Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/7/20
Провадження № 1-кп/382/57/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин кримінальне провадження № 0000824 від 1 жовтня 2019 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді майстра очисних споруд КП "Яготинське ВУВКТ", не судимого, обвинуваченого за ч. 3 ст. 286 КК України,

Встановив:

В провадженні Яготинського районного суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обгрунтовуючи це тим, що строк тримання під вартою закінчується 16 березня 2020 року та заявлені ризики не зменшилися.

Обвинувачений та його захисник у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу просили відмовити, мотивуючи це тим, що клопотання є необгрунтованим та наявність зазначених прокурором ризиків не підтверджуються доказами. Так, копії рапортів працівників поліції (а.с.11-12), копії протоколів допиту свідків (а.с.15-26,41-42), протокол допиту підозрюваного (а.с.41-42), копія виводу, копія характеристики, (а.с. 66), копія медичної довідки, копія посвідчення та членського квитку (а.с.46-48) не мають значення для вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу та посилання на них при постановленні відповідного судового рішення забороняється законом, а відтак, не можуть слугувати доказами в обгрунтування чи спростовування наведених у судовому рішенні фактичних обставин справи, що повністю кореспондується з вимогами, передбаченими ч.4 ст. 95 КПК України. Відповідно до вимог ст. 92 КПК України прокурор зобов"язаний надати суду не лише докази по справі, але і довести перед судом їх належність і допустимість. Проте, прокурором вимоги ст. 92 КПК України під час розгляду клопотання не виконано. Крім цього, просили прийняти до уваги, що ОСОБА_4 на даний час вину визнає, має на утриманні матір пенсійного віку, а також має захворювання, яке потребує лікування.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник підтримали клопотання прокурора, а потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з"явилася, звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутності.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, інших учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення.

За змістом ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

За змістом ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В силу ч. 3 ст. 199 КПК України суддя під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою зобов"язаний перевірити, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися або з"явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою..

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов"язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов"язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2019р. відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.11.2019 продовжено до 21.01.2020. Ухвалою Яготинського районного суду від 17 січня 2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_9 продовжено на строк по 16 березня 2020 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

На даний час немає підстав вважати, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися, те, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, по місцю проживання характеризується як особа, що зловживає спиртними напоями, проживає у АДРЕСА_1 без реєстрації. ОСОБА_4 ставиться в вину скоєння ДТП у стані алкогольного сп"яніння, та наслідком таких дій є загибель двох потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_4 не має дітей та інших утриманців, проживає без родини, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв"язків.

Дійшовши такого висновку, суд приймає до уваги також наступне.

Доводи сторони захисту стосовно того, що на утриманні ОСОБА_4 знаходиться матір похилого віку, суд прийняти до уваги не може, оскільки допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 дала показання, що вона отримує пенсію, має власний будинок, автомобіль, син проживає від неї окремо, вона має також дочку. Надання ОСОБА_4 допомоги матері, в тому числі матеріальної, само по собі не може свідчити про те, що ОСОБА_4 знаходиться на утриманні обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка депутат міської ради ОСОБА_13 показав, що характеристика на ОСОБА_4 була надана ним після з"ясування думки осіб, які проживають з ОСОБА_4 на території округу, депутатом від якого він був обраний.

Разом з тим, надані стороною захисту характеристики на ОСОБА_4 засвідчені підписами осіб, про допит в судовому засіданні яких не було заявлено клопотання та достовірність цих підписів не можна вважати встановленими. Свідок ОСОБА_13 був попереджений про кримінальну відповідальність та його показання в частині з"ясування характеризуючих даних про особу обвинуваченого у громадян не викликають сумнівів та як доказ не суперечать вимогам, передбаченим статтею 97 КПК України.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що на місці ДТП бачив, як ОСОБА_4 утримували двоє осіб, в тому числі його знайомі ОСОБА_15 , який також допитувався в якості свідка та інший чоловік, з яким він разом працює, прізвище якого він не пам"ятає. Останні повідомили йому, що ОСОБА_4 намагався втекти з місця ДТП.

При цьому, показання ОСОБА_4 в тій частині, що після ДТП він хотів від"їхати з місця події, оскільки заважав транспортним засобам, суд оцінює критично, так як ОСОБА_4 має значний стаж водія та не міг не знати про заборону залишення місця ДТП як її учаснику.

Дані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Приймаючи до уваги характер та тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , ступінь міцності соціальних зв"язків обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує, його характеристику, суд вважає, що ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, не зменшилися та клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу підлягає до задоволення.

Суд також звертає увагу, що надані стороною захисту медичні довідки, які свідчать про наявність у ОСОБА_4 захворювання, не містять переконливих даних про те, що ОСОБА_4 не може утримуватись в умовах СІЗО.

Разом з тим, суд погоджується з доводами сторони захисту в тій частині, що протоколи допиту свідків та рапорта не можуть у розумінні статей 89,95 КПК України бути покладені в основу судового рішення про продовження строку тримання під вартою.

Також з огляду на вимоги ст. 85 КПК України копія посвідчення та членський квиток УТМР не є такими, що підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню під час розгляду даного клопотання.

Медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом (а.с. 46) суд не може прийняти до уваги, оскільки в якості додатку до клопотання додана фотокопія копії довідки.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що форма вивода (а.с. 49) носить інформацію, що характеризує ОСОБА_4 , а не слугує доказом вини ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні.

Керуючись ст. ст. 89,95, 177, 178, 183, 199, 331, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою у Державній установі "Київський слідчий ізолятор" на строк по 11 травня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1