Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1182/19
Провадження № 1-кп/542/16/20
В И Р О К
іменем України

09 січня 2020 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000468 від 31.08.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Карлівка Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-18.08.2000 року Карлівським районним судом за ст.17, 140 ч.3, 44 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з іспитовим строком 2 роки;
-26.06.2001 року Карлівським районним судом за ст.140 ч.3, 44 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, з застосуванням ст.43 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 3 роки 6 місяців;

-20.12.2001 року Красноградським районним судом Харківської області за ст.185 ч.2, 89 ч.1, 70, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі строком 4 роки;

-03.02.2003 року Карлівським районним судом за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.71 КК України приєднане покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 20.12.2001 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 8 місяців;
-07.10.2003 року Кегічевським районним судом Харківської області за ст.185 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців;

-18.12.2008 року Карлівським районним судом за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробувальним строком 2 роки;

-23.12.2011 року Карлівським районним судом за ст. 190 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України приєднано покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 18.12.2008 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 5 місяців 15 днів позбавлення волі;
-14.06.2012 року Карлівським районним судом за ст. 121 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років. На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 23.12.2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. 25.08.2016 року звільнений умовно достроково, невідбутим строк 1 рік 11 місяців 19 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

31.08.2019 року близько 05 години ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, направлений на викрадення початків кукурудзи, прийшов на поле № 10.16.16.01.01.08, яке знаходиться в оренді в СТОВ «Говтва» МФО 351005, ЄРДПУ 13952156, що розташоване в с.Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення початків кукурудзи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю небезпеки викриття зі сторони власників та інших осіб, діючи повторно, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу зірвав та намагався викрасти початки кукурудзи загальною вагою 75 кілограм, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи №129/19 від 03.09.2019 року становить 450 грн., чим завдав матеріальної шкоди СТОВ «Говтва» на вказану суму.

Проте, ОСОБА_3 не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину (кримінального правопорушення) до кінця, так як був помічений службою охорони СТОВ «Говтва», які викликали працівників поліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та суду показав, що він, дійсно у кінці серпня 2019 року близько 05 год., приїхав на велосипеді на поле в с.Мала Перещепина, щоб зірвати початки кукурудзи. Він наламав кукурудзу, склав її до мішків, які взяв з собою із дому, та виходив з ними з поля, коли був помічений працівниками охорони, які підійшли до нього. Кукурудза йому була потрібна для годування птахів у власному господарстві. Всього він зірвав 75 кг. кукурудзи, вона була зважена працівниками поліції.
Представник потерпілого сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» в судовому засіданні пояснив, що викрадені початки кукурудзи були повернуті в повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом зясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом розяснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а також особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений скоїв злочин, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий, має постійне місце мешкання, задовільно характеризується за місцем проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває,
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При цьому суд не враховує рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання, оскільки повторність вже врахована як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, що відповідає роз`ясненням, що містяться в п.19 постанови Пленуму ВСУ від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», згідно з якими, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працює неофіційно, те, що злочинні дії не заподіяли тяжких наслідків, виходячи з обсягу викраденого майна та повернення його потерпілому, враховуючи позицію представника потерпілого, наявність пом`якшуючих обставин, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

При цьому згідно досудової доповіді, складеної Новосанжарським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, з огляду на інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства. (а.с. 34-38).
Суд же дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, виходячи з тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, досить молодого віку обвинуваченого, виявленого обвинуваченим під час судового розгляду щирого каяття у вчиненому, усвідомлення обвинуваченим серйозності наслідків своїх протиправних дій, що нівелює вказаний у досудовій доповіді висновок.
Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст. ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом випробувального строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази:
- 75 кг. початків кукурудзи, передані на зберігання під розписку представнику потерпілого залишити власнику СТОВ «Говтва».
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1