Справа № 947/2488/20
Провадження № 1-кп/947/828/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001117 від 12.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріхівка Болградського району, Одеської області, громадянина України, болгарина, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, інвалід 2-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 12.12.2019 приблизно о 18.04 годині (точний час не встановлений) водій ОСОБА_6 грубо порушив пункти: 1.5.; 2.3. б); 4.16 а); 18.1. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 4.16. «Пішохід має право:
а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_6 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула спеціального права керування транспортним засобом та 22.06.2017 отримала посвідчення водія НОМЕР_1 , з відкритими категоріями «В1»-«С», керуючи власним технічно справним автомобілем «HYUNDAI I20», номерний знак НОМЕР_2 , рухався в темний час доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Зої Космодем`янської в Київському районі міста Одеса, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, з боку проспекту Свободи у напрямку проспекту Магістральний, зі швидкістю близько 30-40 км/год (фактична швидкість не встановлена).

Наближаючись до розташованого напроти будинку № 23 по вулиці Зої Космодем`янської нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», встановленими праворуч і ліворуч від дороги, а також зупинок громадського транспорту, позначених дорожніми знаками 5.41.1. «Пункт зупинки автобуса», розташованих ліворуч перед пішохідним переходом та праворуч за переходом, водій ОСОБА_6 , на добре освітленій вуличним ліхтарним освітленням ділянці проїзної частини, яка потребувала від нього особливої уваги, відволікся від керування транспортним засобом і своїми діями свідомо створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

Так, отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у появі попереду, на лівій межі проїзної частини, в зоні нерегульованого пішохідного переходу, небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_7 , яка, маючи перевагу у русі, почала перетинати проїзну частину вулиці Зої Космодем`янської по нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись з лівого боку праворуч за ходом руху автомобіля, у темпі кроку, водій ОСОБА_6 вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу.

Як наслідок, грубо нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_6 , через неуважність, позбавив себе можливості своєчасно зреагувати на небезпечну зміну дорожньої обстановки, з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди, і допустив наїзд, без гальмування, передньою переважно лівою частиною автомобіля «HYUNDAI I20», номерний знак НОМЕР_2 , на пішохода ОСОБА_7 , у смузі свого напрямку руху, під час якого відбулося закидання тіла пішохода на капот, переднє вітрове скло, з наступним відкиданням і падінням потерпілої на дорожнє покриття.

Врезультаті ДТП пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з її смертю на місці пригоди, а саме:
а) відкрита черепно-мозкова травма: садно носа, крововилив у м`які тканини лобово-тім`яної ділянки справа, переломи кісток склепіння та основи черепа, крововиливи під м`які оболонки на випуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка і стовбурового відділу мозку, забій-розміжчення (за даними судово-гістологічного дослідження) нижньої поверхні лівих лобкової і скроневої часток;
б) садна правої верхньої кінцівки, садна правого стегна, садно лівого гомілковостопного суглоба, крововилив у м`які тканини зовнішньої поверхні правої гомілки на межі верхньої та середньої третин, закритий осколковий перелом внутрішньої третини верхньої гілки лівої лобкової кістки з крововиливом у навколишні м`які тканини;
Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку з отриманою відкритою черепно-мозковою травмою голови у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепу, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, забою-розміжчення головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 з`явився набряк головного мозку. В крові потерпілої етиловий спирт не виявлений.
Отже, водій автомобіля «HYUNDAI I20», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 4.16 а); 18.1. Правил дорожнього руху, гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та пояснив, що 12.12.2019 року приблизно о 18 годині, керував автомобілем «HYUNDAI», по вул. Зої Космодем`янській у напрямку вул. Магістральна в м. Одесі, зі швидкістю 30-40 км/г. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу біля будинку № 23 по вул. Зої Космодем`янській в м. Одесі був не уважним, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода, яка перетинала проїзну частину, після наїзду одразу викликав швидку допомогу та поліцію. Завдані збитки потерпілому відшкодовані добровільно в повному обсязі, у скоєному щиро каюсь, прошу суд строго не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, та про відсутність у нього вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 . Цивільний позов подавати не буде, з підстав відшкодування йому матеріальної шкоди в повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Аналізуючи в сукупності зібрані вищезазначені обставини, характер скоєного злочину, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є інвалідом 2 групи, пенсіонер, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив необережний злочин, у скоєному розкаявся, сприяв розкриттю злочину, відшкодував в повному обсязі завдані кримінальним правопорушенням збитки потерпілому, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, позитивно характеризується за мсцем мешкання.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, та застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся.
Стягнути на користь держави за проведення судових експертиз з ОСОБА_6 суму 3297, 21 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392- 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 16.12.2019 року на автомобіль «HYUNDAI I20», номерний знак НОМЕР_2 , та повернути автомобіль відповідному власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати на користь держави за проведення судових експертиз №884-А від 24.01.2020 року, №24-А від 28.01.2020 року у розмірі 3297 гривень 21 копійку.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1