Дата документу 02.12.2019 Справа № 334/7760/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1173/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/7760/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, із загальною середньою освітою, яка не працює, розлучена, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 09 січня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, на цей самий строк,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2019 року, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і неповнотою судового розгляду, та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Апелянт вважає, що слідчий суддя, не взявши при прийнятті рішення до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та його тяжкість, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, застосував до підозрюваної запобіжний захід, який є недостатнім та не забезпечить досягнення цілей кримінального провадження.

Також апелянт просить врахувати, що ОСОБА_7 перевіряється на причетність до вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів на території м. Запоріжжя.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрювану, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя, встановивши доведеними обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, підлягають врахуванню й особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Слідчий суддя, на думку колегії суддів, дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана, вислухані думки слідчого, прокурора, захисника та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваної, з чим погоджується й колегія суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя також дійшов вірного висновку про їх наявність. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які є посилання у клопотанні, дають підстави вважати, що підозрювана може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити предмети та речовини, наркотичні засоби, оскільки наразі вживаються заходи щодо встановлення їх місцезнаходження та каналу надходження до ОСОБА_7 наркотичних засобів; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово у сукупності з тяжкістю інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та даними про особу підозрюваної, а саме, що вона раніше не судима, має постійне місце проживання, по якому мешкає з матір`ю та малолітньою донькою, тобто, має міцні соціальні зв`язки, відсутні дані про її перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, а також не вчиняє дій, які перешкоджають його здійсненню, свідчать, на переконання колегії суддів, про те, що хоча зазначені слідчим у клопотанні та встановлені слідчим суддею ризики, і є реальними, проте, мають мінімальний ступінь їх здійснення,що не виключає можливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому колегія суддів враховує й те, що слідчим у клопотанні, а прокурором в судовому засіданні, не наведено переконливих доказів існування обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним ризикам.

Також колегія суддів враховує і фактичну поведінку підозрюваної після застосування щодо неї 10 листопада 2019 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яка самостійно з`явилась за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з положень ст. 62 Конституції України, згідно з якими особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, колегія суддів вважає неспроможним посилання прокурора, як на підставу для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на здійснення щодо неї перевірки на її причетність до вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів на території м. Запоріжжя. При цьому, навіть у разі встановлення такої її причетності, це, як вважає колегія суддів, не може беззаперечно свідчити про вчинення підозрюваною дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апелянта про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, на думку колегії суддів, взагалі є неприйнятними, виходячи з того, що таке висловлювання може мати місце лише при винесенні судом обвинувального вироку щодо обвинуваченого.

Тяжкість кримінального правопорушення, на яку посилається прокурор в апеляційній скарзі, хоча і є визначеною умовою при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, але наявність лише цієї умови є недостатнім обґрунтуванням необхідності втручання у право особи на свободу.

Отже, з огляду на зазначені вище обставини, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Саме вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , з метою чого, слідчий суддя поклав на підозрювану й низку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ч. 5 ст. 181 КПК України передбачено здійснення працівниками органу Національної поліції контролю за поведінкою особи, що перебуває під домашнім арештом, якою наразі є підозрювана ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Також колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2019 року, якою щодо підозрюваної ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 09 січня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, на цей самий строк, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: