Справа № 357/5455/19
У Х В А Л А

15 січня 2020 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора Білоцерківської міської прокуратури Київської обалсті ОСОБА_5 , старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя, -

ВСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання, в порядку ст. 303 КПК України.
Скаржник звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, в порядку ст. 303 КПК України. В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначив, що 23.12.2019 року він звернувся до слідчого з клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій. Однак слідчий ОСОБА_6 постановою від 26.12.2019 року відмовив в задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про проведення слідчих дій, є таким, що подане з метою затягування досудового розслідування. Вважає, що постанова слідчого є незаконною. Просить скасувати постанову слідчого від 26.12.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та зобов`язати слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 від 04.02.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК Країни.
Адвокат адвокат ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.
Слідчий ОСОБА_6 в судовому засіданні проти скарги заперечував, просив відмовити в її задовленні.
Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти доводів скарги та просив відмовити в її задоволенні.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
23.12.2019 адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся з письмовим клопотанням до старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 із клопотанням по кримінальному провадженню № 0000022 від 04.02.2019 року, в якому просив слідчого про проведення слідчих дій.
26.12.2019 слідчий ОСОБА_6 постановою від 26.12.2019 року відмовив в задоволенні клопотання адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4
адвокатом ОСОБА_3 отримано постанову слідчого ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання 09 січня 2020 року поштовим зв`язком, підтверджуючих документів слідчому судді не надано та до матеріалів скарги не приєднано .
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2 ст.220 КПК України).
Таким чином, за змістом ст. 220 та п. 1 ч. 1 ст. 303КПК України бездіяльність слідчого, пов`язана з нерозглядом заявленого клопотання, є предметом оскарження в суді.
Рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій є тим рішенням, оскарження якого допускається відповідно до положень ст.303 ч.1 п.7 КПК України.
Порядок збирання доказів сторонами кримінального провадження врегульовано положеннями ст.93 КПК України, якими передбачено право сторони захисту збирати такі докази та визначено порядок такого збору, право ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій. Вказана норма передбачає право сторони захисту здійснювати збирання доказів.
Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Отже, за відсутності в оскаржуваній постанові висновків слідчого та посиланні у прийнятому рішенні конкретизованого результату відмови, заявлені по скарзі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в частині скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання.
Стосовно заявлених по скарзі вимог про зобов`язання слідчого провести ряд слідчих дій, слід дійти до висновку, що до винесення слідчим вмотивованої постанови за результатами розгляду клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій така вимога є передчасною, оскільки наперед не підлягає встановленню в якій частині клопотання буде задоволено, а в якій частині відмовлено, а скасуванню підлягають постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання.
Крім того, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства.
Положення ч.4 ст. 40 КПК України вказують, що слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.
При цьому, слідчий суддя не є стороною обвинувачення й не може давати вказівки або зобов`язати слідчого провести певну слідчу дію, адже при вирішенні даного питання слідчий є цілком самостійним, що узгоджується з положеннями ч.5 ст. 40 КПК України, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Згідно ч.3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Керуючись ст.ст.220, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання, в порядку ст. 303 КПК України про зобов`язання слідчого провести слідчі (розшукові) дії та інші процесуальні дії в кримінальному провадженні № 0000022 від 04.02.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК Країни відмовити у зв`язку з відсутністю в слідчого судді повноважень на вирішення вказаних вимог.
Ухвала, відповідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1