Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 499/1148/18
Номер провадження: 1-кп/511/19/20
13.01.2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора про подовження запобіжного заходу відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. с. Руська Слобідка Іванівського району Одеської області, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
З 15.01.2019 року в Роздільнянському районному суді Одеської області перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000073 від 08.03.2018 року.

Ухвалою суду від 17.01.2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду даного кримінального провадження терміном на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність подовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 2 місяці на період судового розгляду справи, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, а також з огляду на міру покарання, яка передбачена за вказаний злочин, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, так як підстав для подальшого утримання під вартою обвинуваченого не має. Прокурор вкотре наголошує лише формально на наявність ризиків, передбачених КПК у випадку зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 . Останній має зареєстроване місце проживання на території України, четверо дітей, двоє з яких неповнолітні, до затримання працював та утримував сім`ю. Висунута йому прокурором підозра не є обґрунтованою, докази по справі свідчать про те, що він взагалі непричетний до інкримінованого йому злочину.

Інші учасники процесу також просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, інших учасників процесу, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а обвинуваченому належить подовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого. експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вкотре суд звертається до практики Європейського суду з прав людини , низки його рішень та рішення «Холодков і Холодкова проти України» де суд зазначив, що обов`язок охороняти право на життя за статтею 2 Конвенції, взятий у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в ... Конвенції», за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування, якщо осіб було вбито у результаті застосування сили.

Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання положень національного законодавства, яке охороняє право на життя. Форми розслідування, які забезпечать досягнення цих цілей, можуть бути різними залежно від обставин.

Будь-який недолік у розслідуванні, який підриває його здатність встановити причину смерті або винних осіб, ставитиме під сумнів дотримання цього стандарту (рішення у справі «Гонгадзе проти України»)
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Так, суд, обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 такий вид запобіжного заходу на час розгляду кримінального провадження у суді, зазначив, обґрунтовував свій висновок тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, а також суд зазначив, посилаючись на досліджені матеріали що стосуються особи обвинуваченого, надані прокурором та захистом, що мета такого запобіжного заходу - уникнути ризиків впливу обвинуваченого на свідків, ризику у будь-який спосіб перешкоджати розгляду даного кримінального провадження, не з`являтись на виклик до суду і переховуватись від правосуддя.

Так дане кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді з 19.01.2019 року, по даній справі були допитані свідки, досліджені письмові та речові докази, і в судовому засіданні обвинувачені на пропозицію суду дати свідчення в суді погодилися їх надати і 19.11.2019 року попросили перерву до наступного судового засіданні для підготовки до даної процесуальної дії, на що суд погодився з метою недопущення порушення прав обвинувачених у суді.

Відтак дане кримінальне провадження знаходиться на стадії закінчення судового слідства.

Суд вважає, що з огляду на стадію процесу, коли судове провадження може бути закінчено винесенням остаточно рішення, підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу не має.

Суд вважає, що частково наведені прокурором ризики для подовження терміну тримання під вартою все ж таки існують і вони не відпали, зокрема це можливість переховуватись від суду з метою ухилення від явки до суду, а також з огляду на те, що судове слідство не завершилась, можливість впливати на його хід в інший спосіб.

При цьому стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого з огляду на його поведінку до затримання.

Також суд вважає, що застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Також суд приймаючи таке рішення вважає за необхідне зазначити , що задоволення клопотання прокурора про подовження обвинуваченому терміну тримання під вартою не є свідченням його упередженості та безсторонності суду з огляду на таке.

Відповідно до висновку ЄСПЧЛ, висловленому при розгляді справи "Лада проти України" ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 6 Конвенції забороняє передчасне висловлення судом думки про те, що той, «кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення», є винним або винною до того, як це буде доведено відповідно до закону. Послідовний підхід Суду полягає у тому, що право на презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява державного посадовця щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відображає думку про її вину до того, як таку вину буде доведено відповідно до закону. Навіть за відсутності будь-якого формального висновку достатньо того, що існують певні міркування, які дозволяють припустити, що суд або посадова особа вважають особу, яка обвинувачується, винною. Необхідно встановити принципову відмінність між твердженням про те, що хтось тільки підозрюється у вчиненні злочину, та чіткою заявою, що особа вчинила злочин, за відсутності остаточного вироку.
Ухвали, які протягом розгляду даного кримінального провадження виносить суд щодо подовження терміну тримання під вартою обвинуваченому, ухвалюються судом при обранні запобіжного заходу, тобто питання щодо вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину явно не входило в межі розгляду даних клопотань.
Суд вважає, що процесуальні ж дії судді щодо подовження цього строку, а також вчинення інших процесуальних дій, незгода учасників справи з цими рішеннями, не можуть розглядатися як порушення прав учасників процесу або як невиконання судом одного із важливих принципів судочинства - безсторонності та незалежності суду і є захистом надуманими.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Тому суд вважає, що наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про подовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , - задовольнити.

Подовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обвинуваченого , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань УДПСУ України в Одеській області № 21 на строк 60 (шістдесят) днів - до 12.03.2020 року включно.
Копію ухвали направити в Одеську установу виконання покарань УДПСУ України в Одеській області № 21 - для виконання, прокурору Роздільнянського місцевої прокуратури, ОСОБА_4 - для відома.

Ухвала підлягає оскарженню відповідно до діючого законодавства.

Головуючий суддя: ОСОБА_1