У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки «HYUNDAI SANTA FE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 ,
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР ОСОБА_5 про арешт майна на транспортний засіб марки «HYUNDAI SANTA FE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить підозрюваній ОСОБА_4 з забороною його розпорядженням.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, винесено з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Стверджує, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме апелянта та її чоловіка, набуто ними в період шлюбу.

Крім того, вказує, що слідчий суддя позбавив підозрювану права можливості користуватися автомобілем в період, коли Верховною Радою України і Кабінетом Міністрів України, оголошено загальнонаціональний карантин, а тому обмежено пасажирські перевезення по місту, в свою чергу ОСОБА_4 змушена в період стаціонарного та амбулаторного лікування їздити на значні відстані до лікарні та до слідчого для відмітки.

Зауважує, що слідчий суддя наклала арешт на майно керуючись і посилаючись на завідомо неправдиві відомості, які надав слідчий, а тому вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження №0000166 від 14.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 призначена з 31.10.2014 згідно наказу голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 31.10.2014 № 338 «ОС» на посаду завідувача сектору по роботі з ліцензіатами Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, з 18.02.2020 року згідно наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 18.02.2020 №63 «ОС» виконання обов`язків заступника начальника управління - начальника відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Миколаївській області, обґрунтовано підозрюється в тому, що за попередньою змовою з групою осіб з визначеною нею особою-посередником ОСОБА_6 , що звільнений з 29.03.2019 згідно наказу голови Державної архітектурно- будівельної інспекції України від 27.03.2018 № 125 «ОС» з посади начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, діючи умисно, вимагали та одержали 20.02.2020 приблизно о 15 год. 15 хв. для себе неправомірну вигоду в сумі 700 доларів СІЛА від директора ТОВ «Євроарх» ОСОБА_7 за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого службового становища ОСОБА_4 , за позитивне проходження планової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання ТОВ «Євроарх» ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками.

21.02.2020 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Згідно реєстраційної картки транспортного засобу - автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , праві власності на вказане авто зареєстровано за ОСОБА_4 .

10.03.2020 року, слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, з забороною його розпорядженням та користуванням, яке належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Задовольняючи клопотання слідчого частково, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання є необхідність у накладенні арешту на майно, а саме автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з забороною його розпорядженням.
Разом з тим, слідчий суддя вважав не обґрунтованими вимоги слідчого, пов`язані із застосуванням заборони на користування автомобілю, оскільки таке обмеження права власності не є співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріли судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження №0000166 від 14.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 призначена з 31.10.2014 згідно наказу голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 31.10.2014 № 338 «ОС» на посаду завідувача сектору по роботі з ліцензіатами Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, з 18.02.2020 року згідно наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 18.02.2020 №63 «ОС» виконання обов`язків заступника начальника управління - начальника відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Миколаївській області, обґрунтовано підозрюється в тому, що за попередньою змовою з групою осіб з визначеною нею особою-посередником ОСОБА_6 , що звільнений з 29.03.2019 згідно наказу голови Державної архітектурно- будівельної інспекції України від 27.03.2018 № 125 «ОС» з посади начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, діючи умисно, вимагали та одержали 20.02.2020 приблизно о 15 год. 15 хв. для себе неправомірну вигоду в сумі 700 доларів СІЛА від директора ТОВ «Євроарх» ОСОБА_7 за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого службового становища ОСОБА_4 , за позитивне проходження планової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання ТОВ «Євроарх» ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками.

21.02.2020 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Згідно реєстраційної картки транспортного засобу - автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , праві власності на вказане авто зареєстровано за ОСОБА_4 .
Зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях осіб, а саме ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а так як санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, вірно наклав арешт на майно підозрюваної з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вірно прийшов до висновку, що з метою збереження, запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження з у органу досудового розслідування є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з забороною його розпорядженням, з таким висновком слідчого судді погоджується й апеляційний суд.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі власниця майна стверджує, що слідчий суддя позбавив її права власності на автомобіль і можливості користуватися ним, чим обмежив її права оскільки в період загальнонаціонального карантину, вона не має змоги пересуватися на громадському транспорті, проте змушена їздити до лікарні та на відмітки до слідчого. Проте, такі твердження апелянта апеляційній суд вважає їх надуманими та безпідставними, оскільки, слідчим суддею прийнято рішення лише про заборону розпорядження арештованим майном, рішення про заборон на користування майном слідчим суддею не приймалось.
Так, слідчий суддя визнав не обґрунтованими вимоги слідчого, пов`язані із застосуванням заборони на користування автомобілю марки «HYUNDAI SANTA FE», кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки, на думку суду, таке обмеження права власності не є співрозмірним із завданням кримінального провадження. У зв`язку з чим, ОСОБА_4 не позбавлена права користуватися автомобілем в своїх особистих цілях.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на майно із забороною його розпорядженням. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 170, 171, 173 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки «HYUNDAI SANTA FE» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_4 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді