УХВАЛА
іменем України
13 січня 2020 року

м. Київ
справа № 509/2169/17
провадження № 51-6238ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року в межах кримінального провадження № 0000026 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Агджабеді Республіки Азербайджан, жителя

АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не має,
та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Агджабеді Республіки Азербайджан, жителя АДРЕСА_2 , такого, що судимостей не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 199 КК.
Встановлені обставини
За вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня

2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими і засуджено за ч. 3

ст. 199 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, належного кожному на праві власності.
Відповідно до ч. 5 ст. 75 КК у строк відбування покарання засудженим зараховано строк їх попереднього ув`язнення з 25 лютого 2017 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу захисника, подану в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 й ОСОБА_6 та змінено зазначений вирок місцевого суду в частині призначеного покарання.
ОСОБА_5 призначено із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю, і звільнено з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
ОСОБА_6 призначено із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю, і звільнено з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
В іншій частині вирок залишено без змін.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, заступник прокурора Київської області ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, що не відповідала усім вимогам, установленим ст. 427 КПК, а тому Верховний Суд ухвалою від 20 грудня 2019 року цю касаційну скаргу залишив без руху і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також прокурору було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк, його касаційну скаргу буде повернуто.
У відповідь на ухвалу Верховного Суду від 20 грудня 2019 року прокурор повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.
Суть питання
У касаційній скарзі заступник прокурора Київської області просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особам засуджених через м`якість.
Мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним у ст. 427 цього Кодексу, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу прокурора без руху, Верховний Суд в ухвалі від 20 грудня 2019 року вказував на те, що всупереч п. 6 ч. 1 ст. 425, ст. 36, п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК та

п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» з касаційної скарги та наданих до неї документів не вбачалося наявності у заступника прокурора Київської області ОСОБА_4 повноважень у кримінальному провадженні № 0000026 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду.
Верховний Суд зазначав, що прокурор має надати суду касаційної інстанції документи на підтвердження повноважень звертатися до цього суду з касаційною скаргою у кримінальному провадженні № 0000026 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду.
На виконання вимог ухвали від 20 грудня 2019 року від прокурора надійшла касаційна скарга, до якої долучено копію наказу від 19 вересня 2018 року № 142к.
Дослідивши повторно надані прокурором документи, Верховний Суд дійшов висновку, що вказаних в ухвалі касаційного суду від 20 грудня 2019 року недоліків скаржник не усунув.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що положеннями ст. 425 КПК встановлено перелік осіб, які мають право на касаційне оскарження.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу має право подати прокурор.
Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу прокурор це особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.
За ч. 4 ст. 36 КПК право на подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами мають також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що однією із засад, на яких грунтується діяльність прокуратури, є принцип територіальності. А згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру»Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.
Таким чином, заступник прокурора Київської області ОСОБА_4 не є прокурором прокуратури вищого рівня щодо прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці (Одеської області), що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури та, відповідно,

не наділений правом подання касаційної скарги на ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року.
Долучена до касаційної скарги копія наказу від 19 вересня 2018 року № 142к

не спростовує наведеного твердження, а лише свідчить про призначення старшого радника юстиції ОСОБА_4 заступником прокурора Київської області

з 19 вересня 2018 року, звільнивши його відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9, ст. 39, п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру» в порядку переведення з посади заступника прокурора Волинської області, що не ставилося під сумнів Верховним Судом.
Верховний Суд повторно зазначає, що відсутність у касаційній скарзі даних, які би підтверджували наявність у заступника прокурора Київської області ОСОБА_4 повноважень у кримінальному провадженні № 0000026 щодо

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
З огляду на викладене оскільки прокурор не усунув зазначених в ухвалі суду недоліків у встановлений строк, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі

п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК повернути касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути заступнику прокурора Київської області ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3