Справа № 359/6105/19
Провадження №1-в/359/240/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації клопотання про проведення перерахунку строку відбуття покарання відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, засудженого 15.11.2018 року вироком Олевського районного суду Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:
22.07.2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, в якому останній просив зарахувати йому в строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два ні позбавлення волі за період з 28.03.2019 року до 09.03.2019 року.

Учасники кримінального процесу в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. При цьому до початку розгляду справи прокурор подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд даного клопотання без його участі.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до переконання розглянути клопотання в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Відповідно до абз.2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, ознайомившись з клопотанням, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Встановлено, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 17.11.2016 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 01.03.2018 року скасовано звільнення засудженого ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі, призначеного вироком Олевського районного суду Житомирської області від 17.11.2016 року. Строк відбування покарання обчислюється з дня фактичного взяття засудженого під варту.

Засудженого ОСОБА_3 затримано 28.03.2018 року, що підтверджується протоколом затримання засудженої особи від 28.03.2018 року.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засудженому ОСОБА_3 визначена виправна колонія середнього рівня небезпеки для вперше засуджених до позбавлення волі, а саме Державна установа «Житомирська виправна колонія №4».

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 08.05.2018 року ОСОБА_3 етаповано із Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» до слідчого ізолятору при ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» для розгляду кримінального провадження.
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 18.09.2018 року застосовано до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 04.10.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України і в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, частково зараховано покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 17.11.2016 року та обрано остаточне покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

До вступу вироку в законну силу залишено засудженому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 15.11.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Олевського районного суду Житомирської області від 04.10.2018 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.3 ст.185 ч.2 ст.289 ч.1, ч.4 ст.70 КК України на п`ять років шість місяців позбавлення волі, визначено остаточне основне покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання ОСОБА_3 за даним вироком суду рахується з 18 вересня 2018 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06.02.2019 року вирок суду від 15.11.2018 року залишено без змін.

Вирок суду від 15.11.2018 року набрав законної сили 06.02.2019 року.

Згідно ч. 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Водночас за постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 663/537/17, провадження №13-31кс18, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
При цьому Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції є важливою складовою принципу верховенства права. ЄСПП також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі "Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).

Під час вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання при його призначенні, а також під час приведення судових рішень у відповідність до положень цього Закону суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне дотримання законодавства, своєчасний та якісний розгляд відповідних клопотань, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України (КК), Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК), законами України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та «Про попередні ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

З ухвалених вироків відносно ОСОБА_3 вбачається, що ним скоєні злочини в 2015-2017 роках. Разом з тим, термін з моменту фактичного затримання засудженого ОСОБА_3 та обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою по дату вступу вироку в законну силу становить з 28.03.2018 року по 06.02.2019 року, що не є строком попереднього ув`язнення ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що 21.06.2017 року набрав чинності Закон України від 18.05.2017 року № 2046-VIII, яким скасовано норму про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26.11.2015 року) зараховується до 20.06.2017 року включно, суд вважає, що в даному випадку в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити, оскільки його було затримано 28.03.2018 року та обрано запобіжний захід вже 18.09.2018 року, тобто на нього не поширюється дія попереднього змісту ч.5 ст.72 КК України.
З огляду на вказане, суд відмовляє в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, керуючись ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), ст. 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1