Справа № 438/613/19
Провадження № 1-кс/438/119/2020
УХВАЛА

18 травня 2020 року м.Борислав

Слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання заступника начальника Бориславського ВП начальника СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , погоджене з заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2019 року за № 0000224 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в :

15 травня 2020 року заступник начальника Бориславського ВП начальник СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Бориславського міського суду, погодженим з заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 21124», р.н.зн. « НОМЕР_1 », сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , 2005 року випуску, який належить ОСОБА_4 , та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , а також заборонити відчужувати та розпоряджатись вказаним майном до скасування арешту на майно у встановленому законом порядку.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що він встановив, що 13.05.2019 о 20 год 00 хв в Бориславське ВП поступило телефонне повідомлення з Дрогобицької ЦМЛ про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_6 з діагнозом ЗЧМТ, перелом шийного відділу хребта, які він отримав внаслідок ДТП в м. Бориславі. Відомості за вказаним фактом 14.05.2019 внесено Бориславським ВП ДВП ГУ НП у Львівській області до ЄРДР за №0000224 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Крім цього, слідчий навів у клопотанні зміст пояснень потерпілих ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 та зазначив, що 14.12.2019 ОСОБА_5 надав для огляду транспортний засіб, який був учасником вищевказаної ДТП, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21124», р.н.зн. « НОМЕР_1 », сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2 . 14.12.2019 вказаний автомобіль було визнано речовим доказом та передано в користування ОСОБА_5 . Автомобіль зареєстрований за ОСОБА_4 .

Як мету арешту вказаного вище автомобіля слідчий зазначив збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вимоги. Підставою арешту майна слідчий зазначив запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, перетворення, передачі, відчуження майна. Крім цього, слідчий послався на зміст ст.98, ч.1, ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, та зазначив, що можна вважати, що автомобіль марки «ВАЗ 21124», р.н.зн. « НОМЕР_1 », є об`єктом кримінально протиправних дій, тому він підпадає під ознаки речей, визначених у п.1 п.3 ч.2 ст.167 КПК України, тому виникла необхідність накласти арешт на автомобіль.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає поверненню для усунення недоліків з таких підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч.4 ст.132 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (абз.6 ч. 2 ст. 171 КПК України).

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч.3 ст.171 КПК України).

Відповідно до п.1, п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч.6, ч.8 ст.170 КПК України).

Однак, у порушення вищезазначених вимог закону слідчий, посилаючись на мету накладення арешту майна - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, - не зазначив у клопотанні чи подано потерпілим цивільний позов, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Також у клопотанні не обґрунтовано необхідність арешту майна з точки зору мети «стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вимоги», як про це вказано у клопотанні, чим не дотримано п.1 ч.1 ст.171 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170 - 175, 309 КПК України,

у х в а л и в:

клопотання заступника начальника Бориславського ВП начальника СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , погоджене з заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № 0000224 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - повернути прокурору Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури, встановивши строк сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1