ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3205/19 Справа № 197/60/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженні № 0000700 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_9

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 та продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 07.12.2019 року включно.
Попередньо обраний альтернативний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді застави з покладенням попередньо вказаних обов`язків у випадку внесення застави залишено без змін.
Також продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 07.12.2019 року включно.
Попередньо обраний альтернативний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді застави з покладенням попередньо вказаних обов`язків у випадку внесення застави залишено без змін.
Мотивоване дане судове рішення тим, що у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , у разі визнання їх винними, об`єктивні дані можливого переховування обвинувачених від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків, яких суд ще не допитував під час судового провадження.
За висновком суду першої інстанції за встановлених ним обставин, на даному етапі судового розгляду застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування або суду, також впливати іншим способом на свідків.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю і забороною залишати житло цілодобово, з покладенням обов`язків: не залишати в зазначений час житло без дозволу прокурора; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; за вимогою з`являтися до суду.
В обґрунтування захисник зазначила, що ризики зазначені в ухвалі суду в теперішній час не існують. Обвинувачений має постійне місце проживання. Має невиліковні захворювання, такі як ВІЧ, епілепсія, гепатіт С та туберкульоз. Крім того вказала, що обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить також скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю із покладенням на нього обов`язків: не відлучатися із міста за місцем своєї реєстрації; повідомляти про зміну свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою до суду; здати до відповідного органу закордонний паспорт.
В обґрунтування зазначила, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання, має дитину, по відношенню до якої не позбавлений батьківських прав; у відповідності до гарантійного листа, у разі зміни запобіжного заходу, організація офіційне працевлаштує його на роботу, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за період часу перебування у КСІ № 3 зарекомендував себе з позитивної сторони, мати ОСОБА_8 має нерухоме майно.
Захисник зазначила, що ризики, зазначені в ухвалі суду, не є доведеними та не існують. Крім того вказала, що обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Апеляційний суд, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно кожного окремо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який може бути призначено реальне позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому наявні об`єктивні дані можливого переховування обвинувачених від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків, яких суд ще не допитував під час судового провадження.
Суд першої інстанції об`єктивно встановив, що на даному етапі судового розгляду застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування або суду, також впливати іншим способом на свідків, які ще не допитані.

При цьому апеляційний суд зважає, що судом присяжних були враховані дані кожного окремо відносно осіб обвинувачених, період їх тримання під вартою, у тому числі на які посилаються і захисники в своїх апеляціях, однак ці обставини не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який може бути призначено реальне позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинувачених у встановленому законом порядку.
На переконання колегії суддів, тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів, а також незворотність наслідків одного зі злочинів настання смерті людини, продовження судового розгляду кримінального провадження, виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою з метою уникнення ризику переховування від суду, оскільки для запобігання зазначених вище ризиків недостатньо застосування до ОСОБА_8 та ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Щодо посилання сторони захисту на тривалий час перебування обвинувачених під вартою, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, проте враховує критерії для визначення розумності строків кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 28 КПК України, зокрема, складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочину, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, а також поведінку учасників кримінального провадження.
Щодо посилання захисника ОСОБА_5 на неврахування судом стану здоров`я в обвинуваченого ОСОБА_6 , який має ряд хвороб, то в матеріалах кримінального провадження відсутні і стороною захисту не надано даних і доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 за своїм станом здоров`я не може утримуватися в установі в умовах тримання під вартою.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 на наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики за місцем мешкання, наявність дитини, по відношенню до якої останній не позбавлений батьківських прав; наявність гарантійного листа про працевлаштування, у разі зміни запобіжного заходу, колегія суддів, вважає у даному випадку ці обставини хоча і мають місце, проте не є само по собі достатньо переконливими для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Дані обставини враховуються в сукупності з іншими даними і обставинами, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою і згідно матеріалів кримінального провадження і вищенаведених обставин були враховані судом першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4