Справа № 745/293/19
Провадження № 1-кп/745/49/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2019 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця кримінальне провадження №0000089 від 08.05.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Городня Ічнянського району Чернігівської області та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого утриманців, раніше судимого:

-13.07.2007 Ічнянським районним судом Чернігівської області за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-17.09.2009 Козелецьким районним судом Чернігівської області за частиною 1 статті 122, частиною 2 статті 289, частиною 1 статті 70, статті 71 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

-11.06.2015 Прилуцьким міським судом Чернігівської області за частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 190, частиною 1 статті 70, статті 71 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у період з 08 червня по 10 червня 2018 року, з метою заволодіння транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Днепр-11» ДНЗ 8637 ЧНЗ 1992 року, шляхом зриву навісного замка на дверях гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , проник всередину гаражу, де умисно,повторно, таємно, з корисливих мотивів заволодів вищевказаним мотоциклом, що належить ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому згідно висновку експерта №3590/18-24 від 02.08.2018 матеріального збитку у сумі 8687,80 (вісім тисяч шістсот вісімдесят сім грн. 80 копійок).

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, не визнав повністюта дав показання, що в смт.Сосниця Чернігівської області він проживає біля 1,5-2 роки по АДРЕСА_2 , де орендує житло у ОСОБА_7 . З середини квітня по 9 травня 2018 року він перебував на заробітках в м.Київ і в смт.Сосниця не приїжджав. 10 чи 11 травня він поїхав у власних справах з смт.Сосниця в м.Мена Чернігівської області на своєму мопеді "Вайпер". Недоїзджаючи с.Покровське Менського району , його зупинили 3 хлопці, які стояли біля мотицикла на узбіччі. Хлопці по дорозі загубили акумулятор і попросили його допомогти. Він дав свій акумулятор, однак завести їхній мотоцикл не вдалося. Потім вони запропонували купити йому мотоцикл за 1000 грн. Він погодився. Для цього з"їздив в м.Мена, в банкоматі "Приватбанк" зняв потрібні кошти та приблизно через 40 хв повернувся. Віддав хлопцям гроші та забрав мотоцикл, який поставив на подвір"ї нежилого будинку в центрі с.Покровське Менського району. Мотоцикл був "Днепр". Документів на даний мотоцикл не було, однак він хотів купити ще один такий мотоцикл з документами, а цей - на запчастини до нього. Потім зателефонував своєму знайомому ОСОБА_8 , який живе в даному селі, та запропонував йому купити придбаний ним нещодавно мотоцикл за 1500 грн. ОСОБА_9 погодився та купив його. Це було в другій половині дня.

Незважаючи на позицію обвинуваченого його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України повністю доведена зібраними по справі доказами.

Так,допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав показання, що в червні 2018 року, вранці, в с.Покровське Менського району до нього підійшов обвинувачений , з яким він до цього не був знайомий та запропонував купити мотоцикл "Днепр" за 2000 грн. Він поїхав додому, взяв гроші і віддав обвинуваченому. Мотоцикл "Днепр" знаходився на подвір"ї нежилого будинку в центрі села неподалік його будинку. Мотоцикл був без акумулятора та без коляски. Він на ньому не їздив. Приблизно через місяць мотоцикл вилучили працівники поліції. До цього випадку він не був знайомий з обвинуваченим. Документів на мотоцикл не було, але вони його не цікавивили, оскільки в нього є аналогічний мотоцикл. Його не цікавило звідки в обвинуваченого мотоцикл та як він опинився в с.Покровське, бо на ньому був номерний знак.

Свідок ОСОБА_11 дала показання, що 10.06.2018 року вона виявила відсутність мотоцикла "Днепр" зеленого кольору, з гаражу домоволодіння, яке належить її дядьку ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 . Так, на момент зникнення мотоцикла її дядько перебував у лікарні, а вона час від часу навідувалась до його домогосподарства. Останній раз вона була 08 червня і все було на місці, а вже 10 червня вона виявила, що на гаражі був зірваний навісний замок, який лежав поряд, двері були відкриті в двір та частково були відкриті ворота гаражу, що виходять на вулицю. Господарство з усіх боків огороджене. В гаражі не було мотоцикла "Днепр" зеленого окольору, що належить її дядьку. Мотоцикл був несправний біля одного року, колеса напівспущені. Дядько його не ремонтував через відсутність коштів. Через деякий час мотоцикл повернули працівники поліції.

