Справа № 953/2966/20
н/п 1-кс/953/4937/20
"26" червня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
встановив :
На ОСОБА_5 станом на 04.05.2016 були покладені обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру, а саме відповідно до розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступником начальника ГУ Держгеокадастру, затвердженому наказом ГУ Держземагентва у Харківській області від 10.04.2013 №28, який був чиннимдо 07.06.2017, начальник ГУ Держгеокадастру здійснює керівництво головним управлінням та несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності згідно з Конституцією та законами України, реалізує повноваження Держгеокадастру України на території Харківської області, здійснює передачу відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність для всіх потреб в межах Харківської області, підписує накази головного управління.
Поряд з цим, відповідно до пп. 12 п. 4, пп. 1, 2, 11 п. 11 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 №14, та Положення про ГУ Держгеокадастру, затвердженого наказом Держгеокадастру України від 03.03.2015 №21, ГУ Держгеокадаструрозпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Харківської області, начальник ГУ Держгеокадастру здійснює керівництво головним управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, організовує та забезпечує виконання головним управлінням Конституції та законів України, підписує накази головного управління.
Одночасно, ОСОБА_5 як державний службовець відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» зобов`язаний був дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому ОСОБА_5 достовірно розумів, що вказаний наказ не був перевірений на відповідність вимог чинного законодавства та може їм не відповідати, а також підписання такого наказу суперечить вимогам п. 2.8. Положення про відділ правової роботи Юридичного управління ГУ Держгеокадастру, та п. 2.5. Положення про Юридичне управління ГУ Держгеокадастру,затверджених наказом ОСОБА_5 як в.о. начальника головного управління від 09.02.2016 №16, відповідно до якихпроекти наказів ГУ Держгеокадастру перевіряються на відповідність законодавству, після чого візуються, а видання наказів без попереднього розгляду цим відділом та відповідно наявності візи не допускається.
Поряд з цим, пп. 3 п. 10 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою КМУ від 26.11.2008 №1040, також передбачено що відповідний юридичний підрозділ територіального органу виконавчої влади перевіряє відповідність законодавству і міжнародним договорам України проекти наказів, що подаються на підпис керівника органу виконавчої влади, після чого погоджує (візує) їх.
В подальшому, ОСОБА_8 03.06.2016 було подано вказаний наказ ГУ Держгеокадастру до Центру надання адміністративних послуг при Печенізькій районній державній адміністрації, розташованому за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вул. Незалежності, 48, як правоустановчий документ.
На підставі вказаного наказу державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.06.2016 №29884938, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про те, що право власності на вказану земельну ділянку перейшло від держави до ОСОБА_8 .
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно виникають з моменту такої реєстрації, тобто вказана земельна ділянка вибула з власності держави 03.06.2016 о 10 годині 25 хвилин.
Таким чином, внаслідок видання вказаного наказу ОСОБА_5 з власності держави безоплатно вибула вказана земельна ділянка площею 7,2251 га в порядку ст.ст. 31, 32, 118, 121 ЗК України на користь ОСОБА_8 як члена фермерського господарства.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 32, п. А ч. 1 ст. 121 ЗК України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», ОСОБА_8 безоплатно могло бути надано земельну ділянку максимальною площею 5,0271 га, тобто частина вказаної земельної ділянки загальною площею 2,198га була надана безоплатно у власність ОСОБА_8 та вибула з власності держави незаконно.
Ринкова вартість на момент вибуття з власності держави зазначеної частини земельної ділянки загальною площею 2,198га становила 349 220 грн. 40 коп., тобто державі завдана матеріальна шкода саме на вказану суму грошових коштів.
Таким чином, внаслідок видання ОСОБА_5 як в.о. начальника ГУ Держгеокадастру наказу від 04.05.2016 №3604-СГ з власності держави всупереч вимог чинного законодавства вибула земельна ділянка ринковою вартістю, яка у 506 разівперевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, що є тяжкими наслідками.
Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника Управління державного земельного кадастру ГУ Держгеокадастру, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру від 18.08.2015 №51-к, виконуючи обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру, відповідно до наказів Держгеокадастру України від 23.09.2015 №1214-то та ГУ Держгеокадастру від 23.09.2015 №71-к, будучи службовою особою в розумінні примітки 1 до ст. 364 КК України, обіймаючи посаду в органах державної влади пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи державним службовцем 6 рангу категорії «Б», відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру від 30.05.2016 №89-к, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди фізичною особою ОСОБА_12 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, 04.05.2016 точного часу встановити не надалось можливим, перебуваючи у своєму робочому кабінеті, розташованому на 6 поверсі 1 під`їзду будівлі за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, вчинив неправомірні дії, внаслідок яких державі було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 349 220 грн. 40 коп., що у 506 разівперевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, тобто що потягло тяжкі наслідки.
На ОСОБА_5 станом на 04.05.2016 були покладені обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру, а саме відповідно до розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступником начальника ГУ Держгеокадастру, затвердженому наказом ГУ Держземагентва у Харківській області від 10.04.2013 №28, який був чинним до 07.06.2017, начальник ГУ Держгеокадастру здійснює керівництво головним управлінням та несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності згідно з Конституцією та законами України, реалізує повноваження Держгеокадастру України на території Харківської області, здійснює передачу відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність для всіх потреб в межах Харківської області, підписує накази головного управління.
Поряд з цим, відповідно до пп. 12 п. 4, пп. 1, 2, 11 п. 11 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 №14, та Положення про ГУ Держгеокадастру, затвердженого наказом Держгеокадастру України від 03.03.2015 №21, ГУ Держгеокадастру розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Харківської області, начальник ГУ Держгеокадастру здійснює керівництво головним управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, організовує та забезпечує виконання головним управлінням Конституції та законів України, підписує накази головного управління.
Одночасно, ОСОБА_5 як державний службовець відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» зобов`язаний був дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому ОСОБА_5 достовірно розумів, що вказаний наказ не був перевірений на відповідність вимог чинного законодавства та може їм не відповідати, а також підписання такого наказу суперечить вимогам п. 2.8. Положення про відділ правової роботи Юридичного управління ГУ Держгеокадастру, та п. 2.5. Положення про Юридичне управління ГУ Держгеокадастру, затверджених наказом ОСОБА_5 як в.о. начальника головного управління від 09.02.2016 №16, відповідно до яких проекти наказів ГУ Держгеокадастру перевіряються на відповідність законодавству, після чого візуються, а видання наказів без попереднього розгляду цим відділом та відповідно наявності візи не допускається.
Поряд з цим, пп. 3 п. 10 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою КМУ від 26.11.2008 №1040, також передбачено що відповідний юридичний підрозділ територіального органу виконавчої влади перевіряє відповідність законодавству і міжнародним договорам України проекти наказів, що подаються на підпис керівника органу виконавчої влади, після чого погоджує (візує) їх.
В подальшому, ОСОБА_12 25.05.2016 було подано вказаний наказ ГУ Держгеокадастру до Центру надання адміністративних послуг при Печенізькій районній державній адміністрації, розташованому за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вул. Незалежності, 48, як правоустановчий документ.
На підставі вказаного наказу державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.05.2016 №29838015, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про те, що право власності на вказану земельну ділянку перейшло від держави до ОСОБА_12 .
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно виникають з моменту такої реєстрації, тобто вказана земельна ділянка вибула з власності держави 25.05.2016 о 10 годині 17 хвилин.
Таким чином, внаслідок видання вказаного наказу ОСОБА_5 з власності держави безоплатно вибула вказана земельна ділянка площею 7,2251 га в порядку ст.ст. 31, 32, 118, 121 ЗК України на користь ОСОБА_12 як члена фермерського господарства.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 32, п. А ч. 1 ст. 121 ЗК України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», ОСОБА_12 безоплатно могло бути надано земельну ділянку максимальною площею 5,0271 га, тобто частина вказаної земельної ділянки загальною площею 2,198 га була надана безоплатно у власність ОСОБА_12 та вибула з власності держави незаконно.
