Справа № 215/3924/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного постановою ст. слідчого СВ Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.03.2011 року у кримінальній справі №54111091 у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2019 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про скасування арешту майна, посилаючись на постанову державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2019 р.. Зазначений арешт на майно заявника було накладено постановою ст. слідчого СВ Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.03.2011 року у кримінальній справі №54111091 у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Заявник у судовому засіданні підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_4 про скасування арешту майна не заперечував.

Заслухавши доводи заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали, кримінальної справи №1-341/11, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.1 абз 3,4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
При цьому, згідно з пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції 2012 року) питання про знаття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Статтею 411 КПК України (в ред. 1960 р.) питання пов`язанні з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні за участю прокурора. В судове засідання, як правило, викликається засуджений, а за його клопотанням і захисник. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.
У статті 125 КПК України (в ред. 1960 р.) зазначено, що слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальні справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову.
В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації, склавши про це постанову.
Згідно з положеннями ч.1 ст.126 КПК України (в ред.1960 р.) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна проводиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.
Під час досудового слідства у кримінальній справі №54111091 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України постановою ст. слідчого СВ Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 17.03.2011 року було накладено арешт на вклади, цінності та інше майно обвинувачуваного ОСОБА_4 , 1948 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , де б таке не знаходилось.

Згідно із п.8 ст.324 КПК України (в ред. 1960 р.) при постановленні вироку суд має вирішити питання, що робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.
Відповідно до постанови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по кримінальній справі №1-341/11 від 21.09.2011 р. кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.263 ч.2 КК України припинено, звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з амністією. Заявлені цивільні позови залишено без розгляду.
При постановленні ухвали судом не вирішено питання щодо майна ОСОБА_4 , на яке було накладено арешт постановою слідчого від 17.03.2011 р.
У ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Наведені конституційні гарантії права володіти своїм майном поєднується з такими ж вимогами ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 де зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17.07.1997 Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 р.), першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13,17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Копеський проти Словаччини» зазначено, що майном може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні грунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт.
Як зазначалось вище, постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по кримінальній справі №1-341/11 від 21.09.2011 р. кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.263 ч.2 КК України припинено, звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з амністією. Заявлені цивільні позови залишено без розгляду.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №172968079 від 08.07.2019 накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_4 , на підставі постанови про накладення арешту на майно, б/н, кр.справа 54111091, 17.03.2011, Тернівським районним відділом КМУ, ст.слідчий ОСОБА_5 ..

Суд вважає, що для відновлення порушеного права власності заявника ОСОБА_4 необхідно скасувати арешт, накладений під час досудового слідства по кримінальній справі №54111091, постановою старшого слідчого СВ Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 17.03.2011 року на вклади, цінності та інше майно обвинувачуваного ОСОБА_4 , де б таке не знаходилось, оскільки відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення.
На підставі ч.1 ст. 41 Конституції України, керуючись статтями 125, 126, 324, 411 КПК України (в ред.1960 року), суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений під час досудового слідства по кримінальній справі №54111091, постановою старшого слідчого СВ Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 17.03.2011 року на все майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя