ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2314/19 Справа № 208/4237/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001427, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого менеджером ФОП ОСОБА_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання, ухвалено рахувати з моменту його затримання.

До набрання вироком законної чинності, міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не обиралась.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він приблизно о 10.00 годині 26.06.2017 року, проходячи біля будинку № 5 по вулиці Тагільській у м. Кам`янському, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , яка розпивала алкогольні напої.

Маючи намір вжити алкогольні напої сумісно із ОСОБА_11 , ОСОБА_7 попросив у неї поділитися і з ним, однак ОСОБА_11 відповіла відмовою. В результаті між останньою та ОСОБА_7 раптово склалися неприязні відносини, які переросли у словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 наніс останній декілька ударів кулаками обох рук та ногами в область голови, шиї, грудної клітки, праве та ліве стегно.

Під час нанесення вищевказаних ударів ОСОБА_11 , яка сиділа на сходах будівлі, мимоволі похилялась від них назад, але не падала. Не зважаючи на це ОСОБА_7 продовжував наносити удари обома руками та ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_11 , завдавши таким чином в область голови не менше семи травматичних дій, в область шиї одну травматичну дію, в область грудної клітки не менше двох травматичних дій, в область правого стегна не менше шести травматичних дій, в область лівого стегна не менше двох травматичних дій.

Переконавшись, що його злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, реалізовано у повному обсязі, ОСОБА_7 залишив місце скоєння кримінального правопорушення.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді: черепно-мозкової травми з крововиливом під оболонки та шлуночки мозку, від яких потерпіла померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційних скаргах:
- захисник просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 319 КПК України, після заміни судді, суддя ухвалив рішення про продовження розгляду справи далі, без винесення вмотивованої ухвали з виходом в нарадчу кімнату.

На думку захисника, у вироку суд не надав оцінки показам свідків допитаних у судовому засіданні, а саме свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були допитані у судовому засіданні 10.04.2018 року, свідка ОСОБА_14 , який був допитаний у судовому засіданні 05.03.2018 року. Однак послався на докази, які, на його думку не надавались а ні стороною обвинувачення, а ні стороною захисту, а саме поясненням свідка ОСОБА_15 , яка самостійно виявила бажання надати суду свідчення та охарактеризувала обвинуваченого, як особу схильну до вчинення вбивства.

Всі інші свідки, які були допитані у суді першої інстанції, на думку апелянта, лише підтверджували факт проведення слідчих дій за участю осіб, які перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , підтвердили, що бачили події, які відбувались 26.06.2017 року о 10:00 біля будинку № 5 по вул. Тагільській у м. Кам`янське та, на його думку, спростували обвинувачення в частині нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 .

Вказує, що у вироку суд першої інстанції зазначив, що безпосередньо отримати у судовому засіданні пояснення від свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що б перевірити можливі розбіжності, на його думку, не можливо, внаслідок смерті останніх. Вважає, що саме свідок ОСОБА_18 був з потерпілою ОСОБА_11 під час скоєння злочину, і не впізнав обвинуваченого.

На думку захисника, жоден свідок, допитаний у суді першої інстанції, не підтвердив факт скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Вважає, що під час проведення досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки ОСОБА_7 подав слідчому заяву про відмову від захисника під тиском слідчого.

- прокурор просить вирок скасувати, у зв`язку з призначенням, на його думку, покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через його м`якість.

Вважає, що суд не врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, заподіявши ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілої, свою вину не визнав повністю, розкаяння у скоєному не проявив, намагався уникнути покарання за скоєне, користуючись тим, що свідки-очевидці злочину ( ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ) померли та не змогли безпосередньо перед судом викрити його, а свідок ОСОБА_20 , будучи його цивільною дружиною та маючи особисту зацікавленість у даній справі, змінила свої покази.

Вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі строком на вісім років не відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги адвоката та просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора - заперечували, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити, а апеляційну скаргу захисника, - залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, на думку колегії судів є необґрунтованими, та спростовуються належними та допустимими доказами по справі, а саме:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого, свідок ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_7 , як чоловіка, який 26.06.2017 року, приблизно о 11.15 годині, у дворі будинку який розташований поблизу ЦКР у м. Кам`янському, наносив жінці удари руками та ногами (т. 2 а.с. 55-58);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_7 , як свого цивільного чоловіка, який 26.06.2017 року, приблизно о 11.15 годині, у дворі будинку, який розташований поблизу ЦКР у м. Кам`янському, наносив жінці удари руками та ногами (т. 2 а.с. 55-58);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.06.2017 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_7 , у присутності адвоката, на місці вчинення злочину, пояснив обстановку, детально пояснивши обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому він пояснив, що приблизно о 11 годині 26.06.2017 року, разом з співмешканкою ОСОБА_21 , на сходинах будинку АДРЕСА_3 побачив незнайомих чоловіка та жінку, які розпивали спиртні напої. Разом з ОСОБА_22 він підійшов до них та попросив пригостити їх горілкою, але особи відповіли йому відмовою у грубій формі. Він розсердився та наніс чоловіку два удари кулаком в обличчя, та удар правою ногою в область підборіддя. Коли він став забирати пакет, де знаходились спиртні напої, жінка почала сваритись, і він наніс їй три удари кулаком правої руки в ліву частину щелепи. Жінка не впала, а відхилилась на сходинку вище, і він ще наніс їй три удари правою ногою в область тулубу, один чи два удари лівою ногою в область її голови. Точну кількість ударів не пам`ятає. Далі він взяв пакет зі спиртним та разом з ОСОБА_23 пішов.
Як видно з даного протоколу, ОСОБА_7 пояснення надавав добровільно і будь-яких зауважень не мав.
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_21 встановлено, що вона продемонструвала як ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_11 та чоловіку, який був з нею, а саме: наніс невідомому чоловіку два удари кулаками в обличчя. Коли жінка почала у нецензурній формі їх ображати, то ОСОБА_7 наніс їй удар кулаком правої руки в обличчя зліва, кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, потім удар кулаком правої руки в область обличчя зліва. Далі ОСОБА_7 наніс ОСОБА_11 декілька ударів ногою у груди та кулаком лівої руки у праву сторону обличчя. Після цього ОСОБА_7 забрав пакет зі спиртним та вони пішли з місця події;
Як видно з даного протоколу, ОСОБА_16 також надавала пояснення добровільно та не мала жодних зауважень.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2017 року, за участю свідка ОСОБА_18 , встановлено, що він продемонстрував як ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_11 , зазначивши обставини вчинення кримінального правопорушення за адресою: м. Кам`янське, вулиця Тагільська 5, де у той час перебував разом з співмешканкою ОСОБА_11 . Вони разом сиділи на сходинах. До них підійшли раніше незнайомі чоловік та жінка. Чоловік попросив налити їм горілки. Коли вони відповіли, що горілки не має, то чоловік, як з`ясувалось потім ОСОБА_7 , наніс йому три удари ногою в праву сторону обличчя. ОСОБА_11 зробила цьому чоловіку зауваження, після чого той наніс їй два удари кулаком правої руки у груди та біля 5-ти ударів ногою в область голови. Далі цей чоловік забрав їх пакет з спиртним та пішов. Він також вказував, що у ОСОБА_11 йшла кров носом, бачив кров на її губах;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.07.2017 року, за участю свідка ОСОБА_19 , на місці вчинення злочину встановлено, що саме ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_11 , зазначивши обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_7 почав наносити удари ОСОБА_18 , який сидів боком до будівлі. Почергово наніс тому три удари кулаками обох рук в обличчя, та потім почав бити ОСОБА_11 . Наніс їй близько 10 ударів кулаками по обличчю та три удари в район скроні. Потім наніс правою ногою близько 5-ти ударів в район грудей та удар ногою в область губ. У жінки з носа та губ пішла кров;
Апеляційним переглядом встановлено, що вказані пояснення ОСОБА_19 також були надані добровільно, та будь яких зауважень з приводу неправильності слідчого експерименту не надходило.
Отже, з пояснень вказаних 3-х свідків на слідчих експериментах чітко вбачається, що саме ОСОБА_7 за вказаних обставин, здійснив побиття ОСОБА_11 , завдавши їй понад 10 ударів руками та ногами по голові, тулубу, та в інші частини тіла. Дані пояснення свідків узгоджуються як в деталях так і в цілому.

Тому у колегії суддів немає сумнівів, що саме ОСОБА_7 , навмисно завдав ОСОБА_11 в життєво-важливі органи зазначену кількість ударів, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, що і призвели до смерті потерпілої.
Згідно висновку судово-медичних експертів № 788-Е від 25.07.2017 року, смерть ОСОБА_11 настала внаслідок черепно-мозкової травми, з крововиливом під оболонки та шлуночки мозку, про що свідчить наявність крововиливів під м`якими мозковими облонками в потилично-тім`яній області та скроневій справа, спинномозкової рідини з брудно-червоним забарвленням, а також ознаки швидко наставшої смерті дрібно-крапкових темно-червоних крововиливів під плеврою легенів, рідкої темно-червоної крові в порожнинах серця та в просвітку великих судин.
Вказана черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та в даному випадку викликала смерть потерпілої, яка виникла внаслідок сукупності травматичних дій в область голови. Синці на грудній клітині справа, на обох стегнах, відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів.
Пошкодження виникли незадовго до настання смерті, в проміжок часу, який може вимірюватись годинами. Пошкоджень характерних для отримання при падінні з висоти власного зросту не було виявлено.
Смерть ОСОБА_11 настала близько 19-23 годин 27.06.2017 року (т. 2 а.с. 24-29).
Будь яких підстав для сумніву в правильності висновків експертів, колегія суддів не вбачає, остільки вони в повній мір узгоджуються з поясненнями зазначених свідків щодо кількості, локалізації та характеру, та з іншими доказами, наведеними у вироку.
Не є порушенням вимог КПК України і та обставина, що свідок ОСОБА_15 самостійно виявила бажання надати суду першої інстанції свідчення та охарактеризувала обвинуваченого як особу схильну до вчинення вбивства, та зазначила, що він також неодноразово наносив їй тілесні ушкодження.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті потерпілої ОСОБА_11 , доведено в повному обсязі та підтверджується сукупністю зазначених у вироку доказів, які були повно, всебічно досліджені судом першої інстанції, та яким було надано належну об`єктивну оцінку. Докази є належними, допустимими та достатніми.

Судом першої інстанції вірно встановлено як фактичні обставини правопорушення, механізм, характер скоєного обвинуваченим, а також мотив скоєного, адже ОСОБА_7 був невдоволений відмовою потерпілої поділитися з ним алкоголем. Завдаючи зазначені удари кулаками обох рук та ногами удари в область голови, шиї, грудної клітки, тобто в життєво важливі органи людини, ОСОБА_7 розумів суспільну небезпеку своїх дій і передбачав настання наслідків, бажав спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій.

Юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, - є правильною.

Відносно посилань адвоката ОСОБА_8 щодо пояснень свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , то з цього приводу колегія суддів зазначає, що відеозапис надання останнім їх пояснень, не можна вважати належним доказом і тому суд першої інстанції вірно не взяв доводи адвоката до уваги, оскільки згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Тобто, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Статтею 225 КПК України передбачено, що у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження має право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні. У цьому випадку допит свідка чи потерпілого здійснюється у судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворого свідка, потерпілого в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.
Тому, отримання адвокатом одноособово пояснень від свідків поза межами судового засідання, суперечить вимогам чинного КПК України та такий доказ не може бути визнаним належним та достатнім.
Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що протоколи проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , впізнання особи за участю свідка ОСОБА_19 , є належними та допустимими доказами, отриманими уповноваженим на то слідчим, під час здійснення досудового розслідування, з дотриманням встановленого КПК України порядку.
Суд також вірно зазначив, що безпосередньо отримати у судовому засіданні пояснення від свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , перевірити можливі розбіжності, в суді першої інстанції не виявилось можливим, внаслідок смерті останніх, але враховуючи сукупність зібраних інших доказів та пояснень свідків в ході слідчих експериментів, колегія суддів вважає, що зазначених у вироку доказів, які є належними, допустимими та достатніми для обґрунтованого висновку суду про доведеність вини обвинуваченого, у скоєнні даного злочину.
Такий висновок суду колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим виходячи зокрема із позиції рішення Верховного суду України від 19.11.2019 року у справі № 750/5745/15-к, де зазначено можливість використання доказів, які були надані свідками раніше, у встановленому Законом порядку.
Не визнанню ОСОБА_7 своєї вини, зміні показань ним та свідком ОСОБА_16 у судовому засіданні, поясненням зазначених осіб щодо психологічного тиску на них працівників поліції з метою отримання необхідних їм показань, судом надано критичну оцінку, що це є способом захисту, спробою обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин, намаганням близької особи надати у цьому допомогу.
В ході апеляційного розгляду також встановлено, що за заявою ОСОБА_7 , після оголошення йому підозри, до першого допиту у якості підозрюваного, йому одразу було надано безоплатного адвоката, який у подальшому здійснював захист його прав та законних інтересів при допиті, проведенні слідчих дій, у тому числі і слідчому експерименті, за його участю. Будь яких зауважень щодо некомпетентності адвоката чи на неправильність дій слідчого, не надходило.
Як видно з журналу судового засідання в суді першої інстанції було перевірено і доводи ОСОБА_7 щодо неправомірних дій працівників поліції. Так заява ОСОБА_16 про ніби-то психологічний тиск на неї з боку співробітників Кам`янського ВП з метою отримання показань, що викривають ОСОБА_7 у вчиненні злочину проти потерпілої ОСОБА_11 , була перевірена відповідно до доручення суду першої інстанції. Згідно висновку службової перевірки від 18.10.2017 року, факти викладені в поданні Дніпродзержинської місцевої прокуратури свого підтвердження не знайшли. Порушень чинного законодавства в діях співробітників Кам`янського ВП, не було виявлено (т. 1 а.с. 57-60).
Тому і з цього приводу, - доводи апелянта є безпідставними.
Що стосується доводу апеляційної скарги адвоката, щодо порушення, на його думку, суддею першої інстанції вимог ч. 2 ст. 319 КПК України, а саме, що після заміни судді, суддя ухвалив рішення про продовження розгляду справи далі, без винесення вмотивованої ухвали з виходом в нарадчу кімнату, то з цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно журналу судового засідання від 22.08.2018 року (т. 1 а.с. 116), в суді була заслухана думка учасників судового розгляду з цього приводу, жодних заперечень щодо заміни судді не надходило і головуючий на місці виніс усну ухвалу, яка в повній мірі відповідає вимогам діючого КПК України. При цьому слід зазначити, що в такому випадку не передбачено вихід суду до нарадчої кімнати, адже ніхто із учасників судового розгляду не заперечував проти заміни судді.
Отже, з цього приводу доводи адвоката також не підлягають задоволенню.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про призначення ОСОБА_7 занадто м`якої міри покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, саме відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та мешкання, вину не визнав.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не було встановлено.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, який є необхідним, справедливим, та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Колегія суддів при цьому вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Колегія суддів також враховує практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, де суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

В зв`язку з цим, доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, - задоволенню не підлягають.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну оскаржуваного вироку під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Повний текст ухвали буде оголошений о 13 годині 00 хвилин 09 грудня 2019 року в приміщенні Дніпровського апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4