Справа № 462/8303/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/670/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 13 червня 2019 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 13.06.2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік та покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Згідно з вироком суду, 3 листопада 2018 року близько 03.00 години ОСОБА_7 перебуваючи неподалік головного залізничного вокзалу станції Львів, що на площі Двірцевій, 1, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом без умислу легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, достовірно знаючи про походження грошових коштів, а саме 1000,00 польських злотих, що згідно курсу НБ України станом на 23.11.2018 року становить 7300,00 гривень, що кошти були об`єктом посягання при крадіжці у ОСОБА_9 , заздалегідь не обіцяно отримав від ОСОБА_10 дані грошові кошти та в подальшому розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.
Захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи вину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить в апеляційній скарзі вирок суду в частині призначеного покарання змінити, та призначити ОСОБА_7 покарання за ст.198 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано лише обставину, що пом`якшує покарання, а саме визнання вини, однак не враховано того, що на момент вчинення злочину ОСОБА_7 був наркозалежним, при цьому на даний час згідно з характеристики ГО «Фавор ЮА» зарекомендував себе позитивно, проходить лікування від наркозалежності, надає допомогу в лікуванні іншим наркозалежним особам, працює на безоплатній основі в цій громадській організації, змінив спосіб життя та розірвав зв`язки з негативним оточенням, зробив належні висновки щодо негативних наслідків вчиненого. З огляду на наведене, сторона захисту вважає, що вказані обставини є такими, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь вчиненого злочину, а тому є підстави призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією ст.198 КК України.

На апеляційний розгляд обвинувачений та його захисник не з`явились, проте захисник подав заяву від 31.10.2019 року, у якій просив проводити апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого та захисника, за таких обставин у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України неявка сторін не перешкоджає проведенню судового засідання.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор заперечив проти апеляційної скарги сторони захисту, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України зробив правильний висновок про винуватості у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст.198 КК України, винуватість останнього у вчиненні цього злочину. І таке в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання позитивно характеризується, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, прохання потерпілого не позбавляти волі обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
При цьому, суд апеляційної інстанції, погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, а саме застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, оскільки приймаючи таке рішення суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме на час розгляду справи проходить курс реабілітації від наркотичної залежності, здійснює волонтерську діяльність пов`язану із наданням допомоги особам, що перебувають в наркотичній, алкогольній та інших залежностях, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного ним злочину.
Тобто судом першої інстанції обставини, на які посилається сторона захисту, визнані такими, що пом`якшують покарання та дали обґрунтовану підставу для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, а тому суд апеляційної інстанції підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосування ст.69 КК України не вбачає.
З огляду на вище викладене та дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України, яке судом першої інстанції призначено обвинуваченому ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України та обґрунтовано застосовано ст.75 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 13 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: