Номер провадження: 11-сс/813/2/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
директора ТОВ «Майнічі» - ОСОБА_9 ,
представника ТОВ «Майнічі» адвоката - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора ТОВ «Майнічі» - ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0004375 від 17.08.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 270 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , накладений арешт без права розпорядження та користування на будівлю та нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1А/3, які належать на праві власності ТОВ «Майнічі» та ТОВ «ГОТЕЛЬ «ПАРОВОЗ» , заборонивши будь-кому вхід до вказаних будівлі та нежитлових приміщень, а також заборонено винос з них речей та документів без письмового дозволу слідчого та процесуального керівника - прокурора у кримінальному провадженні №0004375.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що на час постановлення ухвали будівля та нежитлові приміщення готелю «Токио-Стар» на вул. Водопроводній, 1 А/З у м. Одесі мають значення досудового розслідування, у тому числі щодо необхідності проведення додаткових оглядів, у зв`язку із проведенням судових експертиз у кримінальному провадженні щодо встановлення причини пожежі, обставин вчинення кримінального правопорушення.
Посилаючись на те, що постановою слідчого від 09.09.2019 року будівлю та нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1 А/З, згідно ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, для запобігання того, що підозрювані чи будь-які інші особи, з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть здійснити будь-які дії щодо його відчуження, здійснити його перепланування, змінити цільове призначення, пошкодити чи знищити зазначене майно та з метою збереження речових доказів.
Крім того, посилався на ту обставину, що зазначений об`єкт нерухомого майна має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без його арешту існує загроза зміни слідової інформації, яка наявна на ньому на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду директор ТОВ «Майнічі» - ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на ту обставину, що:
1) в приміщенні, належному ТОВ «Майнічі», пожежі не було; 2) ризики пошкодження майна не доведені в судовому рішенні, навпаки за весь час досудового слідства власники не чинили перешкод слідству та обережно ставилися до доказів; 3) в результаті накладеного арешту на все приміщення, власником якого є ТОВ «Майнічі» не можливо здійснювати підприємницьку діяльність та провести ремонт пошкодженого даху будівлі; 4) згідно клопотання про продовження строків досудового розслідування, для проведення експертиз необхідно чотири місяці, що є межею строку арешту; 5) приміщення є пам`яткою культури, проте не можливо проводити будівельні роботи даху без знаходження у приміщенні самої будівлі. Також не можливо здійснювати охорону приміщень працівниками ТОВ «Майнічі», що призводить до знищення та розкрадання майна; 6) рішення про накладення арешту постановлено з порушенням територіальної підсудності.
Посилаючись на наведені доводи директор ТОВ «Майнічі» - ОСОБА_12 просить скасувати зазначену ухвалу від 12.09.2019 р. та постановити нову, якою виключити з-під арешту роботи по відновленню даху та охорони будівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1А/3; обмежити арешт приміщення ТОВ «ГОТЕЛЬ ПАРОВОЗ» приміщенням пральні та прилеглими тільки до неї приміщень; обмежити строк арешту чотирма місяцями.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції директор ТОВ «Майнічі» - ОСОБА_12 та представник ТОВ «Майнічі» адвокат - ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити. При цьому директор ТОВ «Майнічі» - ОСОБА_12 надав суду фотофіксацію даху будівлі та зазначив, що не заперечує проти накладення арешту щодо розпорядження майном, пояснив, що скасування арешту необхідно для проведення ремонту даху будівлі та встановлення охорони для запобігання псування та розкрадання будівлі.
Натомість прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення зазначеної апеляційної скарги, посилаючись на те, що триває необхідність проводити експертизи, на час постановлення ухвали вона відповідала вимогам КПК України та цілям досудового розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах клопотання слідчого, оскільки досудовим розслідуванням було встановлено, що 17.08.2019 року, приблизно о 01 год. 20 хв. у приміщенні готелю «Токио-Стар» за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1А/3, сталася пожежа, в результаті якої загинуло 9 осіб.
Згідно лікарських свідоцтв про смерть загиблих громадян причиною смерті стало отруєння продуктами горіння під час пожежі 17.08.2019 у готелі «Токио-Стар» у м. Одесі.
Крім того, під час пожежі отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості 10 осіб, яких госпіталізовано у медичні заклади м. Одеси з опіками різного ступеню тяжкості та отруєннями чадним газом. Окрім того, пожежею пошкоджено і знищено майно осіб, які проживали в готелі «Токио-Стар» на момент пожежі. На час постановлення ухвали будівля та нежитлові приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 мають значення досудового розслідування, у тому числі щодо необхідності проведення додаткових оглядів та проведення судових експертиз у кримінальному провадженні щодо встановлення причини пожежі, обставин вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, постановою слідчого від 09.09.2019 року будівлю та нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Врахувавши можливість загрози зміни слідової інформації, а також враховуючи необхідність проведення невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов вірного висновку про накладення арешту на майно.
Апеляційний суд визнає слушними доводи апеляційної скарги щодо необхідності збереження майна, проте, як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, досудове слідство триває, було призначено 31 експертизу по справі, та висновків будівельно-технічної експертизи наразі немає.
Разом з цим, ч. 1 статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної ухвали слідчого судді, накладаючи арешт без права розпорядження та користування на будівлю та нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1А/3, які належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Майнічі» та ТОВ «ГОТЕЛЬ «ПАРОВОЗ» , слідчий суддя заборонив будь-кому вхід до вказаних будівлі та нежитлових приміщень, а також заборонив винос з них речей та документів без письмового дозволу слідчого та процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні №0004375.
Як було встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ТОВ «Майнічі» та інші власники арештованого нерухомого майна з клопотанням про необхідність проведення ремонту даху та встановлення охорони/сигналізації з відповідним клопотанням до слідчого та процесуального керівника прокурора не звертались, тому звернення до суду з вказаних підстав є передчасним.
З огляду на що, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені у клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді повністю знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, належним чином вмотивовані в ухвалі слідчого судді, та на даний час є законним, обґрунтованим та вмотивованим рішенням, яке ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та нормах чинного КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення територіальної підсудності судом при накладенні арешту не заслуговують на увагу, оскільки зазначене питання вже було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, порушень вимог процесуального законодавства виявлено не було.
Одночасно доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

З огляду на викладене вище, аналіз змісту ухвали слідчого судді щодо накладення арешту на майно свідчить про те, що вона є обґрунтованою, вмотивованою, а отже - законною, а тому апеляційна скарга директора ТОВ «Майнічі» - ОСОБА_13 не підлягає задоволенню.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, приймаючи до уваги реальний суспільний інтерес до даного кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу слідчого та прокурора-процесуального керівника в даному кримінальному провадженні, про необхідність вжиття термінових дієвих заходів щодо забезпечення належних умов зберігання арештованого майна у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Майнічі» - ОСОБА_14 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0004375 від 17.08.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 270 КК України залишити без змін.
Звернути увагу слідчого та прокурора-процесуального керівника на необхідність вжиття термінових дієвих заходів щодо забезпечення збереження речового доказу будівлі, на яку накладений арешт, у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4