Справа № 712/3588/20
Провадження № 1-кп/712/515/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000501 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 23.07.2002 року Золотоніським РС Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
2) 20.11.2002 року Золотоніським РС Черкаської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 23.07.2002 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.12.2003 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, не відбутий термін покарання 1 рік 2 місяці 9 днів;
3) 13.01.2005 року Соснівським РС м. Черкаси за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 600 грн.;
4) 18.10.2007 року Соснівським РС м. Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
5) 19.08.2010 року Придніпровським РС м. Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 18.10.2007 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.04.2014 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, не відбутий термін покарання 1 рік 7 місяців 21 день;
6) 27.05.2015 року Соснівським РС м. Черкаси ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 19.08.2010 року та остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 9 місяців обмеження волі;
7) 18.06.2015 року Придніпровським РС м. Черкаси за ч. 1 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 19.08.2010 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03.09.2015 року переглянуто вирок від 18.06.2015 року та призначено покарання із застосуванням положень ст. 72 КК України у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком від 27.05.2015 року та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 4 місяців обмеження волі. Звільнений 29.05.2017 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, не відбутий термін покарання 6 місяців 5 днів;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

30.01.2020 року о 18 годині 24 хвилини, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , що є власністю ФОП ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, з торгівельних полиць викрав чуже майно, а саме: дві упаковки кави «NescafeGold», вагою 210 грам кожна, вартістю 199 гривень за одиницю та сховавши вказаний товар під власну куртку пройшов через касову зону, а далі з приміщення магазину, таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та, як наслідок, завдав ФОП ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 398,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати та пояснив, що дійсно 30.01.2020 року о 18-24 год. перебував у приміщенні магазину «Абсолют» по вул. Руставі, 13 у м. Черкаси, де з торгівельних полиць викрав дві упаковки кави «Нескафе». Викрадену ним каву сховав під куртку, пройшов через касову зону та залишив приміщення магазину. Завдані потерпілому збитки відшкодував в повному обсязі.

Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, - суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими даними нормами.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Показання обвинуваченого є достовірними та узгоджуються з матеріалами справи.

Окрім повного визнання своєї вини з боку обвинуваченого, його вина також підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні в порядку ст. 349 КПК України, матеріали кримінального провадження, а саме:

-вимогою, згідно якої ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий;

-характеристикою з місця проживання, згідно якої ОСОБА_4 характеризується посередньо;

-довідками КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» та КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», згідно яких ОСОБА_4 на обліку не перебуває;

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З ч.1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Оцінюючі зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності, в результаті повного, всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В якості обставин, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують відповідальність відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Покарання обвинуваченому призначається відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст. 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 14.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно скоїв злочин, не працюючий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, добровільно відшкодував завдані збитки та враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при призначенні йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши відносно нього іспитовий термін на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази:

- СD-R диск приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 376 КПК України отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1