Справа № 301/2840/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , адвокати ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/232/20 за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 05. 04. 2020.
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 03. 06. 2020, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.189, ч. 1 ст. 263 КК України.
Клопотання слідчий мотивував тим, що 17. 09. 2019 близько 13 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кафе «Однокласники», яке розташоване в с. Довге, Іршавського району, достовірно знаючи, що у ОСОБА_10 є у наявності грошові кошти в сумі 2000 доларів США, в рішучій формі, незаконно, з надуманих причин вимагав від останнього вказані грошові кошти, при цьому погрожував вбивством особисто ОСОБА_10 та членам його сім`ї в разі невиконання вказаних вимог. Після чого ОСОБА_7 , не отримавши вказані грошові кошти від ОСОБА_10 , продовжив погрожувати останньому та членам його сім`ї, які потерпілий сприймав як дійсні та реальні.
10. 12. 2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 протягом тривалого часу, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав за місцем свого проживання вогнепальну зброю пістолет, який згідно висновку експерта №1/482 від 05. 12. 2019 являється вогнепальною зброєю - капсульним дульнозарядним пістолетом, моделі «ТАУЕР», зразка XIX століття та згідно висновку експерта №1/517 від 22. 01. 2020 являється придатною до стрільби. Вказана вогнепальна зброя була виявлена та вилучена 29. 11. 2019 працівниками Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді, за місцем проживання ОСОБА_7

-2-

20. 02. 2020 ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно клопотання, обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується: заявою про скоєння злочину від ОСОБА_10 від 27. 11. 2019, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 27. 11. 2019, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , протоколами огляду предмета від 28. 11. 2019, протоколом обшуку від 29. 11. 2019, висновком експерта №1/482 від 05.12.2019, висновком експерта №1/517 від 22. 01. 2020 .
У клопотанні також зазначено, що з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочини проти власності та проти громадської безпеки, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, може продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків та потерпілого, після вчинення злочинів з метою ухилення від відповідальності переховувався від органів досудового розслідування до його затримання - 04. 04. 2020 на підставі ухвали слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 24. 03. 2020, може виїхати за межі держави, тому наявні ризики, передбачені п. п.1, 3, 5 ч. 1 ст. І77 KПK України.

Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтував тим, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам ухилення від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на свідків, потерпілого, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні. Також, у клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів проти власності та проти громадської безпеки, серед яких і тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам. Крім того, навиклики до слідчої на 02. 03., 06. 03., 16. 03. та 24. 03. 2020, ОСОБА_7 не з`явився, причини своєї неявки не повідомив. Зазначене на переконання слідчого судді, свідчить про те, що ОСОБА_7 ухиляється від явки до органу досудового розслідування, чим перешкоджає кримінальному провадженню, що також підтверджується ухвалою слідчого судді від 24. 03. 2020 про примусовий привід для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 . Постановою слідчого від 30. 03. 2020 підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено в розшук, якого 04. 04. 2020 затримано. Вказане дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний і надалі може намагатися ухилитися від слідства і суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 вказує на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді, яку просить скасувати, у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Зазначає, що на день розгляду клопотання, ОСОБА_7 в статусі підозрюваного не перебував, оскільки повідомлення про підозру йому не вручалось. Долучене до клопотання повідомлення про нову підозру від 30. 01. 2020 вручене не ОСОБА_7 , а його бабусі ОСОБА_20 , для його подальшої передачі, яка не являється членом сім`ї підозрюваного. Також відсутність статусу підозрюваного та відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, встановлена ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14. 02. 2020. Окрім того, приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя не взяв до уваги те,

-3-

що прокурор діючи в супереч вимогам ч. 1 ст. 183 КПК України, не довів суду необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою. Крім того, слідчий суддя, діючи всупереч вимогам ст. 178 КПК України не оцінив в сукупності всі обставини зазначені п. п. 3-6 цієї статті, оскільки до клопотання не додано жодного доказу на підтвердження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не встановив чи додані докази доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризикам зазначених у клопотанні, а взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання, натомість проігнорував факти, що ставлять під сумнів необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 . Крім того, слідчим суддею не взято до уваги, що неявки ОСОБА_7 до органу досудового розслідування були зумовлені неможливістю прибути за викликом через карантин та відсутність транспортного сполучення між населеними пунктами, відповідно до постанови Кабінету Мінінстрів України від 11. 02. 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» зі змінами від 25. 03. 2020.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , яка підтримали доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, промову прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися
-4-

від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_21 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001098 від 27. 11. 2019.
10. 12. 2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
20. 02. 2020 ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 05. 04. 2020 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03. 06. 2020 без визначення розміру застави.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється .
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.
-5-

Вказані обставини стверджуються також тим, що підозрюваний ОСОБА_7 на виклики до слідчої на 02. 03., 06. 03., 16. 03. та 24. 03. 2020 останній не з`явився, причини своєї неявки не повідомив. Таким чином, ухилився від явки до органу досудового розслідування, чим перешкоджає кримінальному провадженню.
Вказане дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний і надалі може намагатися ухилитися від слідства і суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наявним ризикам, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів відхиляє.
Урахувавши дані про особу ОСОБА_7 , наявність передбачених ст.177 КПК України підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя підставно задовольнив клопотання слідчого, із наведенням в ухвалі докладних обґрунтувань такого рішення.
Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки та ймовірне покарання, яке очікує підозрюваного в разі доведеності його винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу, без визначення розміру застави, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчинено з погрозою застосування насильства.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленої йому підозри, тому зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягають.
На переконання колегії суддів, рішення слідчого судді відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26. 06. 1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».
Поряд з цим апеляційний суд враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Таким чином, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а також з урахуванням ознак суспільного інтересу цього кримінального правопорушення, яке, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

-6-

Наведені в апеляційній скарзі захисника адвоката адвоката ОСОБА_6 доводи на захист підозрюваного ОСОБА_7 були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не з`являвся на виклики слідчого з поважних причин, оскільки в той період діяли певні обмеження, пов`язані з карантинним заходами, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11. 02. 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» зі змінами від 25. 03. 2020, з 12. 03. 2020 до 03. 04. 2020, а в подальшому і до 24. 04. 2020 на всій території України оголошено карантин, що не пояснює факту неявок ОСОБА_7 на виклик слідчої, зокрема, 02. 03. 2020, 06. 03. 2020.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, і таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду сторонами обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 05. 04. 2020 про обрання щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: