Провадження № 11-сс/4823/111/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

представника скаржника адвоката ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника відділення СВ Чернігівського відділу поліції ОСОБА_9 та накладено арешт на майно ОСОБА_10 , а саме: автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , що перебуває у її власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; із забороною ОСОБА_11 та ОСОБА_7 відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним автомобілем. Слідчий суддя зазначив, що вказаний у клопотанні слідчого автомобіль «Volkswagen» є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення його зберігання та повного, об`єктивного і всебічного розслідування кримінального провадження на нього необхідно накласти арешт.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля, посилаючись на невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вказав на відсутність підстав для накладення арешту на транспортний засіб і передчасність такого арешту. Зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 користується автомобілем тривалий час, є його фактичним володільцем, використовує транспортний засіб для заробітку в якості таксі, гроші від чого необхідні для сплати аліментів та утримання себе. Крім того, після розлучення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 домовились, що автомобіль, як спільно придбане майно, залишиться у володінні ОСОБА_7 , а власність оформлюється на його сестру. За це ОСОБА_13 отримує компенсацію своєї частки в сумі 2000 доларів США. Вказав, що за даних обставин у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 КК України.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_7 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим Чернігівського відділу поліції ОСОБА_9 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.11.2019 року за №0007512, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як убачається з матеріалів справи, 19.02.2020 року постановою слідчого поліції ОСОБА_9 автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2008 року, номер шасі НОМЕР_1 - оголошено в розшук.

24.02.2020 року вищевказаний транспортний засіб було виявлено та вилучено поряд з буд.№10-Б по вул. Новій у м. Чернігові.

Згідно постанови слідчого поліції ОСОБА_9 від 24.02.2020 р. автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Caddy», 2008 року, р.н. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

За таких підстав, з метою запобігання можливості приховування вказаного у клопотанні слідчого майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 КК України, є безпідставним, оскільки у даному випадку арешт накладався на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому арешт, згідно чинного кримінального процесуального законодавства, може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, за наявності відповідних підстав.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» також, зокрема, зазначила, що доведеність факту вчинення злочину та його характеру сама по собі є метою досудового розслідування.

Відтак, доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді є непереконливими та такими, що не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2020 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4