Справа № 159/1631/20
Провадження № 1-кп/159/236/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника ювенальної превенції сектору превенції Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 11.03.2020 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, українця, громадянина України, учня 11-Б класу ЗЗСО І-ІІІ ступеня №5 м.Ковель, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , 15 лютого 2020 року о 18 год. 15 хв., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом шляхом вільного доступу, таємно викрав з магазину АЗС «ОККО» пляшку лікеру «Єгермейстер» ємністю 0,5 л, чим завдав ТзОВ «Окко-Рітейл» в особі менеджера АЗС «Окко» розташованого по вул. Володимирській,120 в м.Ковелі, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 220 грн.

Таким чином, умисні дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), містить склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, у вчиненому розкаявся, підтвердивши повністю обставини викладені в обвинуваченні.

Крім повного визнання своєї винуватості факт скоєння інкримінованого обвинуваченим злочину доведено наступними доказами.

Факт скоєння вказаного кримінального правопорушення доводиться також наступними доказами:

- витягом з ЄРДР від 11 березня 2020 року підтверджено факт викрадення чужого майна, неповнолітнім ОСОБА_4 15 лютого 2020 року близько 18 год. 15 хв.;

- довідкою про вартість викраденого майна;

- повідомленням про відшкодування шкоди в добровільному порядку.

Розглядаючи вказане кримінальне провадження суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), умови життя неповнолітнього, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, вік, рівень розвитку, ставлення до вчиненого діяння.
До обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить відшкодування майнової шкоди повністю, визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, вчинення злочину в неповнолітньому віці.
Обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

При цьому, суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в службі дітей з приводу схильності до вчинення правопорушень не перебуває, виховується мамою, позитивно характеризується як по місцю навчання, так і по місцю проживання, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється, як низький.
Захисник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні просила суд, у відповідності до положень ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання та застосувати до нього заходи виховного характеру у виді застереження, посилаючись на особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, його щире розкаяння та те, що бездоганною поведінкою він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання та застосувати до нього заходу виховного характеру у виді застереження.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Обвинувачений та його законний представник, клопотання захисника про звільнення від покарання та застосування заходів виховного характеру підтримали, просили його задовольнити.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до переконання про можливість та обгрунтовність звільнення неповнолітнього обвинуваченого від покарання відповідно до вимог ч.2 ст.105 КК України.
Частиною 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ, про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинений обвинуваченими злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною, на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого вважає необхідним застосувати до неповнолітнього обвинуваченого заходи примусово виховного характеру у виді застереження.
Заходи забезпечення кримінального провадження до неповнолітнього обвинуваченого не обиралися.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені, процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 105 КК України, ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Речові докази у справі: диск DVD-R «VS», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при ній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, захиснику, законному представнику і прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1