ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1787/20 Справа № 176/647/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали подання за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_9 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк, -
В С Т А Н О В И Л А :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року звільнено засудженого ОСОБА_9 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 04 місяця 10 днів.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що за час відбування покарання, засуджений довів, що став на шлях виправлення, підтримує зв`язки із близькими, ввічливо ставиться до адміністрації установи, сумлінно ставиться до дотримання режиму установи та виконання обов`язків, додаткового нагляду з боку адміністрації установи не потребує, що свідчить про досягнення позитивних змін у поведінці засудженого в період відбування покарання та є підставою для застосування до ОСОБА_9 положень ст. 81 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_9 ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор посилається на те, що при розгляді подання з характеристики ОСОБА_9 встановлено, що за весь час відбування покарання, останній має десять заохочень за підсумками роботи та зразкове ставлення до праці з благоустрою установи, проте, благоустрій установи це не право засудженого, а обов`язок, в зв`язку з цим вважаю, що заохочення надано формально, за виконання обов`язків, покладених на засудженого чинним законодавством, також значна частина покарання засудженого ОСОБА_9 , залишається не відбутою.
Крім того, суд не врахував характеристику засудженого ОСОБА_10 , якого засуджено за вчинення умисного тяжкого злочину.
Разом з тим, до початку судового розгляду на адресу апеляційного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_9 , в якій він просить розглядати апеляційну скаргу прокурора без його участі.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити.
Захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_9 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Апеляційний суд, вивчивши матеріали кримінального провадження встановив, що ОСОБА_9 по даній справі засуджений вироком від 21 березня 2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі 11 років без конфіскації майна, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 21 січня 2012 року по 02 червня 2013 року.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.01.2019 року задоволено заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 . Однак, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2019 року скасовано ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.01.2019 року, у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 відмовлено.
За період відбування покарання у Державній установі «Жовтоводській виправній колонії № 26», починаючи з 24.07.2013 року засуджений характеризується позитивно, має 10 заохочень, стягнень не має. На виробництві установи працевлаштований різноробочим авто майстерні установи, яка виконує роботи з ремонту та реставрації автомобілів, машинного устаткування. Також, протягом всього іншого часу на протязі всього строку покарання, кожного робочого дня виконує роботи по благоустрою колонії прилеглих територій, поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До праці відноситься добре та відповідально, додаткового нагляду з боку представників адміністрації не потребує. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».
На думку апеляційного суду заслуговують доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності, а саме те, що засуджений ОСОБА_9 має десять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, які надано формально, оскільки останнього засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину та до кінця строку відбуття покарання залишився значний строк, який припадає на 10.09.2021 року, окрім того засудженому ОСОБА_9 вже було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_9 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_9 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_9 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 відмовити.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4