провадження №1-кп/ 359/385/2020
справа №381/2996/18
УХВАЛА
Іменем України

18 лютого 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

при секретарі ОСОБА_12 ,

розглянувши під час підготовчого провадження із технічною відеофіксацією в залі Бориспільського міськрайонного суду клопотання прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000260 від 13.03.2018 обвинуваченим

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.п. 4,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.27, п.п. 6,11,12 ч.2 ст.115 КК України,

та клопотання адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт,

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2010 року, під час підготовчого провадження, прокурор Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 надав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 13 березня 2018 року приблизно в 15 год.30 хв., ОСОБА_5 , виконуючи досягнутої домовленості із ОСОБА_7 щодо умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_14 та отримавши за це грошові кошти у сумі 120000 доларів США, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , перебуваючи на внутрішньому подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, з особливою жорстокістю, наніс ОСОБА_14 ножем 25 ударів в область життєво важливих органів, що спричинило її смерть.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за п.п. 4,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, дії ОСОБА_7 - за ч.3 ст.27, п.п. 6,11,12 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор вказує, що вина обвинувачених доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження та відкриті сторонам обвинувачення і їх захисникам.

У клопотанні зазначено, що вчинене ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кримінальне правопорушення (злочин) відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Крім того, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином прокурор вважає, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Під час підготовчого засідання засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання та наполягає на його задоволенні.

Адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і їх підзахисні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заперечують проти задоволення клопотання прокурора, надавши суду клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт вважаючи, що подання прокурора необґрунтоване, немотивоване, не конкретизоване і не підтверджене будь-якими доказами.

При цьому адвокати наголошують на грубих порушеннях кримінально-процесуального кодексу, допущених прокурором.

Так, всупереч вимогам закону, клопотання не було вручено обвинуваченим та захисникам у встановлений законом термін, до клопотання не додані копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, перелік свідків, які прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду.

Крім цього адвокати стверджують, що ризики, про які зазначив у своєму клопотанні прокурор, голослівні, будь-яким доказами не підтверджені.

В той же час ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судима, має постійне місце роботи, реєстрації і проживання у м.Києві, де мешкає разом із сином та чоловіком, який є інвалідом 1-ої групи і без сторонньої допомоги не рухається. На утриманні у ОСОБА_7 знаходиться непрацездатна матір ОСОБА_16 , 1950 р.н., яка перебуває на обліку та лікуванні у психо-неврологічному диспансері.

В свою чергу ОСОБА_5 також має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи у м.Києві, де мешкає разом із сином та дружиною, має негативний стан здоров`я.

Враховуючи зазначене та те, що обвинувачені майже 2 роки знаходяться під вартою, а кримінальне провадження постійно передається із одного суду до іншого, без належного слухання по суті, прохають змінити запобіжний захід обвинуваченим із тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши документи, приєднані до клопотань, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає , що продовження строків тримання під вартою згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 197, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Судова колегія, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення за ознаками п.п. 4,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_7 - за ознаками ч.3 ст.27, п.п. 6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, - враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, судова колегія на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинувачених до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо них запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судовою колегією, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинувачених, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини їх життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 178 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

За правилом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Під час підготовчого провадження колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 має міцні соціальні та особисті зв`язки, раніше не судима, має постійне місце роботи та джерела прибутку, місце реєстрації і проживання у м.Києві, де мешкає разом із сином та чоловіком, який є інвалідом 1-ої групи і без сторонньої допомоги не рухається. На утриманні у ОСОБА_7 знаходиться непрацездатна матір ОСОБА_16 , 1950 р.н., яка перебуває на обліку та лікуванні у психо-неврологічному диспансері.

ОСОБА_5 також має міцні соціальні та особисті зв`язки, раніше не судимий, має постійне місце роботи та джерело прибутку, постійне місце проживання у м.Києві, де мешкає разом із сином та дружиною, має негативний стан здоров`я.

На протязі майже 2 років ОСОБА_5 та ОСОБА_7 знаходяться під вартою, кримінальне провадження відносно них було у провадженні чотирьох судів Київської області, передається із одного суду до іншого без належного слухання по суті.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не наведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не зазначено підстав для обрання обвинуваченим виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

З огляду на зазначені обставини та тяжкість кримінального правопорушення (злочину), у вчинені якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контролю строком на два місяці, з покладенням на них відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 183,192-194, 196 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контролю за місцем проживання в АДРЕСА_2 , терміном два місяці, тобто до 24.00 год. 17.04.2020 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи - прокурора або суду, із визначеною періодичністю та за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає та зареєстрований обвинувачений ( АДРЕСА_2 , ), без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання та/або місця роботи; здати (за наявності) на зберігання до компетентних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_5 становить до 24.00 год. 17.04.2020 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.
Обрати обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контролю за місцем проживання в АДРЕСА_3 , терміном два місяці, тобто до 24.00 год. 17.04.2020 року.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи - прокурора або суду, із визначеною періодичністю та за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає та зареєстрована обвинувачена ( АДРЕСА_3 ), без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання та/або місця роботи; здати (за наявності) на зберігання до компетентних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків обвинуваченій ОСОБА_7 становить до 24.00 год. 17.04.2020 року.
Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів групи прокурорів в даному кримінальному провадженні.
Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції по місцю проживання обвинувачених.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3