ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1515/19 Справа № 211/5322/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001512 від 20 вересня 2018 року, щодо
ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривого Рогу Дніпропетровської область, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима,
обвинувачена у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
потерпілого - ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року, ОСОБА_5 визнано винуватою та призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2017, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та штрафу у розмірі 850 грн.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, за таких обставин.
Так, 18.09.2018 приблизно в 20:00 годин ОСОБА_5 , знаходилась за адресою мешкання по АДРЕСА_3 , де тривалий час доглядала за своїм свекром ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку зі станом його здоров`я та похилим віком.
Надалі, ОСОБА_10 , будучи оголеним, зайшов до приміщення кухні, тим самим демонструючи ОСОБА_5 вимогу, щодо придбання йому горілчаних напоїв, на що остання відмовила, та повідомила, що в неї немає ані грошей, ані горілки. Почувши це, будучи обуреним відсутністю горілки та грошових коштів на її придбання, ОСОБА_10 , висловлюючи своє невдоволення, стоячи в положенні навпроти ОСОБА_5 , в приміщені кухні, навмисно здійснив випорожнення на підлогу, забруднивши таким чином себе, та підлогу під собою.
Після чого, ОСОБА_10 ліг на ліжко, а ОСОБА_5 почала здійснювати процедури з його миття від фекалій, на що ОСОБА_10 почав вести себе агресивно, та намагався перешкодити ОСОБА_5 його мити.
В цей же момент, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин, та постійних моральних знущань зі сторони останнього.
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, за мотивами давньої неприязні до свекра через його поведінку та спосіб життя. Не переслідуючи мети спричинення йому смерті, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , проявляючи агресію, взяла з підвіконня вказаної кімнати металеву миску, ємністю 1 л, та, тримаючи вказаний предмет у правій руці, умисно, зі значною силою, завдала ОСОБА_10 , який знаходився в положенні лежачи на ліжку, невстановлену кількість ударів в область голови та верхніх кінцівок, в результаті чого останній впав з ліжка на підлогу.
Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 сіла зверху ОСОБА_10 , і, тримаючи вищевказану металеву миску, нанесла йому невстановлену кількість ударів в область голови, верхніх кінцівок та тулубу, після чого припинила свої злочинні дії.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: травматична руйнація лівого ока; 15 синців спинки носа, навколо правого та лівого ока, правої скронево-велично-передвушної області, тильній поверхні правої та лівої кисті, тильній поверхні правого та лівого зап`ястка, тильної поверхні правого передпліччя та лівого передпліччя на тільній поверхні, зовнішньо-бічної поверхні правого та лівого плеча, правої та лівої стопи; на тілі 12 саден лінійної форми в правій виличній, в правій перед вушній, в лівій величній лобної областях, на тильній поверхні правого ліктьового суглоба, на правому запьяску, на лівому зап`ястку, на передній та зовнішньо-бічної поверхні правого коліна, на правій стопі, на лівій бічній поверхні шиї у середині третині, на статевому члені; забійні рани лівій надбрівній області рана №1, на нижньому повіці лівого ока рана №2, у зовнішнього краю лівої брови рана №3, у лівій лобово-скроневій області рана №4, в тімьяно-потиличній області рана №5, в потиличній області рана №6, на тильній поверхні правої кисті правого зап`ястка, лівої лівого зап`ястку рана №7-19; крововиливи в м`які тканини голови, крововиливи під м`які мозкові оболонки мозку, деформація груді, перелом ребер праворуч та ліворуч з ушкодженням пристінкової плеври, лівобічний гемо пневмоторакс, вколочений перелом лівої таранної кістки, які, згідно Наказу Міністерства Охорони Здоров`я України №6 «Про правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
18.09.2018 о 21 годині 00 хвилин потерпілий ОСОБА_10 , знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , від отриманих тілесних ушкоджень, помер.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_5 покарання за скоєний нею злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, строком на 5 років позбавлення волі, та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном у 3 роки на підставі ст. 75 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник послався на те, що вирок є незаконним в частині призначеного покарання, занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. При цьому, вказує, що ОСОБА_5 визнала свою вину, щиро розкаялась у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, працює неофіційно, є інвалідом 3 групи, матеріальних та моральних претензій немає з боку потерпілого, який є її рідним сином та просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Також захисник вважає, що ОСОБА_5 знаходилася, під час вчинення злочину, у стані сильного душевного хвилювання.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинувачену, які апеляційну скаргу підтримали, потерпілого, який проти задоволення скарги не заперечував, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, роз`яснивши учасникам провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів та обмежився лише допитом обвинуваченої, потерпілого та дослідженням відомостей, що характеризують її особу.
Між тим, ухваливши рішення про розгляд кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд у вироку на підтвердження доведенності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину, послався на висновок експерта Криворізького міжрайонного відділу Дніпропетровського ОКЗ Бюро СМЕ №1660 від 05.10.2018, який не був предметом дослідження та йому, як доказу у провадженні, не була надана належна оцінка.
Наведені порушення кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та розцінює їх як істотні.
Згідно п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить зазначене порушення судом вимог ст. 370 КПК України, та виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Отже, скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4