Провадження № 1-в/638/186/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, -
встановив:
Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання покарання.
В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку Шевченківського районного відділу пробації філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області з 01.12.2016 року за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 січня 2016 року, відповідно до якого його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень. У подальшому ухвалою від 08 листопада 2016 року покарання було змінене на 100 ( сто) годин громадських робіт. Органом пробації відносно засудженого було направлено подання про притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України, відомості були внесені до ЄРДР за №0000179. Постановою Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 04.04.2017 року зазначене кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діях засудженого складу злочину, тому підстави вважати, що засуджений ухилявся від відбування призначеного судом покарання, відсутні.
Представник органу пробації в судове засідання з`явився, наполягала на задоволенні вказаного подання.
Прокурор у судове засідання з`явилася, не заперечувала проти задоволення вказаного подання.
Засуджений в судове засідання з`явився, вказав, що відбував покарання, однак його не відбув у повному обсязі, так як йому необхідно було працювати, утримувати сім`ю, тому він вимушений був працювати на двох роботах.
Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи вказану норму, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання у відсутність учасників справи.
Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у звязку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:
- закінчення зазначених у ст.80 КК України строків;
- неухилення засудженого від відбування покарання;
- невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Як вбачається з вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.01.2016 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.
Вищевказаний вирок суду набрав законної сили 16 листопада 2016 року.
За період часу з 16.11.2016 по теперішній час ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягався.
З матеріалів подання вбачається, що засуджений ОСОБА_4 не відбув 82 годину громадських робіт.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч.2 ст.389 КК України, є злочином.
Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.
Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт), матеріали провадження не містять та суду не надано.
Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.
Наявність лише факту невиконання засудженим громадських робіт сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.
Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.
У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».
Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.
Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженим ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, враховуючи обставину, що засуджений до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, КВК України, керуючись ст.ст.80 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд -
постановив:
Подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 січня 2016 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень у зв`язку із закінченням строку давності для виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1 .