Справа № 991/866/20
Провадження № 1-кс/991/880/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
28.01.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей про кримінальні правопорушення, зазначених у повідомленні про підозру в скоєні злочину від 22.01.2020.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.01.2020 скаргу було призначену до розгляду.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 22.01.2020 він звернувся до Директора НАБУ та просив порушити кримінальну справу по факту злочину, передбаченого ст. 367 КК України, відносно в.о. начальника відділу по роботі зі свідками та заявниками ОСОБА_4 щодо листа за вих. № 111-225/1065 від 11.01.2020, та внести відомості відносно зазначеної посадової особи.
Заявник стверджує, що станом на час розгляду скарги в суді його заява про скоєння злочину до ЄРДР не внесена та витяг з ЄРДР не видано, що порушує його процесуальне право. У зв`язку з порушеннями, вчиненими Директором НАБУ, ОСОБА_3 просить слідчого суддю:
-визнати порушення Директором НАБУ процесуального права, передбаченого ч. 1 ст. 214, ст. 217, ст. 307 КПК України та бездіяльність Директором НАБУ в дотриманні процесуального права, яка полягала у відмові у видачі витягу з ЄРДР;
-зобов`язати Директора НАБУ внести до ЄРДР його повідомлення про скоєння злочину та порушити кримінальну справу за фактом злочину ОСОБА_4 .

У своїй скарзі ОСОБА_3 просив здійснити її розгляд за відсутності заявника.
Старший детектив відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_5 надіслав до суду листа щодо розгляду по суті скарги і просив суд відмовити у задоволенні скарги. На розгляд скарги по суті детектив не з`явився.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Під час розгляду скарги встановлено, що у повідомленні про підозру в скоєні злочину від 22.01.2020 ОСОБА_3 повідомив про те, що 06.01.2020 за адресою: м. Київ, вул. Василя Сурікова, 3, в.о. начальника відділу по роботі зі свідками та заявниками НАБУ ОСОБА_4 було вчинено злочин в сфері службової діяльності, який кваліфікується як халатне відношення до службового обов`язку з можливою сукупністю ознак таких як ст. 369-2, ст. 369, ст. 368, ст. 367, ст. 366, ст. 364, ст. 376 КК України. Заявник стверджує, що ОСОБА_4 замість поновлення його права як потерпілого, надіслала лист за вих.. № 111-225/1065 від 11.01.2020, з якого нічого не вбачається, а саме ні до якого злочинця було його повідомлення, ні які ознаки злочину, ні за якими подіями. ОСОБА_3 зазначає, що ознаки злочину, викладені відносно посадової особи мають тяжкі наслідки для суспільства (в частині процвітання корупції), які спричинили йому психічне катування та як наслідок морально матеріальну шкоду.
У письмових поясненнях старший детектив відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_5 по суті скарги повідомив, що 24.01.2020 звернення ОСОБА_3 від 22.01.2020 надійшло до НАБУ, розгляд якого здійснювався ним за дорученням керівництва. За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 йому було надано відповідь листом № 131-188/4518 від 04.02.2020. У листі в.о. керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_6 повідомив, що в.о. начальника відділу НАБУ ОСОБА_4 листом № 11-225/1065 від 11.01.2020 обґрунтовано направив за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі повідомлення заявника від 06.01.2020 щодо можливих протиправних дій судді Запорізького апеляційного суду, оскільки у повідомленні не викладено об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, підслідних детективам НАБУ. Крім цього, старший детектив НАБУ ОСОБА_5 зазначає, що чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачено судовий порядок оскарження невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Сама незгода ОСОБА_3 з результатами розгляду його звернення від 06.01.2020 не є свідченням вчинення кримінального правопорушення працівником правоохоронного органу ( ОСОБА_4 ), тому при розгляді звернення ОСОБА_3 від 22.01.2020 підстав для внесення відомостей до ЄРДР не було встановлено.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено визначеним законом суб`єктом; 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
У разі встановлення підрозділом внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України злочинів, передбачених статтями 354, 364-370 Кримінального кодексу України, які були вчинені службовою особою Національного антикорупційного бюро України (крім Директора Національного антикорупційного бюро України, його першого заступника та заступника), такі злочини розслідуються детективами зазначеного підрозділу.
Відповідно до ст. 6,8 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» Директор НАБУ здійснює керівництво діяльністю цього правоохоронного органу. Серед його повноважень зазначаються адміністративні, організаційні та контрольні функції.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом
У п. 6 ч. 2 ст. 39 КПК України передбачається, що керівник органу досудового розслідування уповноважений користуватись повноваженнями слідчого для здійснення досудового розслідування.
Відповідно до п.п.7 п. 1 розділу ІІІ Інструкції про порядок розгляду звернень громадян, заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, депутатських запитів, звернень та вимог народних депутатів України, адвокатських запитів у Національному антикорупційному бюро України та його територіальних управліннях, затвердженої Наказом НАБУ № 34 від 28.02.2019 (далі Інструкція) передбачено, що працівниками НАБУ, які уповноважені приймати заяви і повідомлення про кримінальні правопорушення, є: Директор НАБУ, його Перший заступник та заступники, директора та заступники директорів територіальних управлінь, працівники Управління по роботі з громадськістю, працівники територіальних управлінь, на яких покладено виконання функцій з реєстрації заяв, керівник ГПД, керівник УВК, їх заступники, керівники підрозділів детективів, їх заступники, старші детективи, детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю.
У п.п. 1 п. 3 розділу ІІІ Інструкції вказано, що заяви і повідомлення про кримінальні правопорушення, віднесені до підслідності НАБУ, через сформовану систему РК невідкладно направляються до Управління внутрішнього контролю або скеровуються через відповідну резолюцію Першого заступника Директора НАБУ до Головного підрозділу детективів.
З наведеного вбачається, що заява ОСОБА_3 від 22.01.2020 розглядалась уповноваженою особою НАБУ, а саме детективом управління внутрішнього контролю НАБУ, адже вона стосувалась можливих протиправних дій посадової особи НАБУ. Бездіяльності Директора НАБУ у даному випадку не вбачається, адже відповідно до вимог кримінально процесуального законодавства та нормативних положень, які безпосередньо регламентують діяльність НАБУ, внесення відомостей до ЄРДР здійснюється детективами УВК та Головного підрозділу детективів.
У своїй скарзі ОСОБА_3 не навів достатніх доводів на підтвердження неналежного процесуального реагування Директора НАБУ у результаті розгляду його заяви від 22.01.2020. Його заява була розглянута детективом УВК, про що його було повідомлено відповідним листом та роз`яснено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності детективів НАБУ, у разі незгоди.
Зважаючи на встановлені обставини, слідчий суддя вважає, що заявником не було надано відомостей, які б свідчили про бездіяльність Директора НАБУ щодо розгляду звернення ОСОБА_3 від 22.01.2020, тому у слідчого судді відсутні підстави для задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 22.01.2020.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1