У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/3659/19 № 1-кс/610/1691/2019

м. Балаклія 18.12.2019 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за кримінальним провадженням № 0001198 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

17.12.2019р. до суду поштою надійшло клопотання про арешт майна від 13.12.2019 року, яке було здано на пошту того ж дня.

Предметом клопотання є майно: 1) ніж з пластиковим руків`ям; 2) жіноча рукавиця з хутра чорного кольору, що належать ОСОБА_4 ; 3) пластикова трубка сірого кольору, що належить ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в ході проведення досудового розслідування за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, при огляді місця події було вилучено вказані речі, які можливо зберегли на собі сліди злочину у вигляді слідів крові, тому на них доцільно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що воно буде відігравати доказову роль у кримінальному провадженні, в подальшому буде забезпечено проведення судово-імунологічної та судово-цитологічної експертиз.

Незастосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі, внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищене (а.с. 1).

Слідчий та треті особи, щодо майна яких вирішується питання про арешт, про час та місце судового розгляду повідомлені, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Як убачається з матеріалів клопотання, Балаклійським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001198. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесено 13.12.2019р.

Частиною 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незакінчений замах на вбивство, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

З витягу з ЄРДР про внесення 13.12.2019р. відомостей про вчинений злочин за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України вбачається, що 12.12.2019 року близько 18.30год. в під 'їзді будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанесла ножем декілька ударів в область носа, скроневої частини голови зліва та правого передпліччя ОСОБА_5 , після чого остання була доставлена до Балаклійської ЦКРЛ (а.с. 2).

12.12.2019р. при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні під`їзду № 5 на 1 поверсі було виявлено та вилучено: ніж з пластиковим руків`ям, загальною довжиною 305мм, довжиною клинка 95мм; пластикову трубку сірого кольору, довжиною 423мм; змиви рідини бурого кольору на марлевий тампон; жіночу рукавицю з хутра чорного кольору (а.с. 6).

За постановою слідчого від 13.12.2019р. вказане у клопотанні майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с. 5).

Згідно до ч. 7 ст. 237, ч. 7 ст. 236 КПК України майно вважається тимчасово вилученим.

П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об 'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження зазначених речей, як речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити повністю.

2.Накласти арешт на майно:

1)ніж з пластиковим руків`ям;

2)жіночу рукавицю з хутра чорного кольору;

3)пластикову трубку сірого кольору.

позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

3.Місцем зберігання арештованого майна визначити Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області.

4.Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п 'яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1