ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/860/19 Справа № 185/4030/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000867,-

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт шляхом заборони на відчуження та розпорядження на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 135). В частині заборони користування нежитлової будівлі відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що триває досудове розслідування кримінального провадження за ч.1 ст. 190 КК України, і 03 травня 2019 року приміщення за адресою: Дніпропетровська область в м. Тернівка, вул. Маркова С., буд. 3-а визнано речовим доказом, тому слідчий суддя на підставі п.1 ч.2 ст. 170 КПК України наклав арешт, з метою можливості відчуження майна. Відмовляючи в задоволенні арешту в частині права користування приміщення слідчий суддя зазначив, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи, яка ним володіє та користується.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення слідчого судді є незаконне та необґрунтоване, оскільки під час розгляду клопотання не взято до уваги, що у слідчого не було підстав для внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст. 190 КК України, за фактом шахрайства, оскільки наявний спір згідно цивільного законодавства, тому будівля не має ознак речового доказу, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для накладення арешту, передбачені ст. 170КПК України.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В апеляційному суді адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Прокурор в апеляційному суді просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_6 .

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників апеляційного процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та наданні до нього матеріали, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Як видно з матеріалів клопотання, що Павлоградським ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000867, яке внесено до ЄРДР 24 квітня 2019 року, за ознаками ч.1 ст. 190 КК України.(а.с.4) 03 травня 2019 року постановою слідчого визнано речовим доказом приміщення за адресою: Дніпропетровська область м. Тернівка вул. С. Маркова буд. 3а.(а.с.11) Того ж дня слідчий подав клопотання про арешт майна.(а.с.1-3)
Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна задовольнив його та наклав арешт на будівлю, на підставі п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речового доказу.
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками слідчого судді, так як статтею 190 КПК України передбачена кримінальна відповідальність за шахрайство заволодіння чужим майном, або придбання права на майно шляхом обману, чи зловживання довірою.
Так, з клопотанням слідчого та доданими до нього матеріалів підтверджується, що між ОСОБА_9 та КБ НАДРА було укладено кредитний договір, в межах отриманих коштів ОСОБА_9 набув на праві власності нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна ВЕК 559457, р. № 1087, від 30.03.2007 року, зареєстрованого Тернівською державною нотаріальною контрою, яке також перебувало в іпотеці КБ НАДРА на підставі Договору іпотеки № 8/2007/980-МК28-3/М/1 від 30.03.2007 р. в якості забезпечення по кредитному договору від 30.07.2007 р. на суму 130 000,00 гривень.
Додатково за цим кредитним договором в іпотеку було передано в якості забезпечення квартиру за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 35,1 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_10 , рідній сестрі ОСОБА_9 .

Право вимоги за кредитними договорами: 8/2007/840-МК28-12/М від 17.10.2007 року, 8/2007/980-МК28-3/М від 30.03.2007 року, 8/2006/980-МК28-26/М від 20.09.2006 року було продано КБ НАДРА через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб за ціною 434 840,10 гривень 11 грудня 2018 року. Між КБ Надра та ОСОБА_6 було укладено Договір про відступлення прав за договором іпотеки від 14 січня 2019 року, за яким права іпотекодержателя набув ОСОБА_6 .

У Державному реєстру прав на нерухоме майно, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 165965847 (нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 Магазин Віола) зазначено, що право власності ОСОБА_6 зареєстровано на підставі рекомендованих повідомлень Укрпошти, Вимоги про дострокове погашення заборгованості від 18 січня 2019 року, договору про відступлення прав за договором іпотеки та договору іпотеки.
Тобто, із зазначеного видно, що в даному випадку наявні цивільно-правові відносини, які ставлять під сумнів накладення арешту, тому апеляційний суд керуючись п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, скасовує ухвалу і постановляє нову ухвалу, якою відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року, якою накладено арешт шляхом заборони на відчуження та розпорядження на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 135) скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській областіпро арешт майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4