ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336-5843-19

пр. 1кп-336-703-2019

11 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,-

про вчинення злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2016 року наказом № 63-рс командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця за контрактом, старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду кухар взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

Однак, 20 грудня 2017 року старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину без поважних причин військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно перебував за межами частини НОМЕР_1 до 25 січня 2018 року.

Він же, 21 квітня 2018 року о 09 годині 00 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину без поважних причин військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводить на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 02 вересня 2019 року.

Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення, згідно яких дійсно він проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», 20 грудня 2017 року самовільно, без поважних причин залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза її межами до 25 січня 2018 року. Він же, 21 квітня 2018 року о 09 годині 00 хвилин, самовільно, без поважних причин, залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза її межами до 02 вересня 2019 року. У вчиненому щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, яксамовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини, що відобразились у порушенні порядку несення військової служби, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я:неодружений, має малолітню дитину, на обліку у лікарів не перебуває, не інвалід, тимчасово не працює, має постійне місце проживання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, встановлено, що хоча обвинувачений і вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, він свою провину визнав повністю та критично ставиться до вчиненого, судимостей не має. Ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинівяк ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні був обраний запобіжний захід домашній арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти наОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 час його перебування під вартою у період з 2 вересня 2019 року по 18 жовтня 2019 року.

До набрання вироку суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін домашній арешт, заборонивши йому цілодобо залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладанням на нього обов`язків:
1) прибувати до слідчого, прокурора, в суд за першим викликом;
2) повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання;
3) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає (с-ще Зелений Під), без дозволу слідчого, прокурора, суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1