Справа № 344/8674/19
Провадження № 1-кс/344/4718/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000011 від 14.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 1 ст. 201 та ч. 2 ст. 361 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що лютому - серпні 2018 року за допомогою платформи Інтернет-аукціону «OLX» збував спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації у вигляді електронних годинників та портативних зарядних пристроїв, що підтверджується висновками експертного дослідження.

Так, встановлено, що 02.08.2018 громадянин України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 придбав в ОСОБА_7 один з зазначених пристроїв у вигляді електронного годинника, який може відноситись до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, та в подальшому отримав його за допомогою служби доставки ТОВ «Нова пошта».

Крім цього, в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює придбання технічних пристроїв, які за своїми зовнішніми ознаками та технічними характеристиками можуть відноситися до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Крім того вищевказана особа, за участю невстановлених осіб, не будучи ліцензіатом у галузі технічного захисту інформації, надає послуги з виявлення закладних технічних пристроїв негласного отримання інформації, здійснює продаж і встановлення комплексів для блокування радіовипромінювання, а також спеціальних технічних пристроїв негласного отримання інформації.

Встановлено, що до протиправної діяльності ОСОБА_6 причетний громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуків 16.05.2019 місцем проживання та роботи ОСОБА_4 , в числі інших речей та документів було виявлено та вилучено:

1. ноутбук сірого кольору марки «HP», моделі «Probook 4530S», серійний номер «CNU21014GK»

2. карта пам`яті мікро SD, марки «Kingston», об`ємом 8GB

3. лист ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області № 85/108/05/43-2018 від 25.04.2018, з додатком загалом на 2 арк.

Вказані речі та документи були оглянуті під час проведення обшуків, що зафіксовано у відповідних протоколах від 16.05.2019.

Слідчий у судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Представник власника майна у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання за відсутності підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Власник майна у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Постановою слідчого від 16 травня 2019 року майно, на яке слідчий просить накласти арешт визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Слідчий обґрунтовуючи клопотання вказує мету арешту збереження речових доказів.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задовольнити та накласти арешт на зазначене майно із забороною на відчуження, розпорядження та користування, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною на відчуження, розпорядження та користування на майно яке було вилучено 16.05.2019 року, а саме: ноутбук сірого кольору марки «HP», моделі «Probook 4530S», серійний номер «CNU21014GK»; карта пам`яті мікро SD, марки «Kingston», об`ємом 8GB; лист ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області № 85/108/05/43-2018 від 25.04.2018, з додатком загалом на 2 арк.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1