Справа № 185/5302/18
УХВАЛА

29 липня 2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000669 від 11.03.2018 відносно ОСОБА_5 за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1), 2) ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 1), 2) ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи особливу тяжкість злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду та вчинити інший злочин. Ці обставини, у свою чергу, можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не заперечуючи існування ризику, передбаченого п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, вважали клопотання прокурора необґрунтованим, а тому просили суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, вважаючи, що вказаний ризик є достатнім для застосування саме такого виду запобіжного заходу. Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку своїх захисників.
Потерпіла ОСОБА_7 просила вирішити клопотання як прокурора, так і сторони захисту на розсуд суду.
Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, а також клопотання захисників про зміну останньому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисників таким, що не може бути задоволено, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним особливо тяжких злочинів, а підставою для продовження дії запобіжного заходу є наявність обвинувального акта, відповідно до якого ОСОБА_5 продовжує обвинувачуватися у вчиненні умисного вбивства батька та його малолітньої дитини, а також у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство жінки, яка перебувала у стані вагітності, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, приймаючи до уваги репутацію обвинуваченого, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, ОСОБА_5 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Суд вважає, що продовження тримання обвинуваченого під вартою в даному провадженні є виправданим, оскільки як визнає це сама сторона захисту, до даної справи наявна прискіплива увага з боку сторонніх спостерігачів, а діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , викликали на державному рівні загальнонаціональний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який на думку суду, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.
В той же час суд погоджується з думкою сторони захисту та вважає, що з урахуванням змісту клопотання прокурора стороною обвинувачення на цей час не доведено існування ризику, передбаченого п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливого вчинення ОСОБА_5 інших злочинів.
За таких обставин суд вважає, що оскільки на цей час ОСОБА_5 продовжує обвинувачуватися у вчиненні особливо тяжких умисних злочинів, враховуючи те, що на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказує прокурор, продовження застосування обвинуваченому тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії». В свою чергу, викладені обставини вказують на недостатність застосування ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченому в п. 1 ) ч. 1 ст. 177 КПК України.
При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_5 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.
Досліджуючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленим ризиком, передбаченим п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не здатні запобігти вказаному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначався, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 331, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 26.09.2019 включно.

В задоволені клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання в частині продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала набирає чинності негайно.
В той же час, відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019 за конституційною скаргою ОСОБА_10 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України, учасники судового провадження на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:

__________ ОСОБА_2 __________ ОСОБА_1 __________ ОСОБА_3

29.07.2019