від 30.05.2019 року №015-0002696; посвідчена копія заяви ОСОБА_6 від 30.05.2019 року (т.1,а.с.138-141);

Заява ОСОБА_9 від 10.06.2019 року про надання дозволу на проведення слідчого експерименту в належному йому домоволодінні та прилеглій території в АДРЕСА_3 (т.1,а.с.142);

Протокол проведення слідчого експерименту від 10.06.2019 року у період часу з 17.15 годин до 18.00 годин, згідно якого слідчий за участю понятих та потерпілого ОСОБА_8 провів слідчий експеримент щодо відтворення обставин розбійного нападу на ОСОБА_8 з метою заволодіння його мобільним телефоном, поєднаний з погрозою ножем, що відноситься до застосування насилля яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_8 26.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 (т.1,а.с.143-145 з фото таблицею т.1,а.с.146-159) В протоколі зазначено, що застосовувався технічний засіб фіксації: цифрова камера PANASONIK HC-V260 Blak, Full HD (1920х1080), запис на Flash карту пам`яті 32 gb. «Kingston», однак крім фото таблиці, відеозапис суду не наданий та у сторони обвинувачення відсутній;

Протокол проведення слідчого експерименту від 19.06.2019 року у період часу з 10.40 годин до 11.10 годин, згідно якого слідчий за участю понятих та підозрюваного ОСОБА_6 провів слідчий експеримент щодо відтворення обставин розбійного нападу ОСОБА_6 на ОСОБА_8 з метою заволодіння його мобільним телефоном, поєднаний з погрозою ножем, що відноситься до застосування насилля, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_8 26.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.160-162) В протоколі зазначено, що застосовувався технічний засіб фіксації: цифрова камера PANASONIK HC-V260 Blak, Full HD (1920х1080), запис на Flash карту пам`яті 32 gb. «Kingston», та долучено компакт-диск із відеозаписом проведення вказаного слідчого експерименту (т.1,а.с.163), який відтворений та переглянутий у судовому засіданні;

Довідка від 29.05.2019 року про медичний огляд затриманого ОСОБА_6 , згідно якої у нього тілесні ушкодження не виявлені, алкоголь не вживав (т.1,а.с.164);

Довідки від 29.05.2019 року про медичний огляд ОСОБА_8 , згідно яких останній жалівся на головний біль, має пошкодження у виді гематоми правого ока, садно носа. Зі слів травму отримав 26.05.2019 року, був побитий. Інших ушкоджень немає (т.1,а.с.165,168);

Висновок експерта №61 від 20.06.2019 року судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 , 24 роки, згідно якого у потерпілого виявлені наступні ушкодження: садно у ділянці носа, синець правого ока; дані ушкодження заподіяні, можливо, у зазначений вище час 26 травня 2019 року, в результаті дій тупим предметом (предметами). Не виключається, що саме таким предметом могла бути рука (кулак). Відсутні будь-які об`єктивні медичні дані, що можуть свідчити за спричинення виявлених тілесних ушкоджень самим потерпілим, а також утворення їх в результаті падіння постраждалого з висоти «власного зросту». Виявлені у ОСОБА_8 ушкодження не відносяться до небезпечних для життя; мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за вказаним критерієм кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.1, п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 року) (т.1,а.с.166-167).

Суд вважає, що вказані письмові докази не доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Так заява потерпілого ОСОБА_8 від 28.05.2019 року про вчинення злочину не відповідає змісту його повідомлення на службу 102 та фабулі внесеній в ЄРДР 29.05.2019 року про злочин за ч.1 ст.187 КК України, а також змісту протоколу слідчого експерименту з потерпілим від 10.06.2019 року, відео фіксація якого відсутня, де потерпілий викладає свою версію вчинення розбійного нападу на нього та погрози насильством шляхом прикладання ножа ОСОБА_6 до його шиї, а також спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим під час розбійного нападу, а також позбавлення його волі шляхом погроз застосування ножа.

Вказані покази потерпілого не узгоджуються, як з іншими доказами так із формулюванням обвинувачення за ч.1 ст.187 КК України, висунутого ОСОБА_6 ..

Спричинення тілесних ушкоджень виходить за межі даної кваліфікації та обвинувачення у цій частині ОСОБА_6 не висунуто.

Висновок експертизи №61 від 20.06.2019 року щодо наявності легких тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 не має відношення до інкримінованих ОСОБА_6 злочинів взагалі, оскільки сторона обвинувачення не зазначила, що вказані тілесні ушкодження були спричинені потерпілому ні під час заволодіння майном, ні під час позбавлення його волі.

Що стосується погрози спричинення насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, як кваліфікуючої ознаки ч.1 ст.187 КК України, то головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_8 у судові засідання не прибув та суд був позбавлений можливості усунути протиріччя у його показах на слідчому експерименті та з`ясувати чи погрозу спричинення насильства він сприймав реально і чи така погроза взагалі мала місце у діях ОСОБА_6 , який це категорично заперечує.

Насамперед, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, суд констатує істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства при огляді місця події від 28.05.2019 року за участю ОСОБА_8 , а саме:ділянки місцевості близько 1 км від с.Єгорівка, де за допомогою мобільного телефону зроблено фотознімки місця, де зі слів ОСОБА_8 його прив`язав невідомий чоловік, та вилучено 4 шт. відрізки мотузки із органічних волокон у вигляді канату з округленим переплетом, оскільки фіксація вказаної слідчої дії не проводилась, як то вимагає ст. 237 КПК України, отже сам протокол огляду від 28.05.2019 року та здобуті у результаті огляду докази, суд оцінює, як недопустимі докази в розумінні ч.1 ст.87 КПК України.

Також суд констатує, що огляд місця події від 28.05.2019 року був проведений слідчим до внесення відомостей в ЄРДР, що є порушенням ч.3 ст.214 КПК України. Огляд місця події може бути проведено до внесення відомостей в ЄРДР невідкладно, але у даному випадку такий огляд проведено через два дні після вчинення злочину, отже через значний проміжок часу. Вилучені під час огляду місця події 28.05.2019 року 4 штуки відрізки мотузки із органічних волокон у вигляді канату з округленим переплетом не можуть бути прийняті судом як доказ вини ОСОБА_6 як у розбійному нападі, так і у вчиненні злочину за ч.2 ст.146 КК України, відомості про який внесені до ЄРДР 13.06.2019 року.

Крім того, суд зазначає, що місце вчинення розбійного нападу слідчим не встановлено та оглянуто не було. Ніж, як знаряддя вчинення злочину, не виявлений та не вилучений.

Суд констатує істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства привпізнанні особи 29.05.2019 року, яке було проведено без участі захисника, який затриманому ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні злочину за ч.1 ст.187 КК України, наданий лише 30.05.2019 року. При проведенні даної слідчої дії порушено вимоги ч.2 ст.228 КПК України, а саме: ОСОБА_6 ,1983 р.н, пред`явлений для впізнання разом з трьома особами, які мали різкі відмінності у віці 1950, 1961, 1964 року народження, зовнішності та одязі, що є неприпустимим. Отже сам протокол впізнання особи від 29.05.2019 року та здобуті у результаті впізнання докази, суд оцінює, як недопустимі докази в розумінні ч.1 ст.87 КПК України.

Суд констатує порушення права особи на захист при затриманні ОСОБА_6 та при складанні протоколу затримання від 29.05.2019 року, оскільки він затриманий не безпосередньо після вчинення злочину, згідно ст.208 КПК України, а через три дні після вчинення злочину і на таке затримання мав бути наданий дозвіл слідчим суддею, отже докази, які здобуті під час затримання особи суд оцінює, як недопустимі докази в розумінні ч.1 ст.87 КПК України.

Як вбачається із заяви адвоката ОСОБА_30 від його послуг відмовився ОСОБА_6 30.05.2019 року, а до цієї дати затриманому захисник взагалі наданий не був.

Вказане порушення права на захист було усунуто судом та обвинуваченому залучено захисника для надання правової допомоги під час розгляду справи по суті.

Судом досліджені документи, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 (т.1, а.с.36,169-184). Як вбачається з характеристики директора ТОВ «ЛЕРАЙН ПРО» - ОСОБА_6 характеризується позитивно по місцю роботи та йому гарантовано після звільнення з-під варти продовження контракту, офіційне працевлаштування, соціальний пакет (т.1,а.с.36). ОСОБА_6 останній раз засуджувався 04.06.2009 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст.125 ч.1, ст.185 ч.3, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 13.04.2012 року згідно постанови Казанковського районного суду Миколаївської області умовно-достроково, невідбутий строк: 1 рік 11 днів (т.1,а.с.180-182). За правилами ч.3 ст.90 КК України, якщо особу достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового). Згідно п.8 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, згідно п.8 ч.1 ст.89, ч.3 ст.90 КК України та посилання у обвинувальному акті на те, що він має непогашені судимості є помилковим.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Обов`язок доказування, обставин зазначених у ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до положень статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, принцип верховенства права застосовується із урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі "Козинець проти України", заява №75520/01, п.54, від 6 грудня 2007 року із внесеними змінами від 27 лютого 2008 року, рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", заява № 42310/04, п.150, від 21 квітня 2011 року, та рішення у справі "Яременко проти України", заява N 32092/02, п.57, від 12 червня 2008 року).

Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Як вбачається із формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі вчинене способом, що супроводжувався заподіянням особі фізичних страждань, а саме: в тому, що після вчинення розбійного нападу, ОСОБА_6 , 26.05.2019 року біля 19:00 годин, погрожуючи застосуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, тримаючи у руці ніж, наказав ОСОБА_8 увійти до складського приміщення, розташованого на території приватного підприємства «Романенко» за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Єгорівка, вул. Радісна 74 і взяти мотузку, яка там знаходилась. Після чого, ОСОБА_6 проти волі ОСОБА_8 , продовжуючи висловлювати погрози, наказав останньому рухатись в бік лісосмуги, яка розташована на відстані 3 км від населеного пункту, а прийшовши до лісу, ОСОБА_6 прив`язав мотузкою до дерева ОСОБА_8 , яку останній взяв за наказом ОСОБА_6 у складському приміщенні, а сам пішов у невідомому напрямку, чим незаконно позбавив його волі. При цьому утримуючи ОСОБА_8 прив`язаним у лісі до дерева, ОСОБА_6 спричинив йому фізичні страждання, які виразилися в утримуванні потерпілого в темну пору доби одного в лісі, який розташований на відстані 3 км від населеного пункту, що не давало можливості орієнтуватися у просторі та часі, обмеживши у прийомі їжі, води, а також в справлені природних потреб. Вказані дії у відношенні ОСОБА_8 здійснювались протягом тривалого часу у період з 20:00 годин 26 травня 2019 до 01:00 години27 травня 2019 року.
Жодного допустимого доказу на підтвердження інкримінованого ОСОБА_6 злочину за ч.2 ст.146 КК України стороною обвинувачення не надано.

Крім цього, відповідно до формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насилля небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка підверглась нападу (розбій)

Суд, звертає увагу, що при формулюванні обвинувачення, в описі способу вчинення злочину повинні знайти відображення всі юридично значимі обставини, які б дозволили зробити певний висновок про те, як саме і які конкретно злочинні дії (бездіяльність) були здійснені обвинуваченими. Відповідно до закону, при формулюванні обвинувачення потрібно так описати злочинне діяння, щоб не було пропущено жодної необхідної ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, в якому суд в подальшому може визнати обвинуваченого винним. Вказівка на спосіб вчинення злочину може міститися в самому законі, і тоді спосіб має кваліфікуюче значення.

Обов`язковими елементами складу злочину є наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони. Спосіб вчинення злочину є обов`язковим елементом розбою, відповідно до диспозиції статті 187 КК України.

Відповідно до висновку судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, «розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства.

У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи; застосовуються проти її волі чи поза її волею. Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник обирає форми, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж нападу. У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило, є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки.»

Формулювання обвинувачення у вчиненні розбою, в даному разі є суперечливим, оскільки як було вище зазначено, стосовно потерпілого не вчинялись дії, які могли спричинити йому тілесні ушкодження, що становлять реальну небезпеку для життя чи його здоров`я.

Крім цього, судом не встановлено, що умисел у обвинуваченого був направлений на заволодіння майном потерпілого взагалі, оскільки телефон, яким він заволодів належав ОСОБА_9 , про що обвинувачений був обізнаний.

Крім того, відповідно до вимог ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Вид та розмір матеріальної шкоди входить до предмету доказування у кримінальному провадженні. В даному разі, прокурором не надано доказів, щодо заподіяння матеріальної шкоди потерпілому на вказану в даному епізоді суму, відсутні підтверджуючі документи, щодо наявності саме такого розміру матеріального збитку, як то вказано в обвинувальному акті.

