Справа № 748/1942/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/144/20
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малинівка Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, непрацюючого, освіта середня спеціальна, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність вини у скоєнні злочину, просить його скасувати, ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Запобіжний захід йому не обирався.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин. Проте судом необґрунтовано призначено обвинуваченому покарання менше, ніж передбачено санкцією даної статті, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 09.06.2019 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у ході конфлікту, що виник з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, умисно кинув у ОСОБА_8 , яка знаходилась на відстані близько 4 метрів від нього, порожнє металеве емальоване відро об`ємом 10 л., влучивши в ділянку голови, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої скроневої області, які, відповідно до висновку експерта №225 від 02.07.2019 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив подану апеляційну скаргу про посилення покарання задовольнити; обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання кримінального провадження у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Разом з тим, призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Між тим, санкція ч.2 ст. 125 КК України передбачає покарання, окрім іншого, у виді громадських робіт, на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин.

Однак, суд 1 інстанції не врахував вимоги, передбачені санкцію ч. 2 ст. 125 КК України щодо строку призначеного покарання за цей злочин у виді громадських робіт, та призначив обвинуваченому покарання у виді 120 годин громадських робіт, яке не передбачено санкцією інкримінованої статті, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 3 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, скасування судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З урахуванням вищезазначеного, вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ст.ст. 409, 413 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винного, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується як особа, що вживає алкогольні напої, притягувався до адміністративної відповідальності, згідно досудової доповіді ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені як високі, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.

ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт.

В іншій частині цей вирок - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4