Номер провадження: 11-кп/813/711/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року,-
встановив:

оскарженою ухвалою районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000365 від 20.05.2015 р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 369 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, відносно ОСОБА_8 відсутнє формулювання обвинувачення, згідно обвинувального акту вбачається, що директор ТОВ «АМА» ОСОБА_9 , та представник даного підприємства ОСОБА_10 , звернулись до ОСОБА_8 з метою документального оформлення продовження строку дії договорів оренди окремого індивідуально визначеного майна на 31 торгівельний об`єкт малої архітектурної форми, належних ТОВ «АМА», а також 2 об`єкти малої архітектурної форми, належних ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 . Однак, в обвинувальному акті не зазначено про які об`єкти нерухомості йде мова, чи зареєстровані вони на зазначене товариство та ФОП, за якою адресою вони знаходяться, на якій підставі належать вказаним особам;
- відсутні відомості про ідентифікаційний код юридичної особи ТОВ «АМА» та реєстраційні номери облікових карток податків ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 ;
- обвинувальному акті зазначено, що у ОСОБА_8 був умисел на давання хабара за продовження дії договорів оренди, однак кошти він отримав нібито для передачі хабара вже за підготовку та укладення договорів оренди, при цьому слід зазначити, що продовження дії договору не є тотожним поняттю укладення договору.
- в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 6000 доларів США нібито для передачі ОСОБА_13 в якості хабара, але не передав їх, а використав на власні потреби, а також те, що ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 12000 доларів США нібито для передачі ОСОБА_13 в якості хабара, але не мав наміру передавати їх, оскільки планував використати їх на власні потреби.
Районний суд також зазначив, що враховуючи викладені обставини, зазначені в обвинувальному акті, ОСОБА_8 , нібито, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України, оскільки отримав грошові кошти, нібито, для передачі ОСОБА_13 як хабар, маючи намір не передавати їх, а привласнити, що викликає сумнів у відповідності правової кваліфікації обставинам викладеним у обвинувальному акті.
За таких обставин, районний суд прийшов до висновку про те, що обвинувачення відносно ОСОБА_8 не було висунуте з дотриманням процедури, передбаченої законом, та сформульоване обвинувачення, у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 369 КК України, суперечить вимогам ст. ст. 110, 291 КПК України, про зміст обвинувального акту, чим порушується право останнього на захист відповідно до ст. 42 КПК України, і позбавляє його можливості захищатися.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких вказує на незаконність ухвали та просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а зазначені в ухвалі доводи щодо існування недоліків обвинувального акту не є підставою для повернення обвинувального акту. Прокурор також посилається на те, що вважає встановленими фактичні обставини та правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Вказує, що правову кваліфікацію діям обвинуваченого надає прокурор. Зазначає, що судом не було вказано на певні порушення процедури висунення обвинувачення та не вмотивувано дані доводи. Щодо відсутності в обвинувальному акті, певних 33-х архітектурних форм, підстав права власності та ідентифікаційного коду юридичної особи та реєстраційних номерів облікових карток платників податків певних фізичних осіб-підприємців, прокурор вважає, що суд не зазначає, яке ці дані мають значення, та вказує, що вказані дані можуть бути встановлені судом під час судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника, який заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст. 291 КПК України.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Як убачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР №0000365 від 20.05.2015 р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 369 КК України, він фактично не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. Неналежне формулювання обвинувачення суперечить вимогам ст. ст. 110, 291 КПК України, про зміст обвинувального акту, чим порушується право обвинуваченого на захист відповідно до ст. 42 КПК України, і позбавляє його можливості захищатися, на що правильно вказав суд.
Проте, апеляційний суд не погоджується з висновками районного суду про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст. 190 КК України, оскільки без дослідження доказів в ході судового розгляду кримінального провадження таке посилання районного суду на вказану підставу є передчасною. Районний суд не мав права надавати правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 під-час підготовчого судового засідання, тому дане посилання районного суду, як підстава для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали суду.
Разом з цим, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність, на що посилався прокурор в своїй апеляційній скарзі, апеляційним судом встановлені обставини, які унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та апеляційний суд констатує, що інші підстави, на які посилається районний суд є обґрунтованими, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Таким чином, з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.407 КПК України, ухвала районного суду підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали суду посилань суду на те, що сформульоване обвинувачення, у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст. 27 ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 369 КК України, суперечить вимогам ст. ст. 110, 291 КПК України, як на підстави повернення обвинувального акту прокурору, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000365 від 20.05.2015 р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 369 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали районного суду посилання суду на неправильність кваліфікації дій обвинуваченого, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору.
В решті ухвалу районного суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4