Провадження № 11-кп/824/1167/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005018 від 05.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на ст. 177 КПК України, якою встановлені ризики, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність, враховуючи його неналежну процесуальну поведінку під час судового провадження.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 27 січня 2020р. включно, з визначеннямзастави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96 050 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить зменшити розмір застави, замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом неправомірно зазначено про його неналежну процесуальну поведінку, що виразилась у неявці в судове засідання, оскільки про розгляд справи не знав, повідомлень не отримував, а при обранні запобіжного заходу не враховано наявності у нього цивільної дружини, яка на даний час є вагітною, постійного місця проживання, його працевлаштування на неофіційній роботі та незадовільний стан здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані копії письмових матеріалів кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

В обґрунтування ухвали суд зазначив, що на даний час існують ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, обвинувачення ОСОБА_7 пред`явлено у вчиненні тяжкого злочину, він є раніше судимою особою за вчинення умисних, корисливих, переважно тяжких злочинів, відсутні тісні соціальні зв`язки, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як існують обставин, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги про те, що такі дані залишилися поза увагою суду, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про сімейний стан обвинуваченого, про сталість соціальних зв`язків та про стан його здоров`я жодними доказами не підтверджені.

Колегія суддів вважає, що, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, наявність обвинувачення у вчиненні тяжкого корисливого злочину, поєднаного із застосуванням насильства щодо потерпілої, визначення альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є виправданим, оскільки на даній стадії судового розгляду такий розмір застави, у разі її сплати, здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою під вартою ОСОБА_7 .

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт, як просить обвинувачений в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним обрання відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: