Справа № 464/2185/18
пр.№ 1-кп/464/109/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2019 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000924 від 22.03.2018, про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє, 17.07.2018 Франківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.259 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строк на 2 (два) роки з покладенням обов`язків згідно ст.76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 22.03.2018 приблизно о 01:50 год., перебуваючи на вул.Угорській, 2 у м.Львові, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибелі людей, діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, повторно, здійснив дзвінок з таксофону з абонентським номером НОМЕР_1 на лінію екстреного виклику оператора «101» Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області та повідомив працівникам пожежно-рятувальної служби завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування своєї квартири АДРЕСА_2 , що призвело до дезорганізації мешканців даної квартири та вищевказаного будинку, а також безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Таким чином, дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано як вчинення завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, чи іншими тяжкими наслідками, повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України.

11 вересня 2019 року між прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 юрист 1 класу ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000924 від 22.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України та обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_3 , в присутності його захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Сихівського районного суду м.Львова, уклали угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.
Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищеописаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України та наведені обставини вчинення злочину, щиро розкаявся.
Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 роки.

На підставі ч.1 та 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, визначеного вироком Франківського районного суду м.Львова від 17.07.2018, більш суворим, визначеного за даний злочин, остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Сторони погоджуються на застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк 3 (три) роки із застосування ст.76 КК України та покладенням на ОСОБА_3 наступних обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При цьому, обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди та вони дали згоду на його призначення.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, визнавши свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.259 КК України, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Захисник ОСОБА_5 просила затвердити угоду про визнання винуватості, вказує, що така була укладена з її участю, без жодного тиску на обвинуваченого, погоджена зі всіма сторонами кримінального провадження, та така угода відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.
Заслухавши думку прокурора, в підтримку клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку, що угода підлягає затвердженню.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
У статті 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно з вимогами ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, який, враховуючи положення ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.259 КК України вірно, тобто ОСОБА_3 завідомо неправдиво повідомив про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, чи іншими тяжкими наслідками, повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Суд, в порядку ст.474 КПК України шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, може бути затверджена та на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб. укладення угоди було добровільним.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

У відповідності до положень ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , як прокурором у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , його захисником ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили необхідно змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язок з`являтись до суду за першою вимогою та повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати не понесені.

Питання про речові докази вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 468, 473-475 КПК України,

у х в а л и в :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 вересня 2019 року між прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000924 від 22.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України та обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_3 , в присутності його захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.
На підставі ч.1 та 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, визначеного вироком Франківського районного суду м.Львова від 17.07.2018, більш суворим, визначеного за даний злочин, остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Згідно із ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 час з моменту взяття його під варту, а саме з 26 вересня 2018 року по 11вересня 2019року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язок з`являтись до суду за першою вимогою та повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ст.377 КПК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти у залі суду.

Речові докази: компакт диск «Verbation» DVD-R, 4,7GB 120 min з аудіозаписом телефонної розмови від 22.03.2018 залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1