Справа №: 398/3998/19
провадження №: 1-кп/398/194/20
УХВАЛА
Іменем України

"08" квітня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002234 від 25 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта суд призначив підготовче судове засідання.

Учасники кримінального провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого та потерпілого.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що кримінальне провадження не підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, ч. 2 ст. 289 КК України, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого та сформульовано обвинувачення, передбачає відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом , вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинене з проникненням у приміщення чи інше сховище, або якщо вони завдали значної матеріальної шкоди

В той же час, в обвинувальному акті правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення викладено некоректно та не чітко.

Так є незрозумілим, поєднане з погрозою застосування якого насильства вчинено незаконне заволодіння транспортним засобом. Крім того, не конкретизовано куди проник обвинувачений під час незаконного заволодіння транспортним засобом.

Натомість зазначено, що злочин вчинено з погрозою «такого» насильства та з проникнення «у приміщення чи інше сховище».

Наявність чітко сформульованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення має принципове значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченої особи та для встановлення наявності законних підстав для прийняття остаточного рішення по справі, а також для забезпечення права обвинуваченого на захист, в тому числі на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.

Такий виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретним та містить прогалини, суперечності і неточності, що в сукупності порушує право обвинуваченого на захист та на справедливий суд.

Також слід зазначити, що чітке формулювання обвинувачення забезпечує та гарантує на державному рівні, у площині розуміння ст. ст. 20, 42 КПК України, належне здійснення та використання обвинуваченим його невід`ємного процесуального права на захист від того обвинувачення, що йому пред`явлене.

Крім того, п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити, серед іншого, дату та місце його складення та затвердження.

Однак, обвинувальний акт взагалі не містить дати його складення, адже зазначено лише, що обвинувальний акт складено: «…_____ жовтня 2019 року…». Крім того, на першому аркуші обвинувального акту зазначена дата затвердження обвинувального акту прокурором Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 28 жовтня 2019 року, а на четвертому аркуші обвинувального акту зазначено, що обвинувальний акт затверджено 29 жовтня 2019 року. Тобто, зі змісту обвинувального акту неможливо встановити ні дату його складення слідчим, ні дату його затвердження прокурором.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Отже, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України та зазначені недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті на стадії судового розгляду.

Керуючись ст. 219, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002234 від 25 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, повернути прокурору Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1