Провадження № 1-кп/520/808/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси, в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000974 від 20.03.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні колегії суддів Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст. 115 КК України.
Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких та за яке законом сукупно передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення проти власності, життя та здоров`я особи, не одружений, офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у суспільстві. Обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що ризики прокурором не доведені, та ґрунтується на припущеннях, тривалий час перебуває під вартою, відсутнє підтвердження, що він переховувався, тому можливо обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Обвинувачений ОСОБА_7 має місце реєстрації за адесою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.
Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішені питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, тяжкості злочину, того факту, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю, та того факту, що передбачені ст.177 КПК України ризики не знизились та не відпали, колегія суддів приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження дії обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.
Клопотання захисника про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів вважає безпідставним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31,177-178,183,184,194,196,197,331,369-372 КПК України,колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відмовити на підставах викладених у мотивувальній частині ухвали.
Задовольнити клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області строком на 60 днів, тобто до 18.02.2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3