ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/678/20 Справа № 205/3183/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
встановила:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0001089, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України та накладено арешт на автомобіль марки BMW 730, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_6 , та який належить ОСОБА_8 .
Рішення суду обґрунтовано наступним.
В провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000537, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 22.02.2020 року поблизу буд. 47, розташованого по пр. С. Нігояна в м. Дніпро, працівником патрульної поліції було зупинено автомобіль марки BMW 730, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , в ході перевірки було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , мало явні ознаки підробки. Реєстрація автомобіля від 22.12.2011 року, який належав наявний державний номер НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , 03.01.2020 року була знята з обліку з послідуючою здачею свідоцтва в архів, у зв`язку з перереєстрацією на нового власника. При огляді ідентифікатора НОМЕР_2 , виявлені явні ознаки механічного втручання, що можуть свідчити про його заміну кустарним шляхом, в зв`язку з чим вказаний автомобіль було вилучено та направлено до Новокодацького ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області.
Згідно висновку експерта № 19/104-9/1/124 від 29.04.2020 року, клеймо ідентифікаційного номеру кузова, наданого на дослідження автомобіля марки «BMW 730d», днз НОМЕР_3 , підлягало замінам первинного змісту. Первинний номер було змінено шляхом видалення верхнього шару металу з послідовним нанесенням клейма WBAGM21090DR53986 саморобним способом. Первинний ідентифікаційний номер кузова (VTN) НОМЕР_5 . Клеймо ідентифікаційного номеру кузова НОМЕР_2 наданого на дослідження автомобіля марки «BMW 730d», днз НОМЕР_3 не відповідає заводському.
На підставі вищевикладеного з матеріалів кримінального провадження № 0000537 були виділені матеріали відносно невстановленої особи, яка здійснила заміну номерів шасі автомобіля марки BMW 730, д.н.з. НОМЕР_3 , в матеріали кримінального провадження за № 0001089 від 30.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Постановою слідчого від 23.02.2020 року вищезазначений автомобіль визнано речовим доказом.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що зазначений вище автомобіль відповідає критерію речового доказу у даному кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України, зокрема, може мати значення знаряддя вчинення кримінального правопорушення, міг зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. З ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на автомобіль.
Володілець тимчасово вилученого майна - ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати.
Посилається на те, що автомобіль було вилучено 22 лютого 2020 року, а клопотання слідчого про накладення арешту подано 30 квітня 2020 року, тобто більше ніж через два місяці після вилучення майна.
Про дату судового засідання повідомлено не було, тому вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Вказує, що доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержано злочинним шляхом, чи є знаряддям злочину, не надано.
В ухвалі слідчого судді від 04.05.2020 року зазначено, що постановою слідчого від 23.02.2020 року вищезазначений автомобіль визнано речовим доказом. Однак це стосується кримінальної справі від 23.02.2020 року.
У кримінальному провадженні № 0001089 від 30.04.2020 року, постанови про визнання автомобіля речовим доказом не існує. Тобто орган досудового розслідування до клопотання про арешт майна у одному кримінальному провадженні долучив матеріали, здобуті в рамках іншого провадження. Додані до клопотання слідчого докази не можуть бути враховані слідчим суддею, оскільки вони є недопустимими в даному кримінальному провадженні.
Під час апеляційного розгляду власник майна ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Враховуючи, що в засідання суду першої інстанції власник майна ОСОБА_6 не викликався, згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, строк апеляційного оскарження судового рішення останнім вважається не пропущеним.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, може бути оскаржена ухвала слідчого судді про арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2020 року за №0000537, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 22.02.2020 року поблизу буд. 47, по пр. С.Нігояна в м. Дніпро, працівником патрульної поліції було зупинено автомобіль марки BMW 730, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 та встановлено, що останній керував транспортним засобом, без посвідчення водія. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , мало явні ознаки підробки.
За допомогою інформаційно-пошукових баз МВС було встановлено, дана реєстрація автомобіля від 22.12.2011 року, який належав наявний державний номер НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , 03.01.2020 року була знята з обліку з послідуючою здачею свідоцтва в архів, у зв`язку з перереєстрацією на нового власника. При огляді ідентифікатора НОМЕР_2 , були виявлені явні ознаки механічного втручання, що можуть свідчити про його заміну кустарним шляхом, в зв`язку з чим вказаний автомобіль було вилучено та направлено до Новокодацького ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області.
Згідно висновку експерта № 19/104-9/1/124 від 29.04.2020 року, клеймо ідентифікаційного номеру кузова, наданого на дослідження автомобіля марки «BMW 730d», днз НОМЕР_3 , підлягало замінам первинного змісту. Первинний номер було змінено шляхом видалення верхнього шару металу з послідовним нанесенням клейма WBAGM21090DR53986 саморобним способом. Первинний ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_6 . Клеймо ідентифікаційного номеру кузова НОМЕР_2 наданого на дослідження автомобіля марки «BMW 730d», д.н.з. НОМЕР_3 не відповідає заводському.
23.02.2020 року вказаний автомобіль, ключі запалювання від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
23.02.2020 року слідчий СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на автомобіль марки BMW 730, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_6 .
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для накладення арешту на майно є необґрунтованими.
З огляду на положення ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Заборона розпорядження та відчуження вказаним майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.
Крім того, власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для застосування арешту.
Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази, що арештоване майно було одержано злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи є знаряддям злочину, є необґрунтованими.
Не є слушними і його твердження про те, що орган досудового розслідування до клопотання про арешт майна у одному кримінальному проваджені долучив матеріали, здобуті в рамках іншого провадження.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 23.02.2020 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України за № 0000537.
Постановою слідчого від 23.02.2020 року автомобіль марки BMW 730, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_6 , ключі запалювання від вказаного автомобіля та свідоцтво про його реєстрацію були визнані речовим доказом.
В ході проведення досудового розслідування було проведено судово-трасологічну експертизу, під час якої встановлено, що клеймо ідентифікаційного номеру кузова зазначеного вище автомобіля підлягало замінам.
З матеріалів кримінального провадженні № 0000537 були виділені матеріали щодо недоставленої особи, яка здійснила заміну номерів шассі автомобіля марки BMW 730, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , в матеріали кримінального провадженні за № 0001089 від 30.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Постановою прокурора від 19.03.2020 року тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000537 від 23.02.2020 року, а саме: автомобіль BMW 730, 2003 року випуску, повернуто ОСОБА_6 .
Таким чином, порушень, допущених органом досудового розслідування, на які вказує апелянт, під час апеляційного перегляду справи встановлено не було.
Колегія суддів зазначає, що у даному кримінальному провадженні ведеться досудове розслідування, і встановлення осіб, ймовірно причетних до вчинення злочину, є завданням наступних стадій провадження.
Як зазначено в рішенні Європейського суду від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обмеження прав та свобод особи на етапі досудового розслідування обставини, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а вирішення питання про наявність складу кримінального правопорушення є завданням послідуючих стадій кримінального провадження.
Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказаний автомобіль, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження та збереження речових доказів.
Доводи захисту з приводу порушенням слідчим строку подання клопотання про накладення арешту, також є необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів клопотання, після вилучення зазначеного автомобіля 22.02.2020 року, на наступний день, тобто 23.02.2020 року слідчий звернувся до суду клопотанням про арешт майна.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2020 року клопотання слідчого було повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Після виділення матеріалів кримінального провадження № 0001098 в окреме провадження, 30.04.2020 року слідчий звернувся до суду клопотанням про накладення арешту на автомобіль, ключі запалювання від нього до свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу.
Таким чином, доводи захисника щодо сумнівності підстав для накладення арешту, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.
Керуючись ст.ст.131,132,170-173,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року про задоволення клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001089, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України та накладення арешту на автомобіль марки BMW 730, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_6 , та який належить ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: