печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Брестського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
16.08.2019 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , яке передано слідчому судді ОСОБА_1 19.08.2019, про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Брестського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_5 , а саме: автомобіль «Volkswagen Touareg» (Фольквсваген Туарег), номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Touareg» № НОМЕР_3 та ключі від автомобіля марки «Фольквсваген Туарег» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_3 та зберігаються на стоянці РУП ТД «Восточний», що за адресою Республіка Білорусь, м. Брест, вул. Городская, 56.
Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що оскільки кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 в незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу закрите, а законодавством України не передбачено конфіскацію майна за ч.1 ст.201 КК України, в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження минула потреба.
У судове засідання представник заявника не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність вимоги підтримав та просив задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що 31.03.2017 щодо ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу №0 за ч.1 ст.333-1 КК Республіки Білорусь (ч.1 ст.201 КК України).
15.05.2017 щодо ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу № за ч.2 ст.295 КК Республіки Білорусь (ч.3 ст.263 КК України).
15.05.2017 кримінальна справа №0 та кримінальна справа № були об`єднані в одне провадження №0.
17.04.2017 старшим слідчим першого слідчого відділу Брестського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_5 було винесено постанову про визнання предметів (документів) речовими доказами і передачі їх в камеру зберігання. Згідно постанови, автомобіль марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Touareg» № НОМЕР_3 та ключі від автомобіля марки «Volkswagen Touareg» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Речові докази автомобіль марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Touareg» № НОМЕР_3 та ключі від автомобіля марки «Volkswagen Touareg» реєстраційний номер НОМЕР_2 зберігаються на стоянці РУП ТД «Восточний», що за адресою Республіка Білорусь, м. Брест, вул. Городская, 56.
13.07.2017 старшим слідчим першого слідчого відділу Брестського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_5 було винесено постанову про накладення арешту на вищевказане майно з метою виконання вироку в частині цивільного позову, інших майнових стягнень.
18.04.2018 кримінальна справа №0 згідно «Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.1.1993 року була передана до Білоцерківського ВП для проведення досудового розслідування.
12.07.2018 кримінальна справа №0 була прийнята до провадження слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_6 та присвоєно номер кримінального провадження №0000216.
30.08.2018 слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення у вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
13.03.2019 постановою прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 визначено підслідність у кримінальному провадженні №0000216 за слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області.
Відповідно до ч.1 ст.598 КПК України, Кримінальне провадження, що перейняте від компетентного органу іншої держави, починається зі стадії досудового розслідування та здійснюється згідно з цим Кодексом.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у ОСОБА_3 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини постанови старшого слідчого першого слідчого відділу Брестського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_5 при її винесенні слідчий виходив, з того, що відкрита кримінальна справа за ч.1 ст.333-1 КК Республіки Білорусь (ч.1 ст.201 КК України), а тому, з метою виконання вироку в частині цивільного позову, інших майнових стягнень потрібно накласти арешт.
В той же час, санкція ч.1 ст.201 КК України не передбачає конфіскацію майна, а також це майно не підлягає вилученню в порядку спеціальної конфіскації.
Тому вбачається, шо існують законні підстави для скасування арешту, накладеного постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Брестського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_5 , на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на стоянці РУП ТД «Восточний», що за адресою Республіка Білорусь, м. Брест, вул. Городская, 56.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на вилучене майно, яке перебуває у власності заявника.
Версія органу досудового розслідування, що майно на яке накладено арешт відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000216, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.
Враховуючи, вказане підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Брестського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_5 задовольнити.
Скасувати арешт у кримінальному провадженні №0000216, накладений постановою старшого слідчим першого слідчого відділу Брестського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_5 на автомобіль «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на стоянці РУП ТД «Восточний», що за адресою Республіка Білорусь, м. Брест, вул. Городская, 56.
Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000216 негайно повернути ОСОБА_3 належний йому на праві власності автомобіль «Volkswagen Touareg», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Touareg» № НОМЕР_3 та ключі від автомобіля марки «Volkswagen Touareg» реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1