Справа №635/3047/19
Провадження №1-в/635/340/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Покотилівка Харківського району Харківської області заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпропетровську, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 06 жовтня 1999 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.140, ч.1 ст.222, ч.1 ст.42, ст.43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 2) 13 грудня 1999 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.1 ст.42, ст.43 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі; 3) 21 січня 2010 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07 вересня 2012 року на підставі ухвали Брянківського міського суду Луганської області від 30 серпня 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 24 дні; 4) 22 липня 2016 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року вирок Святошинського районного суду м. Києва залишений без змін,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі "Темнівська виправна колонія (№100)", про умовно-дострокове звільнення.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Святошинського районного суду м.Києва від 22 липня 2016 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 19 жовтня 2016 року вирок Святошинського районного суду м.Києва від 22 липня 2016 року залишений без змін

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 в строк відбуття покарання був зарахований строк попереднього ув`язнення з 27 квітня 2016 року по 19 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 27 квітня 2016 року.

Кінець строку відбування покарання 05 листопада 2019 року.

Згідно з матеріалами особової справи, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27 квітня 2016 року.

Під час тримання в СІЗО міста Києва, порушення режиму тримання не допускав, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 14 листопада 2016 року тримався в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 25 листопада 2016 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Як вбачається з характеристики, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 , погодженої начальником установи із соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що заохочувався адміністрацією установи п`ять разів. До промислової зони не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою колонії, до праці ставиться позитивно, поставлення завдання виконує в повному обсязі та своєчасно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Утримує в чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відвідує виховні заходи, які проводяться в установі, проявляє ініціативу. Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Творчість», до реалізації програми ставиться з зацікавленістю. Відповідно до ст.ст.110, 112, 113 КВК України соціально-корисні зв`язки втрачені. Питання щодо можливого застосування ст.ст.100, 101 КВК України, було розглянуто комісією установи 07 червня 2017 року, вирішено відмовити у застосуванні даних статей, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст.82 КК України було розглянуто комісією установи 15 листопада 2017 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної пільги, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст.81 КК України було розглянуто 18 липня 2018 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної статті, як особі, яка не довела свого виправлення. Засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання на профілактичних обліках не перебуває. В скоєному злочині розкаюється, провину визнав.

З довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання у Державній установі "Темнівська виправна колонія (№100)" має п`ять заохочень за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

При вирішенні питання щодо застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення повинна враховуватися низка факторів, у тому числі - добросовісна та чесна праця, виконання норм виробітку та прагнення до отримання або підвищення професійного та освітнього рівня, наявність робітничої процесії, кваліфікація. У той же час необхідність оцінки саме цих показників може бути реальною тільки у випадку, коли в колонії створені умови для підвищення (отримання кваліфікації), а також умови для обрання різних видів праці. Відсутність таких умов не повинна ставитися засудженому в вину при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він залучався до ремонтно-будівельних робіт.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_4 і застосування до нього вимог ст.81 КК України.

На підставі вищевикладеного, ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково звільнити від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 22 липня 2016 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, на 4 місяці 10 днів.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання ухвали.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1