ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області

Справа № 470/913/19
Провадження № 1-кп/477/110/20
У Х В А Л А

13 квітня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі, головуючої судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000248 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України.
Відносно ОСОБА_5 в ході досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та 21 лютого 2020 року колегія суддів задовольнила клопотання прокурора і продовжила обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід до 20.04.2020 року, визнавши обґрунтованим ризик щодо можливого переховування обвинуваченого від суду.
13 квітня 2020 року прокурором заявлене клопотання про продовження міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою. Своє клопотання прокурор мотивує наявністю ризиків переховування обвинуваченого від суду, знищення, приховування чи спотворення речей, що мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, та вчинення інших злочинів. На доведеність вказаних ризиків, прокурор посилається на те, що обвинувачений вчинив корисливі, особливо тяжкі злочини, а також перебував у розшуку, з пояснень потерпілого, переховувався від кредиторів. Також потерпілий вказує на існування конфлікту у його батьків із ОСОБА_5 та обізнаність останнього про добробут їх родини, тому може впливати на потерпілого з метою зміни свідчень останнім. Вказує, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим ризикам.

Обвинувачений та його захисник проти даного клопотання заперечували, просили змінити міру обраного запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Обвинувачений вказував, що не має на меті приховуватися від суду, адже до скоєння злочину, що пред`явлений йому відповідно до обвинувачення, не причетний. Посилається на існування постійного місця проживання, зокрема в будинку матері, де він мешкав до арешту, а також наявність засобів до існування.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора. Вказував, що боїться обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого, корисливого злочину з позбавленням життя двох осіб, за яке передбачене покарання у виді від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі.
При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її репутацію, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, наявність будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Як встановлено колегією суддів, під час досудового розслідування ОСОБА_5 перебував у розшуку. Міцних соціальних зв`язків немає, зокрема неодружений, неповнолітніх дітей не має, відсутні відомості щодо його джерел до існування, проживав із матір`ю, при цьому відсутні підстави вважати, що обвинувачений не переховуватиметься від суду, враховуючи, що під час досудового розслідування він мав той самий склад сім`ї, однак це не завадило переховуватися від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим 10.07.2019 року він був оголошений у розшук.
Отже, тяжкість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_5 та міри покарання, передбаченої за даним обвинуваченням, а також переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування під час досудового слідства, доводить обґрунтованість заявленого ризику. Наведені обставини були підставою для обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу колегією 26.12.2019 року та продовження цього заходу 21.02.2020 року. Обставини, які б свідчили, що заявлений ризик переховування обвинуваченого від суду змінився чи зменшився відсутні.

Також колегія суддів дійшла висновку, що більш м`який вид запобіжного заходу, зокрема такий як домашній арешт, не зможе ефективно запобігти заявленому ризику, а тому застосування міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданою мірою та необхідною для запобігання даному ризику і в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Щодо строку такого запобіжного заходу, то з огляду на колегіальний розгляд справи, тяжкість пред`явленого обвинувачення, обсяг доказів, заявлених відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, що свідчить про необхідність більш тривалого часу для розгляду такої справи, то колегія вважає необхідним визначити такий захід у допустимо максимальних строках.

Стосовно інших ризиків, зокрема приховування чи спотворення речей що можуть мати суттєве значення для справи, ризик незаконного впливу на потерпілого, а також скоєння нових злочинів, то прокурор, окрім тих, що вже були предметом судового розгляду під час підготовчого судового засідання 26.12.2019 року та під час розгляду справи 21.02.2020 р., нових підстав, за яких він дійшов висновку про існування вказаних ризиків, не навів. Враховуючи, що колегію суддів вже була надана оцінка доводам прокурора та доказам, які на думку прокурора підтверджують заявлені ризики, колегія не вбачає підстав для повторного викладення мотивів, з яких дійшла висновку про недоведеність заявлених ризиків, визначених п.2, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Стосовно посилання потерпілого ОСОБА_8 про його побоювання обвинуваченого, то окрім його внутрішніх переконань, доказів щодо наявності ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілого, суду не надано. Окрім того, потерпілий вже допитаний у справі.

Стосовно клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну міри запобіжного заходу на домашній арешт, то, як зазначено вище, колегія дійшла висновку, що застосування даного виду запобіжного заходу не може ефективно запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Відсутність у обвинуваченого закордонного паспорта, проживання до арешту з матір`ю, не свідчать про відсутність ризику переховування від суду, зважаючи на тяжкість обвинувачення, про що колегією зазначалося вище.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Продовжити ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 11 червня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена на протязі семи днів з дня її постановлення до Миколаївського апеляційного суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3