Справа № 203/3496/19
У Х В А Л А

іменем України

27 січня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тіман, Ухтінського району, Республіки Комі, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
встановив:

Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 05.05.2019 близько 17-20 год. ОСОБА_7 проходячи біля будинку №88 на пр. Д.Яворницького в м. Дніпро, побачив на тротуарі кришку чавунного каналізаційного люка, після чого й нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, близько 17-23год., усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, підняв кришку чавунного каналізаційного люка, яка на той момент закривала колодязь на тротуарі біля вищезазначеного будинку, яка перебуває на балансі та є власністю КП «Дніпроводоканал».

Після цього, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, в подальшому отримавши змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, незаконними діями ОСОБА_7 відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №2778-19 від 27.06.2019 завдав КП «Дніпроводоканал» майнову шкоду у сумі 1200гривень.

Своїми діями ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

ОСОБА_7 у судове засідання не викликався на підставі ч. 1 ст. 512 КПК України, оскільки останній за психічним станом не може приймати участі у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні.

Захисник та законний представник обвинуваченого підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.

Судом також були досліджені і інші докази, представлені обвинуваченням, належність та допустимість яких ніким не оспорювалась та не піддавалась сумніву.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 145 від 25.07.2019, ОСОБА_7 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння страждав та в теперішній час страждає хронічним захворюванням в формі шизофренії параноїдної. За своїм психічним станом в період до якого відноситься йому діяння, він не міг розуміти свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 також не може розуміти свої дії та керувати ними.

З огляду на вищенаведені докази, належність і допустимість яких ніким не спростована, суд приходить до однозначного висновку про те, що саме ОСОБА_7 було скоєне суспільно небезпечне діяння, яке виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185КК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження (висновок судово-психіатричної експертизи № 145 від 25.07.2019 (т.1, а.с. 52 55) ОСОБА_7 у період часу, який відноситься до часу вчинення інкримінованого йому діяння, страждав та на теперішній час страждає хронічним-психічним захворюванням у формі шизофренії параноідної. За своїм психічним станом у період часу, до якого відноситься час вчинення інкримінованого діяння, ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Відповідно, ОСОБА_7 потребує застосування відносно нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Тому суд приходить до висновку, що скоєння правопорушення було вчинено ОСОБА_7 в стані неосудності, і він повинен бути госпіталізований в психіатричну установу для проходження примусового лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані неосудності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочин у стані неосудності, види примусових заходів медичного характеру визначені ст.94 КК України.

Суд вважає, що суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , за ч.1 ст.185 КК України, мало місце та воно було вчинено особою, щодо якої розглядається справа.

Відповідно до роз`яснень п.п. 3, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» дані експертні висновки є одним із доказів у справі, не мають наперед установленої сили , не є обов`язковими для суду, та мають оцінюватись в комплексі всіх доказів,а суд при визначенні виду психіатричного закладу , в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно - небезпечного діяння, тому з урахуванням цих вимог суд приходить до висновку, що, оскільки ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання його у психіатричному закладі та лікуванні в умовах звичайного нагляду, то згідно до ч. 4 ст. 94 КК України його слід помістити до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Заслухавши думки учасників судового провадження, враховуючи висновок акту судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 94 КК України, згідно до вимог якої, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить небезпеки для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.

Запобіжний захід не обирався.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст. ст. 315, 392, 395, 512, 513 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тіман, Ухтінського району, Республіки Комі, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Речовий доказ:

-кришка чавунного каналізаційного люка залишити за належністю КП «Дніпроводоканал».

.

На ухвалу суду учасники судового провадження мають право подати апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали, копія ухвали негайно після проголошення вручається законному представнику підозрюваного, захиснику, потерпілій і прокурору.

Суддя ОСОБА_1