Справа № 304/724/20 Провадження № 1-кс/304/268/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши його клопотання на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 19 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 19 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «Ужгородський замок», , із забороною вчинення з ними реєстраційних дій. Клопотання мотивує тим, що до Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_4 про те, що він 09 березня 2020 року дав у борг ОСОБА_5 30 000 грн на розвиток бізнесу на строк до 01 червня 2020 року, однак остання на даний час борг не повертає та уникає зустрічей. 19 червня 2020 року вказані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Допитаний у даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_5 як керівник ТОВ «Ужгородський замок» отримала від нього у борг 1 млн. грн на розвиток бізнесу, про що надала відповідну розписку, а також в подальшому повторно отримала 30 000 грн, про що також надала розписку. Вказані розписки були написані нею в нього вдома у м. Перечин, де він і передав їй вказані кошти. Також зазначив, що ОСОБА_5 не відповідає на жодні його дзвінки та уникає з ним зустрічей. При цьому, у разі неможливості повернути кошти вона зобов`язалась здійснити це за рахунок своєї частки у ТОВ «Ужгородський замок». Враховуючи вищевикладене, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), на користь потерпілого ОСОБА_4 , та з метою запобігання можливості відчуження майна, яке в подальшому може слугувати для забезпечення заявлено у кримінальному провадженні цивільного позову, необхідно накласти арешт на корпоративні права ТОВ «Ужгородський замок» із забороною вчинення з ними реєстраційних дій, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив таке задовольнити, при цьому посилаючись на викладені у нього обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, вивчивши надані слідчим матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Так, згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як убачається з наданих слідчим матеріалів, до Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_4 про те, що він 09 березня 2020 року дав у борг ОСОБА_5 30 000 грн на розвиток бізнесу на строк до 01 червня 2020 року, однак остання на даний час борг не повертає та уникає зустрічей.

Також із даних матеріалів вбачається, що 19 червня 2020 року дану подію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000083 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000083 від 23 червня 2020 року (а. с. 4).

Крім цього, з протоколу допиту потерпілого 23 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_5 як керівник ТОВ «Ужгородський замок» отримала від нього у борг 1 млн. гривень на розвиток бізнесу, про що надала відповідну розписку, а також в подальшому повторно отримала 30 000 грн, про що також надала розписку (а. с. 7-8).

Разом з цим, з позовної заяви про стягнення коштів вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з ТОВ «Ужгородський замок» на його користь грошові кошти у сумі 1 млн. гривень (а. с. 11-12).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги те, що прокурор своїм клопотанням, а також матеріалами доданими в його обґрунтування довів, що зазначене у клопотанні майно може бути незаконно відчужено, тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що прокурор, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт зазначеного майна.

Керуючись статтями 40, 131, 132, 168, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 19 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, задовольнити повністю.

Накласти арешт на корпоративні права ТОВ «Ужгородський замок», , із забороною вчинення з ними реєстраційних дій.

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1