печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6750/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження провадження № 0000640 від 19.07.2014 року прокурора першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000640 від 19.07.2014 року прокурора першого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Державним бюро розслідувань під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000640 від 19.07.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що колишній генеральний директор Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення (далі ДК «Укрспецекспорт») ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, упродовж періоду квітня 2005 року липня 2008 року, з корисливих мотивів, в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб вчинив заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі 7 428637,38 доларів США, шляхом зловживання своїм службовим становищем генерального директора ДК «Укрспецекспорт», чим завдано збитків державі в особі ДК «Укрспецекспорт» та ДП «Одесавіаремсервіс» на вказану суму, та службове підроблення умисно склав неправдиві документи 2 доповнення до угоди від 08.12.2004 № USE-17.3-22-ДК-04 із компанією «AeropartnerLLC» та 5 актів виконаних робіт по цій угоді і видав вказані акти, що спричинило тяжкі наслідки.

У ході досудового розслідування встановлено, що 10.11.2014 ОСОБА_4 на підставі заяви від 29.10.2014 достроково розірвав вказаний договір банківського вкладу та зарахував кошти в сумі 10 млн доларів США з вказаного депозитного (вкладного) рахунку на рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий ним у Київській філії АТ «Місто банк» (МФО 328760).

10.11.2014 вказані кошти в сумі 10 млн доларів США перераховано з поточного рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 на депозитний (вкладний) рахунок № НОМЕР_2 , який відкритий ним на ім`я його матері ОСОБА_5 у Київській філії АТ «Місто Банк» (МФО 328760), з призначенням платежу «перерахування грошових коштів на депозитний рахунок згідно договору від 10.11.2014 №KI/1226/USD та п.п. 10.19 Постанови НБУ №492 (згідно платіжного доручення від 10.11.2014 №1)».

З матеріалів клопотання вбачається, що Офіс Генерального прокурора звернувся до державної служби фінансового моніторингу України зупинити видаткові операції за рахунком № НОМЕР_2 , що відкритий в Київській філії ПАТ «Місто Банк» (МФО 380593) відповідно до частини 3 та частини 5 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Також, за результатами додатково проведеного аналізу Держфінмоніторингом встановлено, що в Київській філії ПАТ «Місто Банк» (МФО 380593), на ім`я ОСОБА_4 було відкрито рахунок з ідентичним номером № НОМЕР_2 , який належить його матері ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що належні ОСОБА_5 кошти, 16.09.2019, перераховано з рахунку № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_4 , з призначенням платежу: «перенесення залишків у зв`язку з переходом з субрахунків», у сумі 10,00 млн дол США.17.01.2020, зазначені кошти в повному обсязі було перераховано на рахунок ОСОБА_6 (РНОКППФО НОМЕР_5 ) № НОМЕР_6 , який відкритий у Київській філії АТ «Місто Банк» (МФО 380593), з призначенням платежу: «перерахування грошових коштів згідно свідоцтва про спадщину за заповітом від 23.12.2019, спадкова справа №77/2019, зареєстровано в реєстрі за №1405, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 ». В подальшому, з рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_6 кошти було списано на рахунок № НОМЕР_7 , з призначенням платежу: «перерахування грошових коштів на продаж іноземної валюти згідно заявки №1 від 17.01.2020 року», у сумі 9,70 млн дол США;
У ході проведення досудового розслідування також, встановлено, що кошти отримані від продажу валюти, у сумі 9,70 млн дол США, були зараховані на рахунок ОСОБА_6 № НОМЕР_8 , який відкритий у Київській філії АТ «Місто Банк» (МФО 380593), 17.01.2020 та 20.01.2020, на загальну суму 234,57 млн грн, та в подальшому, 17.01.2020 та 21.01.2020, перераховані на інший власний рахунок № НОМЕР_9 , в повному обсязі.
Прокурор вказує, що викладені обставини дають достатні підстави вважати, що вищезазначені грошові кошти в сумі 234, 57 млн гривень одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим в клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказані грошові кошти мають відношення до кримінального провадження, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ін НОМЕР_5 ), та перебувають на рахунку № НОМЕР_9 , відкритому в Київській філії АТ «Місто Банк» (МФО 380593, м. Київ, Несторівський провулок), заборонити розпоряджатися цим майном будь-яким чином, та банківській установі Київську філії АТ «Місто Банк» (МФО 380593, м. Київ, Несторівський провулок, 6) негайно надати прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000640 інформацію про залишки коштів на рахунку № НОМЕР_9 на момент накладення арешту.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до судуд апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1