_________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

27.12.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,, при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 20.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів,
ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся cлідчий СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про тимчасовий доступ до речей і документів.
З клопотання cлідчого вбачається, що 04.09.2015 між ІНФОРМАЦІЯ_1 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 №6898-VI від 10.06.2015 укладено договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 0,1546 га, кадастровий номер :35:002:0018 у тому числі по угіддях: капітальна одноповерхова 0,0182 га; тимчасова забудова 0,0026 га; під проїздами, проходами та площадками 0,1338 га.

Згідно п. 6.1. Договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється за проектом відведення. Підставою розроблення проекту відведення земельної ділянки є: рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.10.2015 №5646-VI.

Згідно п. п. 3.1. та 5.1., 5.2. Договору, його укладено на 10 років, для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель. Категорія земель за основним цільовим призначенням землі рекреаційного призначення; вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

В подальшому, наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06.03.2018 №01-06/34 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва №33 назва об`єкта будівництва - реконструкція нежитлових будівель та споруд рекреаційного призначення під адміністративну будівлю, допоміжні споруди та інфраструктуру відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Також, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у 17.09.2018 року зареєстровано дозвіл ОД 78 на виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових будівель та споруд рекреаційного призначення під адміністративну будівлю, допоміжні споруди та інфраструктуру відпочинку, за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту на нежитлові будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , від 16.10.2014 площа земельної ділянки під будівлями складає 255,1 м. кв. (0,02551 га).

Разом з цим, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » передано земельну ділянку площею 0,1546 га.

Згідно відомостей Публічної кадастровою карти цільове призначення земельної ділянки :35:002:0018, яка знаходиться у комунальній власності - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Крім того встановлено, що земельна ділянка відповідно до Плану зонування території (зонінгу) м. Одеса, затвердженого рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.10.2016 №1316-VII розташована у проектній рекреаційній зоні озеленених територій загального користування (Р-3п), де можливе розміщення адміністративних будівель, допоміжних споруд та інфраструктури для відпочинку.

Зона Р-3 (Р-3п) Рекреаційна зона озеленених територій загального користування (відповідно до пояснювальної записки Генерального плану міста розділ 2 Режим забудови та використання території міста, п. 2.5 Перелік дозволених та допустимих видів забудови та використання земельних ділянок в межах територіальних зон) призначена для організації повсякденного відпочинку населення. До зонивходять парки, сквери, бульвари та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, об`єкти відпочинку, туризму, спортивні та рекреаційні для дітей та дорослих. Переважні види використання:1) зелені насадження загального користування: міські парки, у т.ч. спеціалізовані: спортивні, дитячі, меморіальні, зоологічні, ботанічні, виставкові; 2) лісопарки, гідропарки;3) сквери; 4) доріжки, майданчики для відпочинку; 5) набережні.Супутнівиди використання:1) водні поверхні; 2) адміністративні будівлі, допоміжні спору ди та інфраструктура для відпочинку; 3) ігрові майданчики; 4) спортивні майданчики; 5) пункти прокату ігрового та спортивного інвентарю; 6) комплекси атракціонів; 7) канатні дороги та фунікулери; 8) танцювальні майданчики, дискотеки; 9) літні театри, естради; 10) некапітальні відкриті заклади громадського харчування; 11) малі архітектурні форми декоративно-технологічного призначення; 12) скульптурні композиції, об`єкти декоративно-монументального мистецтва. Допустимі види використання (потребують спеціального дозволу або погодження): 1) пункти надання першої медичної допомоги; 2) підприємства громадського харчування (ресторани, кафе, бари); 3) громадські вбиральні. Використання території зони, розміщення підприємств і установ здійснюється відповідно до вимог Водного Кодексу та ДБН360 - 92**.

В свою чергу згідно п. 10.4 ДБН360 92Розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається: а) на землях заповідників, заказників, природних національних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків і водоохоронних зон.

Згідно п. 10.17 ДБН360 92 Розміри водоохоронних зон визначаються з урахуванням рельєфу місцевості, рослинного покриву, характеру їх використання і погоджуються з органами по регулюванню використання і охороні вод і землі місцевими органами державної виконавчої влади.У трикілометровій зоні узбережжя Азовського і Чорного морів забороняється будівництво: а) промислових підприємств та інших об`єктів, не пов`язаних з розвитком і обслуговуванням курортів, крім морських портів та інших об`єктів морського транспорту, об`єктів рибної промисловості і організацій, які виконують берегозміцнювальні та протизсувні роботи; б) індивідуального житла, крім населених пунктів, вказаних у розпорядженні Кабінету Міністрів України; в) будинків, споруд і комунікацій у приморських прибережних смугах завширшки менше 100 м від урізу води, а у приморських курортних зонах за наявності пляжу - менше 100 м від його суходільної межі.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води, що включає: території, розташовані між лінією максимального відпливу та лінією максимального напливу хвиль, зареєстрованих під час найсильніших штормів, а також територію берега, яка періодично затоплюється хвилями; прибережні території - складені піском, гравієм, камінням, ракушняком, осадовими породами, що сформувалися в результаті діяльності моря, інших природних чи антропогенних факторів; скелі, інші гірські утворення.

Користування пляжною зоною у межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів здійснюється з дотриманням вимог щодо охорони морського середовища, прибережної захисної смуги від забруднення та засмічення і вимог санітарного законодавства.

До узбережжя морів, морських заток і лиманів у межах пляжної зони забезпечується безперешкодний і безоплатний доступ громадян для загального водокористування, крім земельних ділянок, на яких розташовані гідротехнічні, гідрометричні та лінійні споруди, санаторії та інші лікувально-оздоровчі заклади, дитячі оздоровчі табори

У разі надання права користування пляжною зоною користувачі зобов`язані забезпечити безперешкодний та безоплатний прохід вздовж берега моря, морської затоки чи лиману.

У межах населених пунктів місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування виділяються та облаштовуються пляжні зони для безперешкодного та безоплатного користування.

Статтею 90 Водного кодексу України передбачено обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах.

Так, відповідно до вказаної статті прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об`єктів, об`єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об`єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов`язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд.

У межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних.

Згідно зі ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;

береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Відповідно до ст. 59 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 60 Земельного Кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Статтею 62 Земельного кодексу України передбачено обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах.

Так, відповідно до вказаної статті режим господарської діяльності на земельних ділянках прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах встановлюється законом.

У межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних.

Проте, як встановлено досудовим розслідуванням, фактично за вказаною адресою здійснюється будівництво багатоквартирного житлового будинку під виглядом апартаментів сімейного типу та організовано відділ продажу, що зафіксовано протоколом огляду відповідного інтернет ресурсу.

Крім того, у період часу з березня по вересень 2018 року посадовими особами товариства с обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_5 » внесені відомості до містобудівного розрахунку (ескізний проект) та робочого проекту з реконструкції нежитлових будівель та споруд рекреаційного призначення під адміністративну будівлю, допоміжні споруди та інфраструктуру відпочинку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме до архітектурного та конструктивного розділів проектів в частині планів поверхів будівлі та інших планувальних рішень, які не відповідають виду будівництва та класу наслідків об`єкта будівництва, які визначені у договорі оренди землі від 04.09.2015 зареєстрованого у реєстрі за №268 загальною площею 0,1546 га, укладеного між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ІНФОРМАЦІЯ_1 , з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель, нормам Земельного та Водного кодексів України та містобудівній документації - Генеральному плану міста Одеси та Зонінгу, а також містобудівному законодавству України, в частині визначення та розрахунку класу наслідків об`єкта будівництва.

Фактично генеральним проектувальником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » розроблено проект будівництва 8-ми поверхового багатоквартирного житлового будинку, проте з урахуванням того що діюче містобудівне законодавства України прямо забороняє будівництва житла на землях рекреаційного призначення, замість квартир застосували термін апартаменти, які відповідно до ДБН є нежитловим приміщенням, однак відповідно до розробленого містобудівного розрахунку (ескізного проекту) вбачається щодо відповідно до планів поверхів будівлі передбачено на кожному поверсі лише апартаменти різних площ та не передбачені додаткові площі (зони) для відпочинку людей, а тому запроектована адміністративна будівля не передбачено для відпочинку, та відповідно до положень Земельного кодексу України та Державних будівельних норм України не відноситься до об`єктів рекреаційно-оздоровчого призначення.

Будучи достовірно обізнаними про цільове призначення земельної ділянки та проте, що вона знаходиться в зоні рекреаційного призначення, а також розуміючи клас наслідків об`єкта будівництва, посадові особи товариства з обмеженої відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приблизно у березні 2018 року затвердили проектну документацію та надали її до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що потягло за собою отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва № 33, затверджені 06.03.2018 ІНФОРМАЦІЯ_3 - реконструкції нежитлових будівель та споруд рекреаційного призначення під адміністративну будівлю, допоміжні споруди та інфраструктуру відпочинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, на підставі отриманих містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва № 33 посадові особи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із залученням посадових осіб ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у період часу з березня по вересень 2018 року розробили проект реконструкції нежитлових будівель та споруд рекреаційного призначення під адміністративну будівлю, допоміжні споруди та інфраструктуру відпочинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Вищевказані документи посадові особи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надали до ІНФОРМАЦІЯ_6 в наслідок чого Управлінням було у вересні 2018 року зареєстровано дозвіл на будівельні роботи з реконструкції нежитлових будівель та споруд рекреаційного призначення під адміністративну будівлю, допоміжні споруди та інфраструктуру відпочинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, під час досудового розслідування, з метою надання відповідної кримінально-правової кваліфікації незаконним діям осіб, виникла необхідність у встановленні обставин, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим, є необхідність у проведенні заходу забезпечення кримінального провадження-тимчасового доступу до речей і документів.
В судове засідання слідчий не з`явився, разом з тим слідчим до клопотання було долучено заяву, в якій він просив розгляд клопотання проводити за його відсутності.
Вказане клопотання, згідно вимог ч. 2 ст. 163 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду без виклику осіб, у володінні яких знаходиться зазначені у клопотанні документи.
Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей та документів зазначається: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Проаналізувавши зазначені норми Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення не було дотримано вищевказаних вимог при підготовці та зверненні до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, з огляду на наступне.
Так, з поданого стороною обвинувачення клопотання не вбачається належного дотримання стороною обвинувачення вимог п. п. 5, 6, 7 ч. 2 ст. 160 КПК України, оскільки подане клопотання не містить належного обґрунтування в частині значення зазначених у клопотанні документів для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, а також в частині можливого використання як доказів відомостей, які містяться в таких документах та обґрунтування необхідності вилучення оригіналів документів.
Викладене свідчить про не відповідність клопотанням вимогам п. п. 5, 6, 7 ч. 2 ст. 160 КПК України, а відтак, згідно ч. 5 ст. 163 КПК України, таке клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 132, 159, 160, 163 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження від 20.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України України відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1