Справа № 478/554/20 Провадження № 1-в/478/110/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника Казанківської ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка в режимі відеоконференції з Казанківською ВК № 93 клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.
Представник Казанківської ВК № 93 та прокурор проти клопотання засудженого заперечували.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.08.2016 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03.02.2017 року, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.08.2016 року в частині призначеного покарання залишено без змін. Початок строку відбування покарання обчислюється з 11.08.2016 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 11.08.2016 року по 03.02.2017 року (включно) в строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду від 02.10.2018 року, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.08.2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 03.02.2017 року залишено без змін.
На момент розгляду клопотання невідбутий строк покарання засудженого складає 1 рік 8 місяців 29 днів.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній з 25.06.2019 року відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93).
Так, з згідно довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 07.05.2020 року, за період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має два заохочення: за благоустрій місць позбавлення волі (від 30.10.2019 року, 16.01.2020 року), та два стягнення: 8 та 9 діб ДІЗО за зберігання заборонених предметів (від 04.09.2017 року, 18.04.2018 року).
З витягу з протоколу №5 від 12.03.2020 року засідання адміністративної комісії Казанківської ВК №93 з питань застосування до засуджених заохочувальних норм, встановлення адміністративного нагляду вбачається, що комісією прийнято рішення про відмову засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 07.05.2020 року, засуджений ОСОБА_5 прибувши до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №8 та працевлаштований каменотесом з ручної обробки граніту, до роботи ставиться добре, приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна і предметів установи. Відповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань.
У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою. Законні вимоги представників адміністрації виконує тільки під контролем. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» з 01.11.2019 року. Дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості.
Наведені обставини в сукупності із встановленими судом даними про особу, його поведінкою за весь час відбуття покарання, тяжкістю вчиненого ним злочину, дає підстави вважати про неготовність його на даний час до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки. При цьому, сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень у певному періоді не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд,
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення- відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1