ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2060/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/63/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік, не вчинить нового злочину й, виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та обов`язки, передбачені п. 2 ч. 2 ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 04.10.2017 року, близько о 16 годині 00 хвилин, рухався на технічно справному автомобілі «FORD FOCUS C-MAX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по з`їзду з проспекту Льва Ландау на проспект Московський в м. Харкові, та зупинився за світлофорним об`єктом, який знаходиться при виїзді на проспект Московський, на забороняючий сигнал світлофору. Не врахувавши дорожню обстановку, помилково вважаючи, що йому горить сигнал світлофора, що дозволяє рух, ОСОБА_7 , діючи з необережності, проявив необачність, не переконався перед початком руху, що він рухається безпечно та не створює небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, своєчасно не зреагував на небезпеку з боку автомобіля ВАЗ 21033 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по проспекту Московському з боку вулиці Дизельної в бік проспекту Петра Григоренка, несвоєчасно застосував гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху України, згідно яких: - 8.7.3 (е) «Сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; - 8.10 - «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1330-А/17 від 09.11.2017, заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді розрива медіального меніска лівого колінного суглоба, садна в області лівої гомілки. Відповідно до висновків комплексної експертизи відео-, звукозапису і автотехнічної експертизи № 158/1147/1148/17 від 23.02.2018, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «FORD FOCUS C-MAX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «FORD FOCUS C-MAX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 визначалася виконання ним вимог п.п. 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «FORD FOCUS C-MAX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам вимог п.п. 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України, які, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та не застосовувати до нього покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, в іншій частині просить вирок залишити без змін.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про те, що просить не розглядати його апеляційну скаргу, відмовившись від неї, адже він має клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примирення з потерпілим та закриття кримінального провадження стосовно нього, а прокурор, який брав участь в апеляційному перегляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , не заперечував щодо задоволення такого клопотання.
Потерпілим ОСОБА_9 та захисником обвинуваченого ОСОБА_8 також до початку апеляційного розгляду надані клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Також потерпілим ОСОБА_9 в своїй заяві зазначено про те, що обвинуваченим ОСОБА_10 матеріальна та моральна шкода, завдана йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодована в повному обсязі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого та його захисника, а також потерпілого, які підтримали клопотання, та прокурора, який не заперечував проти його задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Апеляційним судом встановлено, що 06.12.2019 обвинуваченим ОСОБА_7 подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження у відношенні нього. У клопотанні зазначено про те, що ОСОБА_7 відшкодував потерпілому у добровільному порядку матеріальні збитки та моральну шкоду у зв`язку з чим відбулося примирення обвинуваченого з потерпілим. (а.с. 161-161).
При цьому, потерпілим ОСОБА_9 подано нотаріально завірену копію заяви від 03.12.2019, в якій він вказує на те, що матеріальні збитки та моральна шкода завдана ОСОБА_7 відшкодована йому у повному обсязі. Моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_7 він не має. У зв`язку з примиренням з обвинуваченим просить звільнити ОСОБА_7 він кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження (а.с. 163).
Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції також подано клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у зв`язку з примиренням з потерпілим, та звільнити його від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є необережним злочином невеликої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 примирились й подали до апеляційного суду відповідні клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, спричинені матеріальні збитки та моральна шкода потерпілому ОСОБА_9 відшкодовані обвинуваченим у повному обсязі.
Наведене вище свідчить про наявність у даному кримінальному провадженні всіх умов, передбачених ст. 46 КК України, які в своїй сукупності являються підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, і таке звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідає вимогам закону.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження закривається судом.
Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За таких обставин, вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02. 2019 стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню, обвинувачений ОСОБА_7 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим ОСОБА_9 , кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закриттю.
Керуючись ст. 46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст. ст. 392, 404, 405, п.5 ч.1 ст.407, 409, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 - скасувати.
На підставі ст. 46 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим.
Кримінальне провадження №0001339 від 23.10.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

________________ ________________ ___________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4