Ринкова вартість на момент вибуття з власності держави зазначеної частини земельної ділянки загальною площею 2,198 га становила 349 220 грн. 40 коп., тобто державі завдана матеріальна шкода саме на вказану суму грошових коштів.
Таким чином, внаслідок видання ОСОБА_5 як в.о. начальника ГУ Держгеокадастру наказу від 04.05.2016 №3617-СГ з власності держави всупереч вимог чинного законодавства вибула земельна ділянка ринковою вартістю, яка у 506 разівперевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, що є тяжкими наслідками.
Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника Управління державного земельного кадастру ГУ Держгеокадастру, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру від 18.08.2015 №51-к, виконуючи обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру, відповідно до наказів Держгеокадастру України від 23.09.2015 №1214-то та ГУ Держгеокадастру від 23.09.2015 №71-к, будучи службовою особою в розумінні примітки 1 до ст. 364 КК України, обіймаючи посаду в органах державної влади пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи державним службовцем 6 рангу категорії «Б», відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру від 30.05.2016 №89-к, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди фізичною особою ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, 04.05.2016 точного часу встановити не надалось можливим, перебуваючи у своєму робочому кабінеті, розташованому на 6 поверсі 1 під`їзду будівлі за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, вчинив неправомірні дії, внаслідок яких державі було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 349 220 грн. 40 коп., що у 506 разів перевищуєнеоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, тобто що потягло тяжкі наслідки.
На ОСОБА_5 станом на 04.05.2016 були покладені обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру, а саме відповідно до розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступником начальника ГУ Держгеокадастру, затвердженому наказом ГУ Держземагентва у Харківській області від 10.04.2013 №28, який був чинним до 07.06.2017, начальник ГУ Держгеокадастру здійснює керівництво головним управлінням та несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності згідно з Конституцією та законами України, реалізує повноваження Держгеокадастру України на території Харківської області, здійснює передачу відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність для всіх потреб в межах Харківської області, підписує накази головного управління.
Поряд з цим, відповідно до пп. 12 п. 4, пп. 1, 2, 11 п. 11 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 №14, та Положення про ГУ Держгеокадастру, затвердженого наказом Держгеокадастру України від 03.03.2015 №21, ГУ Держгеокадастру розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Харківської області, начальник ГУ Держгеокадастру здійснює керівництво головним управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, організовує та забезпечує виконання головним управлінням Конституції та законів України, підписує накази головного управління.
Одночасно, ОСОБА_5 як державний службовець відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» зобов`язаний був дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому ОСОБА_5 достовірно розумів, що вказаний наказ не був перевірений на відповідність вимог чинного законодавства та може їм не відповідати, а також підписання такого наказу суперечить вимогам п. 2.8. Положення про відділ правової роботи Юридичного управління ГУ Держгеокадастру, та п. 2.5. Положення про Юридичне управління ГУ Держгеокадастру, затверджених наказом ОСОБА_5 як в.о. начальника головного управління від 09.02.2016 №16, відповідно до яких проекти наказів ГУ Держгеокадастру перевіряються на відповідність законодавству, після чого візуються, а видання наказів без попереднього розгляду цим відділом та відповідно наявності візи не допускається.
Поряд з цим, пп. 3 п. 10 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою КМУ від 26.11.2008 №1040, також передбачено що відповідний юридичний підрозділ територіального органу виконавчої влади перевіряє відповідність законодавству і міжнародним договорам України проекти наказів, що подаються на підпис керівника органу виконавчої влади, після чого погоджує (візує) їх.
В подальшому, ОСОБА_11 02.06.2016 було подано вказаний наказ ГУ Держгеокадастру до Центру надання адміністративних послуг при Печенізькій районній державній адміністрації, розташованому за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вул. Незалежності, 48, як правоустановчий документ.
На підставі вказаного наказу державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.06.2016 №29882753, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про те, що право власності на вказану земельну ділянку перейшло від держави до ОСОБА_11 .
