Дата документу 03.01.2020 Справа № 554/32/20
Провадження № 1-кс/554/204/2020
У Х В А Л А
03 січня 2020 року м. Полтава
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2019 року, близько 15:00 год., невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні кафе «Гараж», поблизу приміщення Приміських кас Південного Вокзалу, за адресою: м. Полтава, площа Слави, 2, таємно, шляхом вільного доступу з рюкзаку викрала планшет Lenovo TB-X505L, 2/32 Gb, IMEI: НОМЕР_1 , у чохлі синтетичному темно-сірого кольору та з сумочки грошові кошти у сумі 600 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку.
У ході допиту у якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що 30.12.2019 року, близько 15:00 год. він відпочив в кафе «Гараж» поблизу Приміських кас південного Вокзалу, що по площі Слави, 1, де він познайомився з невідомим йому до цього хлопцем на ім`я « ОСОБА_6 ». У них виникла розмова, та вони почали вдвох вживати алкогольні напої, сидівши разом за столиком у вищевказаному кафе. У подальшому потерпілий вийшов сам на перекур на вулицю, а коли повернувся то виявив зникнення з рюкзаку свого планшету Lenovo TB-X505L чорного кольору у чохлі темно-сірого кольору. Окрім цього з сумочки зникло грошові кошти у сумі 600 грн. Потерпілий виявивши зникнення почав запитувати у невідомого хлопця, що сидів разом з ним чи не бачив він де поділися планшет та гроші. На це невідомий чоловік викликав зі свого телефону поліцію та пішов у невідомому напрямку. Під час написання заяви потерпілий надав слідчому копію документів на викрадений планшет, в яких було вказано модель: Lenovo TB-X505L, 2/32 Gb, та окрім цього ідентифікуючі ознаки: IMEI: НОМЕР_1 .
У подальшому в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено ОСОБА_7 , котрий вказав, що він працює в магазині електроніки «Мобістар» за адресою: м. Полтава, вул. Сакко, 1, та до нього 30.12.2019 року прийшов невідомий хлопець та запропонував придбати у нього планшет марки Lenovo чорного кольору, у темно-сірому чохлі. На запитання ОСОБА_7 чи маються у невідомого чоловіка документи на планшет він почав дивно себе поводити та нервувати. Після цього невідомий чоловік у вікно побачив проходивших повз працівників поліції, та нічого не сказавши швидко вийшов з магазину, а планшет залишив на прилавку в магазині.
30.12.2019 року свідок ОСОБА_7 добровільно видав слідчому планшет Lenovo TB-X505L, 2/32 Gb, IMEI: НОМЕР_1 , у чохлі синтетичному темно-сірого кольору, котрий було оглянуто та вилучено, для долучення до матеріалів кримінального провадження.
В даному випадку вищевказаний планшет у чохлі являються предметом вчинення злочину та зберіг на собі його сліди, його збереження у кримінальному провадженні необхідне для подальшого проведення у ході досудового розслідування судових експертиз, з метою встановлення всіх обставин, що відповідно до ст.91 КПК України в обов`язковому порядку підлягають доказуванню, а саме вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому.
У зв`язку з вищевикладеним є необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно із забороною розпоряджатись ним, оскільки є достатні підстави вважати, що не застосування такого заходу може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам.
На підставі викладеного слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, проти накладення арешту не заперечував.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що майно, а саме:планшет Lenovo TB-X505L, 2/32 Gb, IMEI: НОМЕР_1 , у чохлі синтетичному темно-сірого кольору, що належить ОСОБА_5 , вилучений під час проведення огляду речей від 30.12.2019 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду речей від 30.12.2019 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на планшет Lenovo TB-X505L, 2/32 Gb, IMEI: НОМЕР_1 , у чохлі синтетичному темно-сірого кольору, що належить ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження та розпорядження, до проведення необхідних експертних досліджень, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1