Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2902/19
Провадження № 1-в/553/34/2020
У Х В А Л А
Іменем України

03.02.2020 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

представника ПВК - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт, -

В С Т А Н О В И В :
У грудні 2019 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, посилаючись на те, що за весь час відбування покарання призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.03.2017 року ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання, зарекомендував себе з позитивного боку, стягнень не мав. Має можливість та бажання працювати, ТОВ "Чисте місто ЕКО" гарантує його офіційне працевлаштування з окладом 4673 грн. 00 коп. на місяць.

Засуджений ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити. Захисник наголосив на тому, що просить замінити невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_6 на інше більш м`яке покарання у виді виправних робіт строком на 2 роки з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави.

Представник ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого фактично не заперечував, вказував, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів що стає на шлях виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що покарання максимальний строк покарання у виді виправних робіт кримінальним законодавством передбачений у розмірі 2 роки, тоді як невідбута засудженим ОСОБА_6 частина покарання у виді позбавлення волі перевищує вказану межу.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.03.2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, та засуджений до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.09.2016 року за ч. 2 ст. 289 КК України та остаточно призначене покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Змінено запобіжний захід до набрання вироку законної сили, взявши його під варту негайно із зали суду. Строк відбування покарання вирішено рахувати з 30.03.2017 року, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Засуджений ОСОБА_6 покарання відбуває з 30.03.2017 року, за період перебування в ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 31.05.2017 року ОСОБА_6 міру покарання відбуває в ДУ "Полтавська виправна колонія № 64".
З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" та затвердженої начальником установи 13.01.2020 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядок дня установи за що був сім раз заохочений. Стягнень не має. Дотримується правомірних взаємовідносин із персоналом установи, виконує їх законні вимоги. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування та з благоустрою території і приміщень установи виконання покарань, має достатній необхідних навичок, розуміє суспільну необхідність їх виконання. За станом здоров`я працездатний. Працевлаштований в бригаді електрозварників, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться добре, з поставленими завданнями справляється. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначення. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Правова просвіта". Заходи виховного характеру відвідує, робить для себе вірні висновки. У відведений час читає художню літературу та дивиться програми телепередач. З рідних має батьків та брата, зв`язок із ними підтримує шляхом телефонних розмов, спілкується із ними на побаченнях, отримує від них посилки та передачі. За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Підтримує рівні стосунки у середовищі засуджених. Вину у скоєному злочині визнає. Виконавчих листів на засудженого до установи не надходило. Станом на 10.01.2020 року оцінка ступеню виправлення: "Став на шлях виправлення".
Судом достовірно встановлено, що станом на час розгляду даної справи ОСОБА_6 відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання, відповідно, у нього виникло право на застосування положень ст. 82 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України підставою для застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким може бути те, що засуджений став на шлях виправлення.
Як встановлено в ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що під час відбування покарання він постійно працював на виробництві установи, відповідно до довідки головного бухгалтера установи, ОСОБА_6 нараховувалася заробітна плата в період з червня 2017 року по грудень 2019 року і становить в загальному розмірі 15662 грн. 79 коп.

З довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_6 та матеріалів його особової справи вбачається, що за період з 30.03.2017 року, тобто майже 3 роки, він має 7 заохочень, які застосовувались до нього 16.10.2017 року, 15.01.2017 року, 16.04.2018 року, 16.07.2018 року, 16.10.2018 року, 16.07.2019 року, 15.10.2019 року, стягнень не має.

Питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_6 вирішувалось на засіданні комісії ПВК (№ 64) 16.09.2019 року, було прийнято рішення про відмову в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про можливість заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке у виді виправних робіт як такому, що не досяг необхідного ступеню виправлення. Представники установи виконання покарань визнали застосування такого заходу до засудженого передчасним через невпевненість в його правослухняній поведінці в умовах неповної ізоляції та нагляду.

Досліджені судом докази свідчать, що засідання комісії ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" у вересні 2019 року, де вирішувалось питання щодо застосування положень ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_6 , він продовжує сумлінно працювати, за що отримав заохочення 15.10.2019 року, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, порушення порядку відбування покарання та режиму утримання засуджений не допускав, жодних претензій з приводу виконуваної ним роботи та поведінки у адміністрації установи немає, характеризується він фактично позитивно.

Представник ПВК № 64 пояснив суду, що на даний час дана оцінка ступеню виправлення засудженого ОСОБА_6 "Став на шлях виправлення". Це відображене також і характеристиці засудженого, затвердженій начальником установи 13.01.2020 року.

Крім того, надані суду захисником засудженого документи свідчать про існування реальної можливості працевлаштування ОСОБА_6 за місцем його постійного проживання в м. Лубни Полтавської області, що об`єктивно підтверджується довідкою ТОВ "Чисте місто ЕКО" від 03.10.2019 року про наявності вакансії вантажника та листом вказаного товариства від 01.10.2019 року про гарантування офіційного працевлаштування ОСОБА_6 на вказану посаду з окладом 4673 грн. на місяць згідно штатного розпису.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про доведеність існування обставин, передбачених ст. 82 КК України, які є підставою для застосування до ОСОБА_6 заміни покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді виправних робіт.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав стверджувати, що засуджений став на шлях виправлення та як особі, що відбула 1/2 частини призначеного покарання, й не віднесена до кола осіб, визначених в ч. 2 ст. 57 КК України, на підставі ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді позбавлення волі може бути замінена йому на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, а тому вважає, що клопотання адвоката засудженого підлягає задоволенню.

З наявних у справі матеріалів, в тому числі характеристики засудженого ОСОБА_6 , вбачається, що строк покарання у виді позбавлення волі, призначений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.03.2017 року, закінчується 27.03.2022 року. Відповідно, невідбута частина покарання станом на час розгляду справи судом складає 2 роки 01 місяць 24 дні.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
У ст. 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що невідбута частина покарання засудженому ОСОБА_6 може бути замінена покаранням у виді виправних робіт строком не більше 2 років в межах, визначених в ч. 1 ст. 57 КК України, з відрахуванням 20% заробітної плати в дохід держави щомісячно.
На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537-539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотанням адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт - задовольнити.
Замінити засудженому ОСОБА_9 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.03.2017 року - більш м`яким покаранням у виді виправних робіт строком на 2 роки з відрахуванням 20% заробітної плати в дохід держави щомісячно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1