Справа № 567/1247/19
УХВАЛА

28.10.2019 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стадники Острозького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, судимого: 13.01.2005 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1000 грн; 29.12.2005 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 25.01.2010 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; 25.01.2011 року Острозьким районним судом в Рівненській області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 25.01.2011 року Острозьким районним судом в Рівненській області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 20.11.2013 року Острозьким районним судом в Рівненській області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців,

встановив:

в провадженні Острозького районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.

Станом на 28.10.2019 року дане кримінальне провадження не розглянуте.

13 серпня 2019 року прокурор Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що судове провадження по даному провадженню не закінчено та потребує часу для його всебічного і об`єктивного розгляду та наявністю ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На обгрунтування клопотання зазначає, що в провадженні Острозького районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.342 КК України за фактом вчинення останніми 29.05.2018 року опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових повноважень (справа №567/887/18).

Окрім того, вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та ухвалою суду від 11.06.2019 щодо нього було продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказаною ухвалою суду ОСОБА_4 було заборонено залишати своє житло, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 у період часу з 19.00 год. до 07.00 год. та покладено обов`язки, зокрема, носити електронний засіб контролю.
Однак, згідно повідомлень Острозького ВП ГУНП в області, ОСОБА_4 покидав своє місце проживання в період часу з 19:00 год до 07:00 год., зокрема, 15.06.2019 року о 21:05 год, 16.06.2019 року о 19:16 год., 17.06.2019 року о 19:01 год., 07.07.2019 року з 19:10 год. по 22:07 год., 20.07.2019 року з 22:54 год. по 21.07.2019 07:10 год., 22.07.2019 о 19:05 год.

Водночас, зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 допустив розрядження пристрою акумулятора, 19.06.2019 року о 00:24 год. та 19.06.2019 року о 00:41 год., що є порушенням правил користування електронним засобом контролю.

Окрім того, вказує, що ОСОБА_4 не з`явився в судове засідання під час проголошення ухвали суду 07.08.2019 року та не був доставлений приводом 08.08.2019 року для розгляду клопотання про заміну запобіжного заходу, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання, що свідчить про переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні та просить його задоволити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, вказуючи, що ОСОБА_4 не допускав грубих порушень, обраного до нього раніше запобіжного заходу, а лише одноразові несистематичні дрібні порушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. При цьому, пояснив, що декілька разів допускав розрядження електронного пристрою, у зв`язку із відсутністю електроенергії в його житловій кімнаті. Окрім того, пояснив, що був відсутній за місцем проживання у визначений судом час у зв`язку з тим, що займався роботами з благоустрою селища.

Розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з доданими до нього матеріалами, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в ніч на 21.08.2016 року він, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення, проникли до приміщення хліва, який знаходиться в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали розукомплектований скутер марки «Навігатор» номер двигуна НОМЕР_1 .

Окрім цього, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 02.09.2016 року о 16 год 51 хв. за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою власного збагачення, проникли до приміщення квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрали нетбук марки «Lenovo», який на праві приватної власності належав ОСОБА_9 .

Також ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 13 вересня 2016 року, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, проник до підсобного приміщення ОСОБА_10 , яке розташоване біля багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , де незаконно заволодів скутером, марки KEEWAY MATRIX, номер рами № НОМЕР_2 , номер двигуна № НОМЕР_3 із робочим об`ємом 50 см. куб., що належав на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_10 та який, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1029 від 26.09.2011 року, п.1.10 Правил Дорожнього руху України, являється механічним транспортним засобом, в послідуючому розпорядився ним на власний розсуд.

Також ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 28 березня 2017 року об 11.30 год. перебуваючи в приміщенні коридору житлового гуртожитку, що в АДРЕСА_2 , вчинив активний фізичний опір працівникам правоохоронних органів, які перебували при виконанні службових обов`язків та здійснювали свої повноваження з розшуку осіб, які ухиляються від органів досудового розслідування, а саме оперуповноваженому Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майору поліції ОСОБА_11 та оперуповноваженому Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майору поліції ОСОБА_12 , які перебувають на займаних посадах згідно наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області №81 о/с від 29.04.2016 року, що виразилось у відмові ОСОБА_4 виконувати законні вимоги працівників поліції, шарпанням за одяг, активного фізичного опору у вигляді фізичного спротиву, штовханням та намаганням нанести удари скляними пляшками працівникам поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування 28.03.2017 року щодо ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Під час підготовчого судового засідання 24.05.2017 року та в подальшому під час судового розгляду запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою було продовжено.

Ухвалою суду від 04.10.2018 року запобіжний захід ОСОБА_4 було замінено з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання, заборонено цілодобово залишати своє житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, 29.11.2018 року, 21.01.2019 року та 18.03.2019 року ухвалами суду запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено.

Водночас, ухвалами суду від 15.05.2019 року та 12.06.2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено на строк до 10.08.2019 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання, заборонивши йому залишати своє житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 19:00 год. до 07:00 год. наступної доби. Окрім того, було покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі с.Оженин Острозького району Рівненської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

В судовому засіданні встановлено, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є запобігання ризикам, визначеним в ст.177 КПК України. В клопотанні про застосування запобіжного заходу прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновку Європейського Суду з прав людини, перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, поперше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п.31 рішення ЄСПЛ у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Відповідно до вимог п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі Лабіта проти Італії та у справі Харченко проти України).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.29 Конституції України.

Зокрема, ч.2 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При вирішенні питання можливості обвинуваченого переховуватись від суду, судом враховано, що ОСОБА_4 , будучи присутнім під час проголошення ухвали суду від 12.06.2019 року щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання, заборонивши йому залишати своє житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 19:00 год. до 07:00 год. наступної доби та письмово ознайомленим з покладеними на нього ухвалою суду обов`язками, допустив порушення умов застосування відносно нього вказаного запобіжного заходу.

Зокрема, з повідомлень Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що ОСОБА_4 допустив порушення умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зокрема: 15.06.2019 р. о 21:05 год. Передавач відсутній, 16.06.2019 р. о 19:16 год. Порушення прописаної зони, 17.06.2019 р. о 19:01 год. порушення, 19.06.2019 р. о 00:24 год. Розрядження пристрою акумулятора, 19.06.2019 р. о 04:01 год. Розрядження пристрою акумулятора, 02.07.2019 р. о 19:40 год. Порушення прописаної зони, 07.07.2019 р. о 19:10 год. Передавач відсутній, 14.07.2019 р. о 01:14 год. Передавач відсутній, 14.07.2019 р. о 01:38 год. Передавач відсутній, 20.07.2019 р. о 00:40 год. Передавач відсутній, 20.07.2019 р. о 19:57 год. та о 22:42 год. Передавач відсутній, 20.07.2019 р. о 20:45 год. Передавач відсутній, 20.07.2019 р. о 22:54 год. Передавач відсутній, 22.07.2019 р. о 18:33 год. Акумулятор пристрою спостереження розряджений, 22.07.2019 р. о 18:50 год. Передавач відсутній, 22.07.2019 року о 19:05 год. Порушення прописаної зони, 22.07.2019 р. о 20:59 год. Порушення прописаної зони, 23.07.2019 р. о 19:05 год. Порушення прописаної зони, 23.07.2019 р. о 14:40 год. Передавач відсутній, 29.07.2019 р. о 09:55 год. Передавач відсутній.

Водночас, факт порушення ОСОБА_4 умов застосованого раніше запобіжного заходу підтверджується і дослідженими в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Зокрема, з відеозапису подій від 20-21.07.2019 року вбачається, що в нічний час доби електроннний пристрій контролю ОСОБА_4 знаходився в розрядженому стані в кімнаті ОСОБА_4 , де сам він був відсутній. При цьому, судом встановлено, що щонайменше з 23 год. 30 хв. 20.07.2019 року по 06 год.45 хв. наступної доби ОСОБА_4 був відсутній за місцем проживання.

Окрім того, згідно відеозапису подій від 22.07.2019 року, вбачається, що ОСОБА_4 о 19:38 год. перебуває не за місцем свого проживання.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи доставленим приводом в судове засідання, яке відбулося 06.08.2019 року, під час перебування головуючого судді ОСОБА_1 в нарадчій кімнаті щодо вирішення клопотання обвинуваченого про заміну захисника, самовільно залишив залу судових засідань та приміщення Острозького районного суду, вподальшому не з`явився на проголошення ухвали суду та продовження розгляду даного кримінального провадження.

Водночас, ухвалами суду від 06.08.2019 року та 07.08.2019 року було вирішено питання про привід обвинуваченого ОСОБА_4 в судові засідання на 07.08.2019 року та 08.08.2019 року відповідно. Однак, в судові засідання 07.08.2019 року та 08.08.2019 року обвинувачений ОСОБА_4 приводом доставлений не був. При цьому, з матеріалів, наданих суду на виконання ухвал про привід, вбачається, що в ході проведення розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання був відсутній, встановити його місцезнаходження не представилося можливим.

Одночасно, ухвалою суду від 13.08.2019 року задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яка виконана не була із-за відсутності ОСОБА_4 за місцем проживання.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року оголошено розшук ОСОБА_4 та зупинено судове провадження відносно ОСОБА_4 по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.

Таким чином, при обґрунтуванні можливості обвинуваченого переховуватись від суду, суд враховує, що ОСОБА_4 , розлучений, відсутні обставини, які можуть втримати його за місцем проживання, неодноразово допускав порушення обраного до нього раніше запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, самовільно залишив залу судових засідань та вподальшому не з`явився для продовження розгляду справи відносно нього, після чого встановити його місце знаходження органам Національної поліції не представлялося можливим, що свідчить про те, що з метою уникнення відповідальності за вчинене, обвинувачений може покинути своє місце проживання та переховуватися від суду.

Отже, стороною обвинувачення доведено існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, зокрема: 13.01.2005 року Залізничним судом м. Львова за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн.; 29.12.2005 року Залізничним судом м. Львова за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі; 25.01.2010 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі; 25.01.2011 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 20.11.2013 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, а також ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

При цьому, враховуючи, що в провадженні Острозького районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.342 КК України за фактом вчинення останніми 29.05.2018 року опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових повноважень, суд приходить до висновку, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Одночасно, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, зокрема те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України, які передбачають можливість позбавлення волі на строк до 8 років, його сімейний та майновий стан, зокрема, відсутність в обвинуваченого сім`ї, постійного місця роботи та власного доходу.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово допускав порушення умов, застосованого до нього раніше більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту та судом враховано, що дані обставини не були стримуючими для обвинуваченого.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та станом на сьогоднішній день не встановлено, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам, а закінчити судовий розгляд на даний час немає можливості з незалежних від суду причин.

Оцінюючи при цьому в сукупності всі обставини, керуючись наявністю ризиків та враховуючи, що суворість покарання передбаченого санкцією статті не є визначальним елементом при обранні запобіжного заходу, оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою є доведенним в судовому засіданні, оскільки ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Аналізуючи при цьому в сукупності обставини, передбачені ст.178 КПК України, судом враховано, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Одночасно, прокурором доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Згідно ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України, які передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі і в суді доведено, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення та перевіривши наявність достатніх підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім, суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, суд приходить до висновку, що даний запобіжний захід є співрозмірним з тяжкістю інкримінованих йому злочинів, існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого, є виправданим та достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, а тому виправдовує таке втручання у його права та інтереси.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. В той же час, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст.342 КК України із погрозою застосування насильства, то підстав для визначення розміру застави в кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.176-178, 183, 193-196, 369-372 КПК України

ухвалив:

клопотання прокурора Острозького відділу Здолбунівської міжрайонної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задоволити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" Рівненської області.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання з 18 год. 55 хв. 28.10.2019 року по 18 год. 55 хв. 26.12.2019 року включно.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1