Дата документу 06.11.2019 Справа № 321/1464/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1070/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 321/1464/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, який не офіційно працює, не одружений, має п`ятьох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

задоволено клопотання слідчого СВ Михайлівського ВП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 08 грудня 2019 року включно,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що він раніше не судимий, працює, має малолітніх та неповнолітніх дітей, про яких піклується, та у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, зобов`язується виконувати усі покладені на нього судом обов`язки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що слідчий суддя формально виклав в ухвалі текст клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу та постановив невмотивоване судове рішення.

Апелянт посилається на порушення слідчим суддею вимог ст. 23 КПК України, оскільки сторона обвинувачення не доставила до суду свідків, у зв`язку з чим, він не мав можливості здійснити у повному обсязі захист підозрюваного.

Також апелянт вважає, що оскаржувана ухвала містить протиріччя, так як, виходячи з положень ст. 84 КПК України, підозра, що пред`явлена ОСОБА_7 , є недоведеною, проте, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Згідно зі змістом апеляційної скарги, захисник не погоджується з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Проте, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, у зв`язку з чим, як вважає колегія суддів, довід апелянта про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є неспроможним.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що викладені в ньому доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Як убачається з матеріалів провадження, резонанс справи та обставини вчинення умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, в якому підозрюється ОСОБА_7 , а саме, у стані алкогольного сп`яніння, у сукупності з тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення та покарання у разі доведення його вини, а також даними про особу підозрюваного, який негативно характеризується за місцем проживання, не має офіційного місця роботи та осіб похилого віку або малолітніх чи неповнолітніх дітей, які потребують його опіки або знаходяться на його утриманні, оскільки четверо з його дітей перебувають в інтернаті, а решта з колишньою дружиною, з якою шлюб розірвано, отже, не має стійких соціальних зв`язків, обізнаний про місце проживання свідків, які є його співмешканцями та до цього часу не знайдений одяг потерпілої, який знаходився при ній на час вчинення кримінального правопорушення, свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які, в тому числі, вказує слідчий у клопотанні, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Отже, наявність зазначених ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні, доведених прокурором в судовому засіданні судів першої та апеляційної інстанцій, та встановлених слідчим суддею в оскаржуваному судовому рішенні.

Тобто, під час розгляду клопотання слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази, доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

За зазначених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є достатнім стримуючим фактором неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, відповідає даним про особу підозрюваного, є співмірним з існуючими ризиками, та вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя формально виклав в ухвалі текст клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу та постановив невмотивоване судове рішення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, оскільки спростовуються змістом ухвали слідчого судді.

Твердження захисника про те, що сторона обвинувачення не доставила до суду свідків, у зв`язку з чим, він не мав можливості здійснити у повному обсязі захист підозрюваного, не тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді, оскільки допит свідків є правом слідчого судді, а не його обов`язком і здійснюється за наявності для того підстав, що у цьому випадку не мало місця.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196 КПК України, застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційних скарг підозрюваного та захисника.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задоволено клопотання слідчого СВ Михайлівського ВП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 08 грудня 2019 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: