УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2013 року у справі № 752/18173/13-к (провадження №1-кс/752/4791/13)в рамках кримінального провадження № 0000642, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
07.11.2019 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2013 року у справі № 752/18173/13-к (провадження №1-кс/752/4791/13) в рамках кримінального провадження № 0000642, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в якому заявник просив суд скасувати арешт на: квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_4 .

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0000642, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2013 року у справі № 752/18173/13-к (провадження №1-кс/752/4791/13) було накладено арешт зокрема на квартиру АДРЕСА_1 . На думку заявника, арешт, накладений зазначеною ухвалою був необґрунтованим та безпідставним і на даний час у застосуванні такого заходу потреби не має, оскільки як ОСОБА_4 так і його дружина, і безпосередньо зазначена квартира яка належить останній, е має жодного відношення до ознак складу злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, і відповідно була набута у власність ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_4 під час шлюбу, правомірним шляхом та не відповідає жодним ознакам передбаченим ст. 98 КПК України та які є підставою для накладення арешту. Заявник також зазначає, що ні ОСОБА_4 , ні його дружина, не були і не є підозрюваними у вищезгаданому кримінальному провадженні і накладення арешту на їх майно суттєво порушило їх права.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився. Від представника особи, в інтересах якої було подано клопотання - адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, до якої також була долучена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 .

В судове засідання слідчий, або ж прокурор у кримінальному провадженні будучи належним чином повідомленими про дату час та місце його розгляду, також не з`явились, однак їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що особа, в інтересах якої було подано клопотання ОСОБА_7 , на момент набуття ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , перебував з останньою у шлюбі, а тому в силу вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України є співвласником даного об`єкта майна.

Крім того, судом також встановлено, що СУ ГУМВС України в м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000642, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Станом на день надходження клопотання про скасування арешту майна до суду, досудове розслідування кримінального провадження здійснюється Шевченківським УП ГУНП у м. Києві.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2013 року у справі № 752/18173/13-к (провадження №1-кс/752/4791/13) клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000642, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, було задоволено та накладено арешт, у тому числі на: квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали, підставою для накладення арешту була наявність розумних підозр вважати, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та є об`єктом кримінально-потиправних дій, а отже є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 14 серпня 2013 року, питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді від 14 жовтня 2013 року, беручи до уваги, що на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчому судді не надано відомостей про повідомлення будь-яким особам про підозру у кримінальному провадженні, так само, як і доказів незаконності набуття ОСОБА_5 та ОСОБА_7 арештованого нерухомого майна, а також наявності ризику його незаконного відчуження, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_7 на таке майно, слідчий суддя приходить до висновку, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2013 року у справі № 752/18173/13-к (провадження №1-кс/752/4791/13) на зазначене майно, підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2013 року у справі № 752/18173/13-к (провадження №1-кс/752/4791/13) в рамках кримінального провадження № 0000642, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2013 року у справі № 752/18173/13-к (провадження №1-кс/752/4791/13) у рамках кримінального провадження № 0000642, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1