Справа № 520/4624/19
Провадження № 1-кп/520/636/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0002519 від 20.03.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

колишнього військовослужбовця призваного, у зв`язку із мобілізацією - інспектора прикордонної служби 3 категорії-інспектора відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави оперативної - бойової прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), у військовому званні «молодший сержант»,

19.10.2018 року засудженого вироком Малиновського районного суду м. Одеси, за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (іспитовий строк закінчився).

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст.408 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним у зв`язку із мобілізацією та проходячи військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - інспектора відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави оперативної - бойової прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), у військовому званні «молодший сержант», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби 12.09.2014 року о 08:00 годин вчинив дезертирство, тобто не з`явився вчасно на службу до розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від військової служби до 13.03.2015 року, не повідомляючи про себе органам військового управління, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , не оспорюючи викладених у обвинувальному акті фактів та обставин винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, та надав наступні покази, про те, що його було мобілізовано, а згодом, у вересні 2014 року військове формування, де він проходив службу, було передислоковано в Херсонську область. В цей час у нього народилась дитина, та він просив командування залишити його біля родини, однак був наказ командира про зміну дислокації. Оскільки ОСОБА_3 не хотів їхати від родини, він не прибув на збори у визначений час та у наступному не з`явився до органів військового управління. Про те, що його розшукують у зв`язку з дезертирством він дізнався в ході розгляду щодо нього іншого кримінального провадження, після чого він сам з`явився до військової прокуратури.

У скоєному ОСОБА_3 щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Звернувся до суду з заявою, згідно якої просив розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім дослідження тих доказів, які характеризують особу обвинуваченого, та його допиту відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються.
Судом було з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин, кримінального правопорушення, що сумнівів у добровільності його позиції немає.
Крім того обвинуваченому було роз`яснено, та обвинувачений визнав, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

З наведеного, оцінюючи надані суду докази, заслухавши покази обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, - дезертирстві, тобто нез`явленні на службу, з метою ухилитися від військової служби, - доведена у повному обсязі.

Санкція ч.1 ст. 408 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів винною особою, заснованих на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, характеристику, відомості про його сімейний стан, його щире каяття в скоєному правопорушенні та відсутність обтяжуючих обставин, факт відсутності матеріальної шкоди в наслідок вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином суд доходить висновку про те, що міра покарання ОСОБА_3 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, є такою, що відповідає передбаченій законом меті кримінального покарання.

Речові докази та витрати на проведення експертиз відповідно до змісту обвинувального акту відсутні, цивільний позов заявлено не було.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1