Справа 556/413/20
Номер провадження 1-кп/556/90/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Рядок статзвіту № 93

14.04.2020 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

представника служби у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000090 від 21.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учень 11 класу Володимирецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1, допризовник, раніше не судимий,-

за ч.1 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

13 січня 2020 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства, що знаходиться за адресою, вул. Шкільна, 36 в смт. Володимирець Рівненської області, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефона марки «ХІАОМІ Redmi7», який належав потерпілій ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв останній майнову шкоду на загальну суму 3299 гривень.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і суду пояснив, що 13.01.2020 року він з друзями ходив щедрувати. Зайшовши в господарство, що по АДРЕСА_2 , на підвіконнику будинку побачив мобільний телефон, який він викрав і заховав.

Щиро розкаюється у вчиненому.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ствердила, що має вплив на сина, буде контролювати його поведінку. Просить суворо не карати. Син допомагає вдома, ходить в школу, відносини в сім`ї є дружніми. Потерпілій збитки відшкодовано.

Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджується також:

-протоколом огляду місця події від 25.02.2020 року, де обвинувачений видав викрадений ним мобільний телефон марки «ХІАОМІ Redmi7»;

-товарним чеком від 27.11.2019 року, з якого вбачається, що вартість мобільного телефона марки «ХІАОМІ Redmi7» становить 3299 грн.;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2020 року, де ОСОБА_4 розповів і показав як вчинив крадіжку і де заховав викрадений телефон.

Дослідивши повно, всебічно й неупереджено всі обставини кримінального провадження та оцінивши докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд приймає до уваги, що вчинений неповнолітнім обвинуваченим злочин відноситься до категорії умисних корисливих злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_4 є учнем 11 класу Володимирецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 та здобуває загальну середню освіту, за місцем навчання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Захисник неповнолітнього обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 висловила думку, щодо доцільності звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до нього заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері, покликаючись на те, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся, за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно.
Обвинувачений та законний представник неповнолітнього обвинуваченого підтримали позицію захисника.
Прокурор не заперечив щодо звільнення ОСОБА_4 від покарання та призначення йому примусових заходів виховного характеру, вказуючи на встановлення в судовому засіданні обставин, визначених ст.105 КК України.
Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього, складеного службою у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації, та досудової доповіді органу пробації, найбільш доцільними заходами щодо неповнолітнього ОСОБА_4 є призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення не пов`язане з позбавленням волі.

Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого від покарання з вищезазначених підстав, суд враховує наступне.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» зазначено, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, серед яких передбачено передачу неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання, тривалість якого встановлюється судом, який призначає відповідний захід.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини вчинення злочину, беручи до уваги, що неповнолітній ОСОБА_4 вперше вчинив умисний злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, після вчинення злочину порушень вимог закону чи неналежної поведінки, яка б не відповідала моральним засадам суспільства, не допускав, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, та враховуючи висновок органу пробації та звіт про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк, з`ясувавши думку усіх учасників процесу, які не заперечували проти звільнення неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, вбачаючи для цього достатні підстави, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді: застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері.При цьому законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , його мати, ОСОБА_5 в судовому засіданні просила звільнити сина від покарання та надала свою згоду на застосування до нього таких примусових заходів виховного характеру.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 373, 374, 376, 392-393, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері - ОСОБА_5 , строком на 1 (один) рік.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 7» , який було вилучено та поміщено до сейф пакету «Національна поліція України» №ЕХР0265249 - повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, законному представнику та прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: