Справа № 136/1777/19
провадження № 1-кп/136/109/19
УХВАЛА
іменем України

10 січня 2020 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 04.11.2017, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Прилука Липовецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Липовецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 30.09.2019 вказане кримінальне провадження було призначене до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту, вказуючи на те, що він не відповідає вимогам ст.. 291 КПК, містить посилання на висновки експертиз, формулювання обвинувачення є незрозумілим та не відповідає фактичним обставинам встановленим органами досудового слідства.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання заявлене захисником підтримав та наполягав на його задоволенні.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив, щодо задоволення клопотання, вказуючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, а нерозуміння суті висунутого обвинувачення не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту, оскільки обвинувачення викладено у відповідності вимог закону і саме по собі твердження захисту про нерозуміння його змісту на стадії підготовчого судового засідання не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Положення ст. 291 наведеного Кодексу встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього, а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а за ч.4 цієї ж норми закону, надання до суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

З огляду на ст.ст. 110, 283 зазначеного Кодексу, всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 7 вказаного Кодексу, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження, а згідно зі ст.2 цього Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури.

За приписами ч.1 ст.337 означеного Кодексу, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п. 13 ч. 1 ст.3 цього ж Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.

Отже, за наведених вимог Кримінального процесуального закону, суд в підготовчому судовому засіданні має перевірити обвинувальний акт на предмет його відповідності не тільки положень ст.291 цього закону, а й дотримання слідчим чи прокурором під час складення обвинувального акту засад кримінального провадження.

Проте, при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 , ані слідчим, який складав обвинувальний акт ані прокурором, який його затверджував наведені вище вимоги закону дотримані не були, оскільки викладені у розглядуваному обвинувальному акті фактичні обставини містять посилання на висновки експертів № 945 від 04.12.2017 та № 114-к від 21.02.2019 та зміст висновків експертів, які є в розпорядженні органу досудового розслідування та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають сутність означених доказів обвинувачення, що суперечить положенням ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, відповідно, та у свою чергу фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини в п. 87 рішення по справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року (статус остаточного набрало 06.12.2005 року), в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.

Наявність в змісті обвинувального акту посилання на відповідні докази та наведення їх змісту може мати наслідком порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, що за переконанням суду, є неприпустимим.

Викладені вище обставини невідповідності обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 вимогам ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, у контексті приписів ст.ст.2, 7-9, 22-23, 110, 283 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю, визнаються судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які фактично нівелюють принципи безсторонності та неупередженості суду, безпосередності дослідження ним під час судового розгляду кримінального провадження по суті доказів сторін, принципів рівноправності та змагальності сторін, що унеможливлюють призначення до судового розгляду означеного обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, являється повернення зазначеного акту прокурору.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 04.11.2017, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України повернути начальнику Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 7 днів з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:ОСОБА_1