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно виникають з моменту такої реєстрації, тобто вказана земельна ділянка вибула з власності держави 02.06.2016 о 12 годині 48 хвилин.
Таким чином, внаслідок видання вказаного наказу ОСОБА_5 з власності держави безоплатно вибула вказана земельна ділянка площею 7,2251 га в порядку ст.ст. 31, 32, 118, 121 ЗК України на користь ОСОБА_11 як члена фермерського господарства.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 32, п. А ч. 1 ст. 121 ЗК України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», ОСОБА_11 безоплатно могло бути надано земельну ділянку максимальною площею 5,0271 га, тобто частина вказаної земельної ділянки загальною площею 2,198 га була надана безоплатно у власність ОСОБА_11 та вибула з власності держави незаконно.
Ринкова вартість на момент вибуття з власності держави зазначеної частини земельної ділянки загальною площею 2,198 га становила 349 220 грн. 40 коп., тобто державі завдана матеріальна шкода саме на вказану суму грошових коштів.
Таким чином, внаслідок видання ОСОБА_5 як в.о. начальника ГУ Держгеокадастру наказу від 04.05.2016 №3618-СГ з власності держави всупереч вимог чинного законодавства вибула земельна ділянка ринковою вартістю, яка у 506 разівперевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, що є тяжкими наслідками.
Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника Управління державного земельного кадастру ГУ Держгеокадастру, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру від 18.08.2015 №51-к, виконуючи обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру, відповідно до наказів Держгеокадастру України від 23.09.2015 №1214-то та ГУ Держгеокадастру від 23.09.2015 №71-к, будучи службовою особою в розумінні примітки 1 до ст. 364 КК України, обіймаючи посаду в органах державної влади пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи державним службовцем 6 рангу категорії «Б», відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру від 30.05.2016 №89-к, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди фізичною особою ОСОБА_14 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, 04.05.2016 точного часу встановити не надалось можливим, перебуваючи у своєму робочому кабінеті, розташованому на 6 поверсі 1 під`їзду будівлі за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, вчинив неправомірні дії, внаслідок яких державі було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 314 298 грн. 39 коп., що у 456 разівперевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, тобто що потягло тяжкі наслідки.
На ОСОБА_5 станом на 04.05.2016 були покладені обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру, а саме відповідно до розподілу обов`язків між начальником, першим заступником та заступником начальника ГУ Держгеокадастру, затвердженому наказом ГУ Держземагентва у Харківській області від 10.04.2013 №28, який був чинним до 07.06.2017, начальник ГУ Держгеокадастру здійснює керівництво головним управлінням та несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності згідно з Конституцією та законами України, реалізує повноваження Держгеокадастру України на території Харківської області, здійснює передачу відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність для всіх потреб в межах Харківської області, підписує накази головного управління.
Поряд з цим, відповідно до пп. 12 п. 4, пп. 1, 2, 11 п. 11 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 №14, та Положення про ГУ Держгеокадастру, затвердженого наказом Держгеокадастру України від 03.03.2015 №21, ГУ Держгеокадастру розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Харківської області, начальник ГУ Держгеокадастру здійснює керівництво головним управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, організовує та забезпечує виконання головним управлінням Конституції та законів України, підписує накази головного управління.
Одночасно, ОСОБА_5 як державний службовець відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» зобов`язаний був дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому ОСОБА_5 достовірно розумів, що вказаний наказ не був перевірений на відповідність вимог чинного законодавства та може їм не відповідати, а також підписання такого наказу суперечить вимогам п. 2.8. Положення про відділ правової роботи Юридичного управління ГУ Держгеокадастру, та п. 2.5. Положення про Юридичне управління ГУ Держгеокадастру, затверджених наказом ОСОБА_5 як в.о. начальника головного управління від 09.02.2016 №16, відповідно до яких проекти наказів ГУ Держгеокадастру перевіряються на відповідність законодавству, після чого візуються, а видання наказів без попереднього розгляду цим відділом та відповідно наявності візи не допускається.
Поряд з цим, пп. 3 п. 10 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, затвердженого постановою КМУ від 26.11.2008 №1040, також передбачено що відповідний юридичний підрозділ територіального органу виконавчої влади перевіряє відповідність законодавству і міжнародним договорам України проекти наказів, що подаються на підпис керівника органу виконавчої влади, після чого погоджує (візує) їх.
В подальшому, ОСОБА_14 25.05.2016 було подано вказаний наказ ГУ Держгеокадастру до Центру надання адміністративних послуг при Печенізькій районній державній адміністрації, розташованому за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вул. Незалежності, 48, як правоустановчий документ.
На підставі вказаного наказу державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.05.2016 №29838438, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про те, що право власності на вказану земельну ділянку перейшло від держави до ОСОБА_14 .
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно виникають з моменту такої реєстрації, тобто вказана земельна ділянка вибула з власності держави 25.05.2016 о 10 годині 43 хвилин.
Таким чином, внаслідок видання вказаного наказу ОСОБА_5 з власності держави безоплатно вибула вказана земельна ділянка площею 7,2251 га в порядку ст.ст. 31, 32, 118, 121 ЗК України на користь ОСОБА_14 як члена фермерського господарства.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 32, п. А ч. 1 ст. 121 ЗК України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», ОСОБА_14 безоплатно могло бути надано земельну ділянку максимальною площею 5,0271 га, тобто частина вказаної земельної ділянки загальною площею 2,198 га була надана безоплатно у власність ОСОБА_14 та вибула з власності держави незаконно.
Ринкова вартість на момент вибуття з власності держави зазначеної частини земельної ділянки загальною площею 2,198 га становила 314 298 грн. 39 коп., тобто державі завдана матеріальна шкода саме на вказану суму грошових коштів.
Таким чином, внаслідок видання ОСОБА_5 як в.о. начальника ГУ Держгеокадастру наказу від 04.05.2016 №3622-СГ з власності держави всупереч вимог чинного законодавства вибула земельна ділянка ринковою вартістю, яка у 456 разівперевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2016 рік, що є тяжкими наслідками.
08.10.2019 о 10 годині 18 хвилин ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.
В ході допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину не визнав, повідомив про інші обставини подій.
21.01.2020 прокурором у кримінальному провадженні надано доручення слідчому, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні в порядку ст. 290 КПК України, тобто на відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження.
23.01.2020 підозрюваному ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_16 було вручено повідомлення про завершення та запит про надання доступу до матеріалів.
24.01.2020 захисник ОСОБА_16 особисто отримав повідомлення про завершення досудового розслідування. В подальшому захисник ОСОБА_16 ознайомився з першим томом кримінального провадження та 05.02.2020 надав до слідчого угоду про розірвання договору про надання правової допомоги з підозрюваним ОСОБА_5 , що свідчить про навмисне затягування ознайомлення.
30.01.2020 підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було вручення повідомлення про завершення досудового розслідування та необхідність явки на 31.01.2020, однак в зазначену дату ніхто з зазначених осіб не з`явився.
22.02.2020 після чого будо здійснено телефонний дзвінок захиснику ОСОБА_6 для з`ясування останнього явки, про що останній повідомив, що зможе з`явитись 12.03.2020, однак в зазначену дату ніхто не з`явився.
В подальшому 14.03.2020 було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вручення повісток на 17.03.2020, 18.03.2020, 19.03.2020 захиснику підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Повістки були передані охоронцю та фото повісток були направлені на мобільні телефони останніх через Вайбер. Вказані повістки також були направлені поштою, в тому числі і ОСОБА_5 . Однак 17.03.2020, 18.03.2020, 19.03.2020 захисники ОСОБА_5 не з`явились.
19.03.2020, 20.03.2020 з`явився ОСОБА_5 та повідомив, що ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження без його захисників не бажає та подзвонивши своєму захиснику ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно. Було з`ясовано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до м. Харкова не зможе приїхати через пандемію.
В подальшому до Київського РС м. Харкова було направлено клопотання про встановлення строку ознайомлення, однак ухвалою від 25.03.2020 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання через пандемію.
В подальшому у зв`язку послабленням карантину та початком роботи адвокатів та їх установ 14.05.2020 ОСОБА_5 та його захисникам: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були відправлені повістки, а саме поштою та через Вайбер на 25.05.2020, 26.05.2020 27.05.2020
В зазначені дати підозрюваний ОСОБА_5 з`явився та надав заяви в яких останній просить проводити ознайомлення з матеріалами в присутності його захисників, а від захисників надійшли листи, про те, що карантин продовжили до 22.06.2020 та міжміське сполучення не відновлено, тому останні з`явитись не можуть.
У зв`язку з подальшим послабленням карантину 26.06.2020 ОСОБА_5 та його захисникам: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були відправлені повістки, а саме поштою та через Вайбер на 01.06.2020, 02.06.2020 03.06.2020.
В зазначені дати підозрюваний ОСОБА_5 з`явився та надав заяви в яких останній просить проводити ознайомлення з матеріалами в присутності його захисників, а від захисників ніяких заяв не надійшло. Причини їх неявки останні не повідомити.
Тому, станом на момент подання клопотання, захисники підозрюваного не з`являються та взагалі не ознайомились з матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, захисниками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підозрюваним ОСОБА_17 , допущено зволікання при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, чим порушуються вимоги ст. 28 КПК України щодо виконання процесуальних дій у розумні строки.
В період з 31.01.2020 та по 03.06.2020 ніхто з вказаних учасників жодного разу не з`явився до органу досудового розслідування та не ознайомлений з жодним аркушем кримінального провадження, таким чином умисно затягують ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з метою перешкоджання направлення обвинувального акту до суду.
В подальшому 05.06.2020 захисникам підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були направлені листи з повістками про необхідність явки 10,11,12,15,16,17 червня 2020 року, а саме поштою, на вайбер та на фейсбук. Однак в зазначені дати ніхто не з`явився.
Враховуючи факт закінчення строків досудового розслідування, з метою запобігання спробам сторони захисту до умисного затягування досудового розслідування шляхом не ознайомлення з матеріалами кримінального провадження протягом тривалого часу, що в свою чергу негативно позначиться на правах підозрюваного, передбачених ст.28 КПК України, вважаю, що з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, як того вимагає ст.2 КПК України, необхідно встановити строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захиснику ОСОБА_6 , захиснику ОСОБА_7 та підозрюваному ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали подане клопотання.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що він не вчиняв жодних спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду та завжди сумлінно виконував процесуальні обов`язки і належним чином користувався своїми правами. При цьому, будучи послідовним у здійсненні свого захисту він завжди наполягав на участь його адвокатів, які знаходяться у м. Києві, в усіх слідчих та процесуальних діях за його участі. Однак, слідчий та прокурор вже вчетверте намагаються обмежити його в його процесуальних правах.
В судове засідання захисники підозрюваного ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електронну адресу суду 24.06.2020 надійшла заява від адвоката ОСОБА_6 , в якій він зазначає, що це вже четверта спроба органу досудового розслідування, в період загальнодержавного карантину, коли сторона захисту перебуває у завідома нерівному становищі, у незаконний спосіб обмежити ОСОБА_5 в його процесуальних правах. Повідомляє, що він не в змозі прибути у вказане судове засідання, у зв`язку з необхідністю запобігання поширенню вірусу COVID-19.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши надані докази, приходить до висновку по наявність правових підстав до часткового задоволення клопотання сторони обвинувачення, виходячи з наступного.
08.10.2019 о 10 год. 18 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, тобто у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для інших фізичних осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
Так, дійсно у вказаній постанові прокурором зазначено, що 13.11.2019 призначено судово-медичну експертизу. Проте, питання відносності та допустимості доказів будуть вирішуватися на іншій стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Постановою керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_18 від 12.12.2019 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 28.01.2020 року.
Згідно вимог ч. 1, 3, 4 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.
Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.
Отже, право на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальному провадженні є складовими конституційного права на захист.
Водночас, ознайомлення підозрюваного чи його захисника з матеріалами досудового розслідування є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до п.14 ч.1 ст. 92 Конституції України визначається законами України.
Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним, про що також зазначив Конституційний суд України у рішенні по справі №1-4/2012 про ознайомлення обвинуваченого та захисника з матеріалами кримінальної справи. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у ст. 2 КПК України, що з одного боку забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб та суспільства в цілому.
21.01.2020 прокурором у кримінальному провадженні надано доручення слідчому, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні в порядку ст. 290 КПК України, тобто на відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження.
23.01.2020 підозрюваному ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_16 було вручено повідомлення про завершення досудового розслідування та запит про надання доступу до матеріалів.
24.01.2020 захисник ОСОБА_16 отримав повідомлення про завершення досудового розслідування. В подальшому захисник ОСОБА_16 ознайомився з першим томом кримінального провадження та 05.02.2020 надав до слідчого угоду про розірвання договору про надання правової допомоги з підозрюваним ОСОБА_5 .
30.01.2020 підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було вручення повідомлення про завершення досудового розслідування та необхідність явки на 31.01.2020.
Згідно рапорту слідчого ОСОБА_4 від 31.01.2020, 31.01.2020 підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ознайомлення з матеріалами справи не з`явилися.
Згідно рапорту слідчого ОСОБА_4 від 12.03.2020, будо здійснено телефонний дзвінок захиснику ОСОБА_6 та обумовлено явку останніх на 12.03.2020, однак в зазначену дату ніхто не з`явився.
Згідно рапорту слідчого ОСОБА_19 від 17.03.2020, ним було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вручення повісток на 17.03.2020, 18.03.2020, 19.03.2020 захиснику підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , але останні відмовилися від підпису. Фотографії повісток були направлені на мобільні телефони останніх через Вайбер. Вказані повістки також були направлені поштою, в тому числі і ОСОБА_5 . Однак 17.03.2020, 18.03.2020, 19.03.2020 захисники ОСОБА_5 не з`явились.
Згідно копій заяв ОСОБА_5 від 19.03.2020, 20.03.2020 адресованих слідчому ОСОБА_4 , ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження він без його захисників не бажає.
23.03.2020 до Київського районного суду м. Харкова стороною обвинувачення направлено клопотання про встановлення строку для ознайомлення стороні захисту.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання через пандемію.
Згідно копій квитанцій Укрпошти, 14.05.2020 ОСОБА_5 та його захисникам: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були відправлені повістки, а саме поштою та через Вайбер на 25.05.2020, 26.05.2020 27.05.2020.
До Київського ВП ГУ НП в Харківській області 25.05.2020 від ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 надійшли заяви в яких ОСОБА_5 просить проводити ознайомлення з матеріалами в присутності його захисників, а від захисників надійшли листи, про те, що карантин продовжили до 22.06.2020 та міжміське сполучення не відновлено, тому останні з`явитись не можуть.
В подальшому, 26.06.2020 ОСОБА_5 та його захисникам - адвокатам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були відправлені повістки, а саме поштою та через Вайбер на 01.06.2020, 02.06.2020 03.06.2020.
Згідно пояснень слідчого в судовому засіданні, в зазначені дати підозрюваний ОСОБА_5 з`явився та надав заяви в яких останній просить проводити ознайомлення з матеріалами в присутності його захисників, а від захисників ніяких заяв не надійшло. Причини їх неявки останні не повідомити.
В судовому засіданні встановлено, що обсяг матеріалів вказаного кримінального провадження складає 9 томів, один коробок з технічною документацією.
В судовому засіданні з пояснень учасників процесу слідчим суддею встановлено, що станом на 25.06.2020 підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не ознайомилися з жодним з томів кримінального провадження, при тому, що матеріали досудового розслідування були відкриті ще 21.01.2020.
Відповідно до ч. 10 ст. 290 КПК України, сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18.01.2012 №1-рп/2012, Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Корнєв і Карпенко проти України" при визначенні адекватності часу та можливостей, які необхідні обвинуваченому для підготовки захисту, суд враховує конкретні обставини справи, її складність, обсяг матеріалів справи, який було пред`явлено для ознайомлення, обсяг матеріалів, з якими необхідно ознайомитись, тощо.
Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини право на ознайомлення з матеріалами справи слід вважати необхідною передумовою підготовки захисту.
Європейський суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі „Ван Мехелен та інші проти Нідерландів, від 25 вересня 2008 року у справі „Полуфакін і Чернишов проти Росії). Як зауважив Європейський суд, підпункт „b пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому „мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, а це означає, що така підготовка охоплює все, що є „необхідним для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення для цілей підготовки свого захисту з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі „Корнєв і Карпенко проти України). Так, у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі „Гаважук проти України Європейський суд визнав, що можливість обвинуваченого ознайомитися з матеріалами справи протягом п`яти днів є достатнім часом у цій справі в розумінні підпункту „b пункту 3 статті 6 Конвенції.
Кримінально-процесуальний Кодекс України не містить поняття «затягування процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження», зазначений інститут кримінального судочинства є оціночною категорією і в кожному разі, з огляду на вищезазначену практику Європейського Суду з прав людини, вирішується судом в залежності від конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду.
У відповідності до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Пунктом 21 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, відносяться розумність строків.
Згідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Згідно вимог ч. 3 ст. 28 КПК України,критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи таке клопотання, слідчий суддя повинен неухильно дотримуватися основних засад кримінального провадження, що стосується повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду справи. Для реалізації цих засад слідчий суддя повинен перевірити, чи підтверджуються наведені у клопотанні факти затягування підозрюваним та його захисником ознайомлення з матеріалами, а також з`ясувати обставини виправданості і правомірності обмеження права, передбаченого п. 3 ст. 6 Конвенції, згідно якого кожен обвинувачений має право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Згідно з ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його справ та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В ч.5 ст. 28 КПК України визначено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Дійсно, згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211, з 12 березня 2020 р. на всій території України установлено карантин.
Крім того, згідно п. 2 Постанови, заборонено, в тому числі: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення пасажирів метрополітенами м.м. Києва, Харкова і Дніпра відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 16 березня 2020 р.; перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому).
Однак, постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, всі заборони, визначені у п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211, із усіма змінами та доповненнями, виключено.
Таким чином, оскільки не встановлений та документально не підтверджений факт наявності чинників, які не залежать від волі підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо реалізації належного їм права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з 21.01.2020 до 12.03.2020 та з 22.05.2020 до 25.06.2020, вказані обставини є достатніми для висновку про зволікання підозрюваним ОСОБА_5 та його захисниками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, що вказує також на наявність підстав згідно ч.10 ст.290 КПК України для встановлення останнім строку для ознайомлення з матеріалами провадження, враховуючи об`єм та складність кримінального провадження, та умови доступу до них, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, встановлені судом обставини, зазначені вище, обсяг та кількість матеріалів досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що строк до 28.07.2020 включно буде достатнім для ознайомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з матеріалами досудового розслідування.
Даних щодо обмеження в ознайомленні слідчим підозрюваний та захисники не надали. Стороні захисту забезпечено належні умови для реалізації права на доступ до матеріалів, можливість скопіювати чи відобразити іншим чином будь-які докази і документи досудового розслідування.
Будь яких об`єктивних підстав для неможливості ознайомлення з матеріалами, під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав згідно ч.10 ст. 290 КПК України , для встановлення строку для ознайомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до 28.07.2020 включно, до якого вони повинні ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а також визначити, що після спливу вказаного строку, вони будуть вважатися такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Керуючись ст. 28, ч.10 ст. 290, ст.ст. 309, 392 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвалив:
Клопотання слідчого про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування задовольнити.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 та його захисникам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що після спливу вказаного строку, кожен з них буде вважатися таким, що реалізував своє право на доступ до матеріалів.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1