Довідка магазину «Денді» ЧП «Бойко» м.Роздільна, надана стороною обвинувачення, про те, що станом на травень місяць 2019 року вартість б/в товарів: мобільного телефону марки «Nokia 230» - 999 гривень, сім карти мобільного оператора «Київстар» - 50 гривень (т.1,а.с.125) є неналежним доказом розміру матеріальних збитків, спричинених злочином.

З урахуванням вище викладеного, суттєвих розбіжностей між показаннями потерпілого на досудовому слідстві під час слідчого експерименту, показаннями обвинуваченого, які були отримані безпосередньо судом, та формулюванням обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, про недоведеність що в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання про допустимість доказів суд застосовує також практику ЄСПЛ, який у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах "Хан проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України (№2)".
Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 6 Конвенції.
У основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Європейський суд з прав людини в своїй практиці встановив порушення презумпції невинуватості у зв`язку з неврахуванням конкретних, суттєвих і важливих аргументів, наведених захистом, у вироку, на підставі якого засуджено особу (рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року).
Відповідно до ч.1 статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із змінами, внесеними протоколом № 11 нікого не може бути визнано винним у вчинені будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.
Частинами 1, 3 та 4 ст. 17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно із ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Водночас частиною 1 цієї ж статті встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 у інкримінований період кримінальних правопорушень, передбачених- ч.1 ст.187 КК України, кваліфікованого, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насилля небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка підверглась нападу (розбій) та за ч.2 ст.146 КК України, як незаконне позбавлення волі вчинене способом, що супроводжувався заподіянням особі фізичних страждань.
Досліджені судом докази не підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованих злочинів і сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли. Всі сумніви суд тлумачить на користь обвинуваченого, тому він підлягає визнанню невинуватим з огляду на принцип презумпції невинуватості в доказовому плані - недоведеність вини означає доведеність невинуватості.
На підставі викладеного та виходячи з положень презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини (ст.62 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст.17 КПК України), за змістом яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.187 КК України та кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України вчинене ОСОБА_6 , у зв`язку з чим він підлягає виправданню на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_6 суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.
Ухвалою слідчого судді від 30.05.2019 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно (т.1.а.с.126-127), який підлягає скасуванню на підставі ч.4 ст.174 КПК України при ухваленні остаточного рішення по справі.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов не пред`явлено. Долю речових доказів суд вирішує згідно ст.100 КПК України.
Запобіжний захід, обраний до обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою підлягає скасуванню, а обвинувачений негайному звільненню з-під варти в залі судового засідання.
Керуючись статтями 100, ч.4 ст.174, 203, 368-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.187, ч.2 ст.146 КК України та виправдати у зв`язку з не доведеністю, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.187, ч.2 ст.146 КК України, вчинені ним.
Запобіжний захід, обраний до обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати.
ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не пред`явлено.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області на тимчасово вилучене майно, а саме:мобільний телефон марки «Nokia 230» чорного кольору з SIM-картою мобільного оператору зв`язку «Київстар» з ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; - коробку від мобільного телефону марки «Nokia 230» чорного кольору із зазначенням ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; - мобільний телефон «Nokia 113» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_7 з SIM-картою мобільного оператору зв`язку «Київстар»; - зарядний пристрій від мобільного телефону чорного кольору; - скляну пляшку із рідиною світлого кольору об`ємом 0,75 л. з надписом «Unicowhite» в запакованому стані, накладений з метою збереження речових доказів.
Речові докази, а саме:
-мобільний телефон марки «Nokia 230» чорного кольору з SIM-картою мобільного оператору зв`язку «Київстар» з ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; коробку від мобільного телефону марки «Nokia 230» чорного кольору із зазначенням ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області повернути власнику після набрання вироком законної сили;

-мобільний телефон «Nokia 113» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_7 з SIM-картою мобільного оператору зв`язку «Київстар»; - зарядний пристрій від мобільного телефону чорного кольору,які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області повернути ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили;

-скляну пляшку із рідиною світлого кольору об`ємом 0,75 л. з надписом «Unicowhite» в запакованому стані,4 відрізки мотузки із органічних волокон у вигляді канату із округленим переплетом, упаковані в спеціальний пакет №INZ4020156 та поміщені до камери зберігання речових доказів Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, після набрання вироком законної сили знищити;
-компакт диск DVD-R «Verbatim» 4.7 gb серійний номер MAP 638 VG 18171113 із відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 19.06.2019 року, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах справи.
Документи, надані суду залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.
Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1