Ухвала
Іменем України
4 березня 2020 року
м. Київ
справа № 522/11217/13

провадження № 51-768ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 5 жовтня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року,
встановив:
Згідно з вироком Приморського районного суду м. Одеси від 5 жовтня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (раніше судимого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2006 року за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців з конфіскацією майна), засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років п`ять місяців, з конфіскацією належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 03 лютого 2013 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цим вироком засуджено ОСОБА_5 , касаційна скарга на судові рішення щодо неї, не надходила.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 на вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_5 залишена без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 5 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У зазначений строкзасуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з скаргою на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду, у якій ставить питання про перегляд зазначених судових рішень, просить вирок суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
При цьому, посилається на допущення судами першої й апеляційної інстанцій істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, зокрема,що:
- вирок суду постановлено незаконним складом;
- вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК);
- суд першої інстанції розглянув провадження у відсутності перекладача, оскільки він не володіє українською мовою;
- апеляційний розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції відбувся без його участі та захисника;
- суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ч. 4 ст. 401, ч. 2 ст. 404 КПК. Скаргу просить розглянути з його участю та захисника.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, ч. 3 цієї ж статті передбачає, що функції, в тому числі сторони захисту, не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 424 КПК, на які також посилається засуджений ОСОБА_4 , у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Як вбачається із наданої копії ухвали апеляційного суду, вирок суду першої інстанції оскаржений в апеляційному порядку потерпілим ОСОБА_6 в частині засудження ОСОБА_5 , а щодо засудженого ОСОБА_4 апеляційній скарги взагалі не подавались.
Крім того, у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 вказав, що вирок в частині його засудження в апеляційному порядку не переглядався.
Таким чином, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_4 та його захисник не порушували перед апеляційним судом питання щодо незаконності вироку у зв`язку з порушеннями вимог кримінального процесуального закону під час розгляду провадження в суді першої інстанції, а тому апеляційний суд не мав можливості розглянути їх доводи.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК апеляційний суд вирішує лише питання, винесені на його розгляд сторонами. Ні засуджений, ні сторона захисту не ставили перед апеляційним судом питання в частині незаконності вироку, на які вказує в касаційний скарзізасуджений, позбавивши суд апеляційної інстанції можливості розглянути ці доводи і прийняти відповідне рішення.
Відповідно до чинного КПК суд касаційної інстанції переглядає лише рішення апеляційного суду, ухвалені в межах розгляду питань, винесених сторонами на його розсуд.

Оскільки вирок Приморського районного суду м. Одеси від 5 жовтня 2017 року набрав законної сили та в частині засудження ОСОБА_4 взагалі не оскаржувався, то скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду відносно нього, не відповідатиме завданням кримінального провадження, передбаченим ст. 2 КПК.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Враховуючи положення зазначеної норми КПК, на думку Суду, доводи засудженогоОСОБА_4 про те, що апеляційний розгляд кримінального провадження відбувся без його участі та захисника є необґрунтованими, оскільки із наданої копії ухвали апеляційного суду та зі змісту скарги обвинуваченого не вбачається, що в апеляційній скарзі потерпілим ОСОБА_6 порушувалось питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_4 та відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК засудженийОСОБА_4 підлягав обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді провадження або його участь визнана апеляційним судом обов`язковою, або надійшло його клопотання про участь в апеляційному розгляді.

При цьому, посилаючись на зазначені обставини, засуджений ОСОБА_4 не вказує у скарзі, яким чином ці обставини вплинули на законність судового рішення в частині засудження ОСОБА_5 , відносно якої здійснювався апеляційний перегляд провадження.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Із наданої копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду не вбачається, що в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_6 ставилось питання про прийняття рішення на користь засудженого ОСОБА_4 , в інтересах якого апеляційна скарга не надходила, також про це відсутні обґрунтування в касаційній скарзі засудженого.

Прохання у скарзі засудженого ОСОБА_4 про розгляд касаційної скарги з його участю та захисника, Суд не має можливості вирішити, оскільки таке питання суд касаційної інстанції вирішує під час підготовки кримінального провадження до касаційного розгляду і лише після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів провадження за касаційною скаргою.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 5 жовтня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3