З заяви від 10.06.2018 року вбачається,що потерпілий ОСОБА_6 звертався 10.06.2018 року до Сосницького відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області з заявою про викрадення мотоцикла Днепр 11 в період часу з 08 по 10 червня 2018 року шляхом злому замка на вхідних дверях гаражу ,розташованого за адресою АДРЕСА_3 . (а.с.101 т.2)

З протоколу огляду місця події від 10.06.2018 року вбачається, що проводився огляд приміщення гаражу по АДРЕСА_2 . При проведенні огляду встановлено та зафіксовано в фототаблицях до протоколу пошкодження вхідних дерев"яних дверей до гаражу, фрагменти деревини знаходились поблизу гаражу. Територія земельної ділянки огороджена парканом. (а.с.122-132 т.1).
З заяви про добровільну видачу від 25.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_12 добровільно видав працівникам поліції мотоцикл марки Днепр 11 зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.133 т.1)
З протоколу огляду речі від 25.06.2018 року вбачається, що проводився огляд мотоциклу Днепр-11, темно-зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , поблизу господарства по вул.Сіверська 39 в с.Покровське Менського району Чернігівської області. Мотоцикл знаходився без акамуляторної батареї. Мотоцикл було вилучено. (а.с.134-143 т.1)
З протоколу пред"явлення до впізнання за фотознімками від 16.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_10 вбачається, що він впізнав особу зображену на фотознімку за № 3, який продав мотоцикл (а.с.146-147 т.1).
З довідки по кримінальному провадженню вбачається, що під №3 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючий по АДРЕСА_2 (а.с.148 т.1)
З висновку експерта від 02.08.2018 року № 3590/18-24 вбачається, що ринкова вартість мотоцикла "Днепр-11", номерний знак НОМЕР_1 , 1992 року випуску станом цін на 08.06.2018 року складала 8687,80 грн (а.с.151-157 т.1).
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Всі вищезазначені докази,суд визнає належними та допустими ,які отримані відповідно до діючих процесуальних норм.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого щодо непричетності до скоєного злочину ,суд вважає за необхідне зазначити, що показання обвинуваченого є нелогічними ,непослідовними , спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 .

Так ,обвинувачений стверджував, що придбав мотоцикл Днепр 11 без документів ,який перебував в несправному стані (без акумулятора) для власних потреб ,а саме мав намір купити мотоцикл аналогічної марки ,а цей використати на запчастини.

В судовому засіданні обвинувачений не зміг пояснити чому даний мотоцикл він притягнув до нежитлового господарства в с. Покровське Менського району і відразу почав шукати на нього покупця.

Крім того, показання обвинуваченого ,що він зателефонував знайомому ОСОБА_12 з приводу продажу мотоцикла суперечать показанням свідка ОСОБА_12 ,який стверджував ,що обвинуваченого він раніше не знав ,а випадково зустрів в с.Покровське Менського району і обвинувачений запропонував йому купити мотоцикл.

При проведенні одночасного допиту обвинуваченого і свідка ОСОБА_12 ,свідок стверджував ,що не був раніше знайомий з обвинуваченим і він йому не телефонував з приводу продажу мотоцикла. Обвинувачений в судовому засіданні не зміг логічно пояснити з приводу обставин продажу мотоцикла свідку.

Окрім того, обвинувачений стверджував,що ці події були 10-11 травня ,а досудовим слідством встановлено та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні ,що викрадення мотоцикла було в період з 8 по 10 червня 2018 року.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини та його показання, суд розцінює як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином,суд приходить до висновку ,що наявні у справі докази, детально узгоджуючись між собою повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Докази, покладені судом в обґрунтування вироку, отриманні у відповідності до діючих процесуальних правил.

Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням в приміщення, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність обставин, що характеризують, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 відсутні.
Згідно довідки характеристики за місцем проживання обвинуваченого компроментуючих матеріалів на нього не має ,притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.80,81 т.2)
Суд вважає за необхідне виключити як обтяжуючу обставину рецидив злочину. До такого висновку суд приходить з наступних міркувань.
Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №7 "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки "пункт 1 частини першої статті 67 КК передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК . Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Даний висновок суду підтверджується правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду від 07.06.2018 року (справа №203/921/16-к).

З висновку органу пробації вбачається, що ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства за відповідною методикою оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_4 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.85 т.1).
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Суд враховуючи тяжкість злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання,вважає за необхідне призначити мінімальне покарання ,передбачене санкцією даної статті у вигляді позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна (враховуючи корисливий мотив скоєного злочину), яке на думку суду буде необхідне та достатнє для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і є справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

До вступу вироку в законну силу необхідно обрати до обвинуваченого міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати в сумі 2002,00 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказах вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370 , 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацію належного йому майна .

Стягнути з ОСОБА_4 2002,00 грн процесуальних витрат за проведення експертизи на користь держави.

Речові докази по справі: мотоцикл марки «Днепр-11» ДНЗ 8637 ЧНЗ 1992 року, що повернуто потерпілому ОСОБА_6 залишити у його володінні.

До вступу вироку в законну силу обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Сосницький районний суд. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1