Номер провадження: 11-сс/813/1017/20
Номер справи місцевого суду: 495/5712/19 1-кс/495/1070/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2020 року про відмову у відкритті провадження по скарзі адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора (процесуального керівника у кримінальному провадженні) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в Одеській області,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора (процесуального керівника у кримінальному провадженні) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в Одеській області щодо ненадання повідомлення на клопотання № 652/20 від 23.04.2020 року в порядку ст.ст. 110 ч.3, ч. 5, 6 ст. 220, 303 ч.1 п.1 КПК України.

Скаргу адвоката ОСОБА_6 разом з доданими до неї матеріалами, - повернуто скаржнику.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що як вбачається із просительної частини скарги, скаржник просить зобов`язати прокурора (процесуального керівника) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в Одеській області розглянути раніше подане клопотання № 652/20 від 23.04.2020 року представника потерпілого ОСОБА_7 про надання додаткової інформації щодо стану та порядку проведення в розумні строки не більше 3-х додаткових місяців досудового розслідування кримінального провадження № 0001539 від 05.07.2019 року по ч.1 ст. 286 КК України. При цьому, вимоги, які просить задовольнити скаржник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав необґрунтованими, оскільки діючим КПК України не передбачена можливість зобов`язання осіб, які здійснюють досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, вчинити такі дії ухвалою слідчого судді.

Таким чином, слідчий суддя встановивши, що адвокат ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді зі скаргою поданою на бездіяльність прокурора (процесуального керівника) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в Одеській області, що не може бути оскаржена в розумінні ч. 1 ст. 303 КПК України, тому у відкритті провадження по скарзі відмовив.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 зазначила, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

- слідчий суддя безпідставно повернув адвокату скаргу із посиланням на те, що зазначена в скарзі бездіяльність слідчого не підлягає оскарженню, оскільки Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 12.01.2017 р. «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України;

- слідчий суддя не врахував, що до прокурора (процесуального керівника) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області було подане клопотання № 652/20 від 23.04.2020 р. про надання, в тому числі, і відповідного повідомлення. А повідомлення, згідно ч.1 ст.111 КПК України, є процесуальною дією. Однак, вказане клопотання процесуальним керівником не було розглянуте взагалі, і необхідне повідомлення, в порушення вимог ст. 220 КПК України, надано не було, у зв`язку з чим, скарга адвоката була подана в порядку п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, так як процесуальний керівник зобов`язаний був в строк не більше трьох днів з моменту отримання клопотання розглянути його та надати необхідне повідомлення.

Посилаючись на зазначені доводи, адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою повернути її скаргу до суду 1-ої інстанції для розгляду.

В судове засідання апеляційного суду прокурор та адвокат ОСОБА_6 не з`явились, про місце та час судового розгляду повідомлені своєчасно належним чином, натомість адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі подала клопотання про розгляд її апеляційної скарги за її відсутності.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вимоги КПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу відсутності прокурора та апелянта.

Учасники судового розгляду в судове засідання апеляційного суду не з`явились, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за можливе, керуючись вимогами ч. 4 ст. 34 та ч. 4 ст. 107 КПК України, провести розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
З матеріалів провадження вбачається, що 23.04.2020 року представник потерпілого ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернулась до прокурора (процесуального керівника) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області із клопотанням № 652/20 від 23.04.2020 р. про надання додаткової інформації щодо стану та порядку проведення в розумні строки досудового розслідування кримінального провадження № 0001539 від 05.07.2019 року за ч.1 ст. 286 КК України, та видачу певних процесуальних документів, та просила надати на дане клопотання № 652/20 від 23.04.2020 р. належне повідомлення про надання додаткової інформації щодо стану та проведення в розумні строки досудового розслідування.
Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Однак, вказане клопотання прокуророрм не було розглянуте повідомлення представнику потерпілого не направлялось.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що скарга представника потерпілого ОСОБА_6 подана в порядку п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України підлягала розгляду слідчим суддею.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Таким чином, скарга на бездіяльність посадових осіб місцевої прокуратури, а саме процесуального керівника у кримінальному провадженні була подана особою, яка має право подавати таку скаргу.

При цьому, ч. 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами 1-ої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Також згідно із ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 13.05.2020 р., фактично скарга представника потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора (процесуального керівника) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області по суті доводів, викладених в ній не розглядалась.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Така сама позиція викладена в постанові Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

При цьому, на думку апеляційного суду, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу, зокрема п.14 якої передбачає доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

Таким чином, оскільки іншим чином захистити свої права щодо оскарження бездіяльності прокурора (процесуального керівника) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області, аніж звернення до слідчого судді із відповідною скаргою, представник потерпілого ОСОБА_6 не має можливості, а за її клопотанням, вона відповіді від прокурора не отримала, тому вона підлягає розгляду слідчим суддею.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Слідчим суддею скарга представника потерпілого ОСОБА_6 по суті не розглядалась, а була повернута їй без розгляду, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості прийняти рішення по суті скарги, оскільки це не відноситься до його компетенції, а є компетенцією слідчого судді суду 1-ої інстанції.

Отже, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а у справі необхідно постановити нову ухвалу, якою скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 повернути до суду 1-ої інстанції для розгляду по суті іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 304, 309, 370, 404-407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2020 року про відмову у відкритті провадження по скарзі адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора (процесуального керівника у кримінальному провадженні) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в Одеській області скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора (процесуального керівника у кримінальному провадженні) Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в Одеській області повернути до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для розгляду по суті іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3