КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006099 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, Ленінського району, с. Красногірка, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині покарання та призначити йому покарання у вигляді умовного терміну.

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що покарання призначене вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції призначаючи покарання не врахував визнання ним вини та щире каяття у скоєному злочині.
Крім того, як зазначає обвинувачений ОСОБА_6 він співпрацював із слідством та сприяв розкриттю злочину.
Також обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою його фізичний стан, який є складним. ОСОБА_6 зазначає, що під час перебування під вартою він захворів та у результаті чого переніс операцію на горлі.
Апелянт підсумовує, що у зв`язку із тяжким станом здоров`я йому необхідне амбулаторне лікування, яке не можливе в умовах перебування під вартою та просить змінити порання, застосувавши положення ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 червня 2019 року близько 17 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поряд з дитячим майданчиком, що у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , який там знаходився разом зі своїм малолітнім онуком. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій намір, діючи з корисливих спонукань та повторно, обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 та присів поруч на лавку. Після того, як потерпілий ОСОБА_8 , зробив йому зауваження, що той палить, ОСОБА_6 відкрито вихопив з кишені останнього мобільний телефон марки « Nokia RМ1011» в корпусі білого кольору з чорним чохлом, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 800 гривень, утримуючи при собі відкрито викрадене майно, з місця злочину зник, а майном розпорядився на власний розсуд.
В подальшому, 16 червня 2019 року близько 18 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий на залізничному вокзалі «Київ-пасажирський» та у нього був вилучений мобільний телефон потерпілого.
Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 800 гривень.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, обвинувачений в судове засідання не з`явився, клопотань про участь у розгляді апеляційної скарги до суду не направляв, потерпілий ОСОБА_8 надав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про вид покарання суд у відповідності до положень ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше судимий, не зайнятий суспільно-корисною працею, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом враховано також те, що обвинувачений ОСОБА_6 розкаявся у вчиненому, що вірно розцінено судом як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого судом враховано рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта, що призначене обвинуваченому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та зазначає наступне.
Призначаючи ОСОБА_6 такий вид покарання, як позбавлення волі суд мотивував, чому більш м`який вид покарання до обвинуваченого не може бути застосований. З такими висновками погоджується колегія суддів.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Відтак, покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі є наближеним до найнижчої межі, встановленої в санкції статті за злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Крім того апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про його тяжкий фізичний стан, та необхідність амбулаторного лікування, оскільки будь яких доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано положення ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_6 був раніше судимий за вчинення злочинів проти власності та до закінчення строку погашення судимості за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.09.2010 вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду про не можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Крім того, колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду щодопризначення ОСОБА_6 покарання, у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяцівє достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4