Ухвала
7 травня 2020 року
м. Київ
Справа № 1-9/2004
Провадження № 13-44зво20

Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірила заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року щодо нього за виключними обставинами, і

ВСТАНОВИЛА:
7 травня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд постановленого щодо нього судового рішення за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Як вбачається зі змісту заяви, виключною обставиною заявник вважає рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020. Посилаючись на пункт 1 частини третьої статті 459 КПК України, ОСОБА_2 просить прийняти заяву до провадження, витребувати усі необхідні документи і докази із Верховного Суду та судів нижчих інстанцій, розглянути заяву згідно Законів України.
Перевіривши заяву ОСОБА_2 на відповідність вимогам статті 462 КПК України, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 459 КПК України виключною обставиною визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.
Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повинна відповідати вимогам до її форми та змісту. Пункт 5 частини другої статті 462 КПК України містить вимогу про те, що в заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, серед іншого, зазначається обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин.
Обґрунтовуючи прохання про перегляд постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 459 КПК України, заявник посилається на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020. Зокрема заявник зазначає, що судді Верховного Суду у касаційній інстанції, які розглядали та виносили ухвали по касаційних скаргах діяли на підставі неконституційного закону, як утворюючи склад суду, так і у загальному сенсі. Вважає, що ухвала Верховного Суду у справі №1-9/2004 за нововиявленими обставинами, яку винесли у кінці лютого 2020 року не відповідає вимогам статей 5 та 6 Європейської Конвенції з прав людини, оскільки Конституційний Суд України ухвалив рішення щодо того, що діяльність Верховного Суду на підставі неконституційного закону не може бути законною та відповідною Конституції України.
Водночас Конституційним Судом України було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення розділу ХІІ „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 2 червня2016 року № 1402VIII зі змінами: пункту 7 „та ліквідуються в частині Верховного Суду України; пункту 14 „судді Верховного Суду України; пункту 25. Створення та діяльність Верховного Суду не були визнані неконституційними.
Інших аргументів, які б вказували, як встановлені Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення відповідно до рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 впливають на справедливість судового розгляду і постановлених судами остаточних рішень щодо нього заявник не наводить.

Зауважу, що заявник звертається до Великої Палати Верховного Суду, хоча із змісту його заяви випливає, що він вважає Верховний Суд таким, що діє на підставі неконституційного закону і тому у заявника виникають сумніви щодо легітимності як складу суду, так і законності його рішень.
Окрім цього, ОСОБА_2 просить про перегляд постановленого щодо нього судового рішення за виключними обставинами, однак у своїй заяві паралельно веде мову про порушення, на його думку, кримінального процесуального закону у його справі, зокрема, права на захист, права на репліку, що в свою чергу не узгоджується із загальним змістом заяви в частині підстав для перегляду постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року.
Також із заяви ОСОБА_2 випливає, що, на його думку,він своєчасно звернувся до Великої Палати Верховного Суду для перегляду судового рішення за виключними обставинами. Однак, зазначене Рішення Конституційного Суду України, на яке посилається ОСОБА_2 як на підставу для звернення до суду за виключними обставинами, було ухвалене 18 лютого 2020 року. Згідно зі статтею 94 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, рішення Конституційного Суду України оприлюднюється на офіційному веб-сайті Суду не пізніше наступного робочого дня після його ухвалення. Заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 459 КПК України, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 461 КПК України може бути подано протягом тридцяти днів із дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.

Такі недоліки заяви ОСОБА_2 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень за виключними обставинами перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, є підставою для залишення заяви без руху та надання заявникові строку для їх усунення.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 429, 459-464 КПК України,
УХВАЛИЛА:
Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року щодо нього за виключними обставинами залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати заявникові.
У разі неусунення недоліків у встановлений строк заяву буде повернуто заявникові з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати
Верховного Суду ОСОБА_1