Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000828 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 29 березня 2020 року включно, із визначенням розміру застави 20 (двадцять) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 540 (сорок тисяч п`ятсот сорок) гривень, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Шацького районного суду Волинської області від 10.01.2019 до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник оскаржує рішення слідчого судді з мотивів його незаконності та необґрунтованості. Зазначає, що підозра вручена його підзахисному з порушенням порядку, визначеного вимогами кримінального процесуального закону. Зазначає, що слідчим та прокурором не доведені передбачені ст.177 КПК України ризики, які давали б підстави для застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Крім того, вказує, що слідчим суддею з порушенням п.2 ч.5 ст.194 КПК України покладено на підозрюваного обов`язок: цілодобово не відлучатись з місця проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду, тоді як вказаний пункт регламентує обов`язок: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, прокурора, який апеляцію заперечив і просив рішення слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового та сімейного стану підозрюваного, міцності соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно обрав підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 , повністю узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який за ступенем тяжкості належить до категорії тяжких.
Підозрюваний раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, неодружений, офіційно непрацевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
На думку суду апеляційної інстанції, під час розгляду клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу шодо ОСОБА_7 стороною обвинувачення доведено, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та доведеним слідчим і прокурором під час судового розгляду провадження, а саме можливостям підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою від 28.11.2019 ОСОБА_7 був оголошений у розшук (а.п.31).
Таким чином, доводи захисника про необґрунтованість застосування до його підзахисного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою жодним чином не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків.
Посилання сторони захисту на те, що підозра вручена ОСОБА_7 з порушенням порядку, визначеного вимогами кримінального процесуального закону, на переконання апеляційного суду, також не заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 23.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0001185 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.ч.1, 2, 3, 4, 5 ст.185, ч.2 ст.296, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, у якому 21.11.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України (а.п.4-11).
Постановою від 04.12.2019 матеріали щодо підозрюваного ОСОБА_7 виділені в окреме провадження, внесене до ЄРДР за №0000828 (а.к.п.27-30), до переліку яких включене і повідомлення від 21.11.2019 про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України (а.п.19, 29).
Відповідно до положень ч.3 ст.217 КПК України, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.
Як вбачається із матеріалів провадження, матеріали досудового розслідування були виділені в окреме провадження щодо підозрюваного ОСОБА_7 , якого було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
Тому твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, є голослівними.

Що ж стосується посилань захисника на те, що слідчим суддею покладено на підозрюваного окремі обов`язки з порушенням п.2 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: цілодобово не відлучатись з місця проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду і носити електронний засіб контролю цілодобово, то вони є слушними, так як ґрунтуються на законі.

Як убачається із вимог ч.5 ст.194 КПК України, в обов`язках, передбачених вказаною нормою кримінального процесуального законодавства, відсутнє слово «цілодобово», а тому дане слово підлягає виключенню з резолютивної частини судового рішення, оскільки відсутнє в обов`язках, визначених п.п.2, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що законні підстави для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення слідчого судді без змін, із виключення слова «цілодобово» з обов`язків, визначених п.п.2, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Виключити з резолютивної частини ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2020 року слово «цілодобово» з обов`язків:
« - цілодобово не відлучатись з місця проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- носити електронний засіб контролю цілодобово».
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді