СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1146/19
Номер провадження 1-кс/547/259/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокусмт. Семенівка

Слідчий суддя Семенівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області клопотання заступника начальника СВ Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000362, внесеному до ЄРДР 08.12.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
09.12.2019 до слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області надійшло вказане клопотання слідчого, яке погоджено начальником Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на видані ОСОБА_4 штани чорного кольору 32 розміру, куртку чорного кольору UMBRO зі слідами бруду, кросівки NIKE 43 розміру білого кольору, а також зрізи нігтів, вилучених з лівої та правої рук у ОСОБА_4 під час його особистого обшуку при затриманні у порядку ст. 208 КПК України, шляхом позбавлення будь-яких осіб, можливості користуватися та розпоряджатися будь-яким способом зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних слідчих чи процесуальних дій із вказаними предметами, як речовими доказами.
Клопотання обґрунтовано тим, що 08.12.2019, близько 08:40 год. на території смт Семенівка, Семенівського району Полтавської області, в кюветі поряд з автомобільною дорогою по вул. Космонавтів виявлено труп ОСОБА_7 із тілесними ушкодженнями.
За даним фактом 08.12.2019 розпочате кримінальне провадження № 0000362 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.
В ході досудового розслідування 08.12.2019 ОСОБА_4 видав працівникам поліції одяг, в якому він був одягнений під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а саме штани чорного кольору 32 розміру, куртка чорного кольору марки UMBRO зі слідами бруду, а також кросівки марки NIKE 43 розміру. Вищевказані речі вилучені та запаковані до окремих 3 картонних коробок.
За підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України ОСОБА_4 08.12.2019 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Під час затримання, в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 у останнього було вилучено зрізи нігтів з лівої та правої рук, які були запаковані до 2-х паперових конвертів білого кольору з пояснювальними надписами.
Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 8 ст. 100 КПК України реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасове вилучення майна та арешт майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що штани чорного кольору 32 розміру, куртка чорного кольору марки UMBRO зі слідами бруду, а також кросівки марки NIKE 43 розміру, видані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , а також зрізи нігтів з обох рук належать останньому.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України у даному випадку видані ОСОБА_4 штани чорного кольору 32 розміру, куртка чорного кольору марки UMBRO зі слідами бруду, а також кросівки марки NIKE 43 розміру, в яких він був під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а також зрізи нігтів з обох рук ОСОБА_4 , вилучені в ході особистого обшуку останнього, могли зберегти на собі сліди вчинення злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовими доказами.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України не застосування арешту щодо виданих ОСОБА_4 штанів, куртки, кросівок, а також зрізів нігтів з обох рук може призвести до їх приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення.
На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання приховування, пошкодження, зникнення, втрати, чи знищення або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно застосувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
В судове засідання прокурор не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий клопотання підтримав, наголосив, що виданий ОСОБА_4 одяг і зроблені у нього зрізи нігтьових пластин є речовими доказами у кримінальному провадженні, щодо них очікується проведення слідчих дій, у т.ч. призначення експертиз.
Захисник не заперечував стосовно накладення арешту на добровільно виданий підозрюваним одяг. Заперечував проти накладення арешту на зроблені слідчим зрізи нігтьових пластин підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки за припущенням захисника, постанова прокурора про відібрання зразків для експертизи від 08.12.2019 стосовно ОСОБА_4 була складена вже після відібрання зрізів нігтів. На це вказують відсутність копії постанови прокурора, копії протоколу про відібрання біологічних зразків у підозрюваного і захисника як додатків до клопотання слідчого про арешт майна. Надана слідчим у судовому засіданні копія постанови прокурора від 08.12.2019 не містить вказівки на необхідність вручення її копії підозрюваному, не містить відмітки про ознайомлення з її змістом підозрюваного ОСОБА_4 . Оскільки біологічні зразки відібрано стороною обвинувачення у не передбачений КПК України спосіб, вони не можуть бути арештовані та використані як речові докази.
Підозрюваний повністю погодився із позицією захисника.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчим суддею встановлено таке.
Кримінальне провадження № 00000362 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України внесено до ЄРДР 08.12.2019 з фабулою: 08.12.2019 близько 08:40 години в с-ще Семенівка Семенівського району Полтавської області вул. Космонавтів, у кюветі виявлено труп ОСОБА_7 , із тілесними ушкодженнями.
Із копії протоколу огляду місця події від 08.12.2019 вбачається, що ОСОБА_4 добровільно видав слідчому ОСОБА_8 речі, у яких він був одягнений 08.12.2019 під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а саме: штани чорного кольору 32 розміру, куртку чорного кольору марки UMBRO зі слідами бруду, кросівки NIKE 43 розміру білого кольору. Вказані речі поміщено у паперові коробки.
Відповідно до протоколу від 08.12.2019 слідчий ОСОБА_8 затримав ОСОБА_4 08.12.2019 о 18 год. 20 хв. як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. У протоколі вказано на виявлення та вилучення слідчим зрізів нігтьових пластин з лівої і правої рук ОСОБА_4 , які поміщено до паперових конвертів. Зауважень до протоколу не надходило.
Постановою прокурора ОСОБА_6 від 08.12.2019 з метою забезпечення проведення судових експертиз постановлено відібрати зрізи нігтьових пластин із правої та лівої руки затриманого ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 2 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Статтею 241 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.
За змістом ст. 241 КПК України освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово. При освідуванні не допускаються дії, які принижують честь і гідність особи або небезпечні для її здоров`я. За необхідності здійснюється фіксування наявності чи відсутності на тілі особи, яка підлягає освідуванню, слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет шляхом фотографування, відеозапису чи інших технічних засобів. Зображення, демонстрація яких може розглядатись як образлива для освідуваної особи, зберігаються в опечатаному вигляді і можуть надаватися лише суду під час судового розгляду. Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Особі, освідування якої проводилося примусово, надається копія протоколу освідування.
Відтак слідчий суддя погоджується з доводами захисника про відсутність протоколу відбирання біологічних зразків у ОСОБА_4 , а також із відсутністю у протоколі затримання як підозрюваного ОСОБА_4 вказівки на існування постанови прокурора від 08.12.2019 про відібрання зразків для експертизи у ОСОБА_4 .
Більш того, протокол затримання вказує на вилучення зрізів нігтів під час особистого обшуку затриманої особи, а не під час відібрання у нього біологічних зразків за правилами освідування особи.
На вилучення зрізів нігтів під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_9 також вказує клопотання слідчого про арешт майна.
Постановою слідчого від 08.12.2019 видані ОСОБА_4 штани, куртку, кросівки, а також зрізи нігтів з обох його рук визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження, їх передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення .
Відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, що яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (пункти 1-3, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).
Зважаючи на викладене, враховуючи обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке у цілому відповідає положенням ст.ст. 167, 170, 171 КПК України, приходжу до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на усе вказане у клопотанні слідчого майно, оскільки особа, що його подала, довела необхідність такого арешту з метою збереження речових доказів.
Водночас слідчий суддя зазначає, що згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладаються на слідчого, прокурора.
Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом (ч. 3 ст. 17 КПК України).
Стороною обвинувачення не надано слідчому судді жодних документів та/або процесуальних рішень щодо наступних після відібрання у ОСОБА_4 зрізів нігтьових пластин дій з ними як із речовими доказами, окрім приєднання до кримінального провадження та передавання до кімнати зберігання речових доказів Семенівського ВП.
Відтак можливі ризики та наслідки використання "плодів отруйного дерева", на які вказує захисник, як на наслідок незаконності відібрання стороною обвинувачення біологічних зразків у ОСОБА_4 (належності і допустимості як доказів та похідних від них доказів), несе сторона обвинувачення. Сторона захисту в силу презумпції невинуватості подібних ризиків і наслідків не несе.
Керуючись ст.ст. 94, 170-175, 309, 310, 395 КПК України слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити повністю.
Накласти арешт на видані ОСОБА_4 , штани чорного кольору 32 розміру, куртку чорного кольору UMBRO зі слідами бруду, а також кросівки NIKE 43 розміру, в якому він був під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , запаковані до трьох картонних коробок, а також зрізи нігтів вилучених з лівої та правої рук у ОСОБА_4 під час його особистого обшуку при затриманні в порядку ст. 208 КПК України та запаковані до 2 паперових конвертів з пояснювальним надписом, шляхом позбавлення ОСОБА_4 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Семенівка Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) і будь-яких інших осіб, можливості користуватися та розпоряджатися будь-яким способом зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних слідчих чи процесуальних дій із вказаними предметами, як речовими доказами.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором після її проголошення.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Копію ухвали негайно вручити (надіслати) слідчому, прокурору, власнику майна, заінтересованим особам.

Слідчий суддя ОСОБА_1