Справа 556/394/20
Номер провадження 1-кп/556/89/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження строку тримання під вартою

07.07.2020 року Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000037 від 20.01.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000037 від 20.01.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст.187 КК України.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 18.05.2020 року по вказаному провадженню було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 16 год. 00 хв. 17 липня 2020 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують зберігатися ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , заперечили щодо задоволення заявленого клопотання, просять змінити запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт, оскільки відсутні обґрунтовані ризики.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , з наступних підстав.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме рішення по справі "Ничепорук та Йонкало проти України" від 21 липня 2011 року №42310/04, яким встановлено, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

У справі "Коваль та інші проти України" (заява №22429/05 від 15.11.2012 року) Єропейський суд з прав людини також зазначив, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, рішення "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року).
В той же час, враховуючи наявність обґрунтованих та доведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати і на даний час, в т.ч.:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Цей ризик є реальний оскільки після вчинення інкримінованих йому дій, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину та намагався переховуватися від працівників поліції, крім того відповідно до вимоги про судимість ОСОБА_4 , перебував у розшуку в іншому кримінальному провадженні за ч.1 ст.185 КК України, яке розглядається Дубровицьким районним судом Рівненської області;
- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Цей ризик є реальним, оскільки ОСОБА_4 , не працює, не має будь-яких офіційних джерел доходу та на сьогоднішній день на розгляді Дубровицького районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по його обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
- ризик незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_6 , який на сьогоднішній день є недопитаним у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).
А тому, враховуючи вище викладене, суд рахує, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів, буде недостатнім для запобігання наведених ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 177 КПК України, суд-,

У Х В А Л И В:

Задоволити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рівне, житель АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 16 год. 00 хв. 05 вересня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1