Справа № 460/1429/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/582/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №000529 від 11.04.2016р. за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 06.05.2019р. відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, приватного підприємця, одруженого, несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06.05.2019р. клопотання обвинуваченого задоволено та звільнено його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №000529 від 11.04.2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 , 10 квітня 2016 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, керуючи технічно-справним транспортним засобом марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 та виїжджаючи з АЗС «УкрНафта», що в м. Яворів по вулиці Велике Передмістя 145а Львівської області, на автодорогу «Львів-Краковець» на ділянку 51 км+100м поблизу м. Яворів Львівської області, порушив чинні вимоги «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині термінів «дати дорогу» та 71;небезпека для руху»), 2.3 (б, д), 10.1. 10.2, 10.5, 10.8, 1.3. розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР, які виразилися в тому, що керуючи транспортним засобом був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, виконуючи лівий поворот перетнув подвійну вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки і виїхав на смугу руху автомобіля марки «Suzuki Воlеnо» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в напрямку смт. Краковець Яворівського району Львівської області, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення з автомобілем марки «Suzuki Воlеnо» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , в результаті якої останній отримав закритий перелом таранної кістки правої стопи, закритий перелом внутрішньої кісточки н/3 лівої великогомілкової кістки, гемартроз правого колінного суглобу, рани правого колінного суглобу, що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись із ухвалою суду потерпілий подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 06 травня 2019 року. Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000529, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог потерпілий покликається на те, що представник потерпілого та потерпілий у судовому засіданні 06.05.2019 року просили суд встановити вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та закрили справу у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Однак суд в своєму рішенні вини ОСОБА_7 не встановив. В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 хоч і клопотав про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, проте вину не визнавав в повному обсязі, допитаний в судовому засіданні за обставинами кримінального правопорушення не був, тобто фактично був проти закриття справи з нереабілітуючих підстав. З оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції взагалі не зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість ухвали суду першої інстанції. Суддею першої інстанції були з`ясовані всі фактичні обставини справи, та досліджено всі докази, суд мав об`єктивну можливість встановити вину, чи визнати невинним обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Потерпілий наголошує на тому, що викладені обставини є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що. відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 та ст. 412 КПК України, є підставами для скасування оскарженої ухвали.

Також зазначає, що суд, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та звільняючи останнього від кримінальної відповідальності за вчинений злочин у зв`язку з закінченням строків давності, в ухвалі не зазначив докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні діяння, в якому останній обвинувачується та відповідно не визнано останнього винуватим чи невинуватим, в той час як положеннями п.2 ч.1 ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі. Відтак, порушення вимог кримінально-процесуального закону, допущені першої інстанції судом, ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення. Також не вирішено питання судових витрат.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляції, позицію обвинуваченого, його захисника, які заперечили проти апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Якщо рішення суду не буде ґрунтуватись на цих трьох основних вимогах, то таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у відповідності до ст. 409 КПК України є підставами скасування такого судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним Кодексом України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

У відповідності до абз.5 п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 N 12, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК ( 2341-14 ). Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Досудовим слідством ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, розглянув клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, в зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на цій підставі, не з`ясувавши попередньо питання того, чи діяння, яке поставлено ОСОБА_7 за провину, дійсно мало місце, чи воно містить склад злочину і ОСОБА_7 винний в його вчиненні. Колегія суддів погоджується з доводами апелянта в цій частині, що не було з`ясовано питання відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєного,чи той визнає себе винним у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_7 також не висловлювався в ході судового розгляду про визнання своєї вини у інкримінованому йому злочині.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та передчасною і такою, що підлягає скасуванню у відповідності до вимог ст.. 412 КК України із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. За таких обставин подана апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 підлягає до задоволення частково, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище та перевірити належним чином усі обставини справи та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 06.05.2019р. відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4