Провадження №1-в/127/209/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька виправна колонія (№86)» клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Шепетівка Хмельницької області, до засудження проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою спеціальною освітою, громадянину України, раніше судимому:

22.12.2004 року Шепетівським районним судом Хмельницької області за ч. ч. 3, 4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, з урахуванням ст. ст. 69, 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

30.06.2009 року Шепетівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

29.03.20018 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

по даній справі засуджений 01.10.2018 року Чернівецьким районним судом Вінницької області, з урахуванням ухвали Вінницького апеляційного суду від 20.12.2018 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", відбув 1/2 частину покарання, працевлаштований, заохочувався адміністрацією установи. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що в установі він працює, має заохочення, заборгованності за виконавчими листами немає. Підтримує стосунки із родиною. Вважає, що став на шлях виправлення, у вчиненому розкаявся, планує проживати з родиною. ОСОБА_7 , яка є його дружиною, зареєстрована як фізична особа-підприємець, забезпечить його роботою та житлом. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, а не покаранням у виді обмеження волі.

Захисник засудженого ОСОБА_6 просила клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначила, що засуджений в установі працевлаштований, має заохочення, шкоду, завдану злочином, відшкодував. ОСОБА_7 є дружиною засудженого, вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, забезпечить засудженого роботою та житлом, про що засуджений надавав відповідні документи разом із даним клопотанням. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення. Засуджений відмовлявся лише від заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. Просить замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, а не покаранням у виді обмеження волі.

Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений в установі працевлаштований, характеризується позитивно, чотири рази заохочувався адміністрацією установи. Документи про те, що особа, зареєстрована як фізична особа-підприємець, забезпечить засудженого роботою та житлом, до установи не надавалися та їх перевірка, відповідно до діючого законодавства не здійснювалася. При вирішенні клопотання засудженого покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання засудженого, оскільки вважає, що підстав для задоволення клопотання немає. Зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 57 Кримінального кодексу України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років, однак строк невідбутої засудженим частини покарання у виді позбавлення волі на час розгляду справи в суді складає 2 роки 2 місяці.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Чернівецького районного судом Вінницької області від 01.10.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.12.2018 року вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 01.10.2018 року щодо ОСОБА_3 змінено. З резолютивної частини вироку Чернівецького районного суду Вінницької області від 01.10.2018року виключено вказівку про залишення ОСОБА_3 без змін запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, який йому обрано на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.01.2018 року. Вважати засудженим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів з урахуванням покарання за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.03.2018 року шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком, а саме з 06.01.2018 по день ухвалення нового вироку. Початок строку відбування покарання рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 01.10.2018 року.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2019 року ОСОБА_3 зараховано строк перебування під вартою з 08.01.2018 року по 03.07.2018 року та з 24.09.2018 року по 20.12.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з частинами 1- 3 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Уразі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Як вбачається з матеріалів клопотання та з оглянутої в судовому засіданні особової справи засудженого, початок строку покарання рахується з 01.10.2018 року, кінець строку покарання - 17.07.2022 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 1/2 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 14.08.2018 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 від 03.02.2020 року, яка міститься в особовій справі засудженого, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується посередньо, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохчувався адміністрацією установи. Працевлаштований електриком виробничої зони. Режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Намагається дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але потребує постійного нагляду з боку представників адміністрації установи. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує та намагається робити для себе належні висновки. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціальну активність в організації їх роботи. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення". До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок ставиться з розумною ініціативою шляхом самоосвіти. Заборгованість за виконавчими листами сплатив у повному обсязі. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та матір`ю.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, 06.10.2019 року адміністрація установи розглядала питання про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації, однак засудженому було відмовлено за власним бажанням.

Під дію ст. 82 КК України підпадає по відбуттю 1/2 строку призначеного покарання, а саме, 02.12.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 був неодноразово засуджений, на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини.

Як вбачається з довідки про наявність стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_3 від 03.02.2020 року дисциплінарних стягнень засуджений не має, чотири рази був заохочений адміністрацією установи.

Разом з тим, суд зазначає, що працевлаштування засудженого в установі, а також заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений за період відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

За час відбування покарання засуджений заохочувався адміністрацією установи, однак цього не достатньо для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Що стосується в основному позитивної характеристики засудженого, суд зазначає, що дотримання порядку і умов відбування покарання а також виконання встановлених законодавством вимог адміністрації установи виконання покарань, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

При цьому суд враховує ту обставину, що засуджений наполягав на заміні невідбутої ним частини покарання у виді позбавлення волі лише на покарання у виді виправних робіт та заперечував проти заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 є дружиною засудженого та зареєстрована як фізична особа-підприємець, згідно гарантійного листа підтверджує готовність укласти з ним трудовий договір, забезпечити засудженого житлом, про що засуджений надав відповідні документи разом із даним клопотанням.

Як вбачається з матеріалів клопотання, строк невідбутої засудженим частини покарання у виді позбавлення волі на час розгляду справи в суді складає 2 роки 2 місяці.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 57 Кримінального кодексу України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, те, що ОСОБА_3 був неодноразово засуджений, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини, а також враховуючи строк невідбутої частини покарання, суд дійшов висновку, що заміна призначеного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме покаранням у виді виправних робіт, буде неспівмірною та призведе до порушення принципу невідворотності покарання.

Доводи засудженого про те, що він матиме можливість працювати та перебувати з родиною, яка потребує його допомоги, не є, відповідно до вимог ст. 82 Кримінального кодексу України, підставами для заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя