Справа № 456/962/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/514/18 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2018 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

з участю прокурорів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

його захисника адвоката ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Керуючись ст. 86 КК України на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання призначеного цим вироком.

Вирішено питання з заставою, судовими витратами.

Речові докази: автомобіль марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_13 ;автомобіль марки «Volvo V50» без реєстраційного номерного знаку повернуто ОСОБА_9 .
Згідно з вироком, 01.05.2015 року близько 20 години ОСОБА_9 в порушення вимог Р 2 п. 2.1 б); Р 30 п.п. 30.1, 30.2 Правил дорожнього руху, проявивши злочинну недбалість, керуючи автомобілем «Volvo V50», без реєстраційного номерного знака та реєстраційного документа на нього, рухаючись ним автомобільною дорогою «Стрий-Журавно» у напрямку до смт. Журавно, при проїзді її ділянки біля с. Верчани Стрийського району Львівської області, яка виразилася в тому, що він проявив злочинну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки, на дорозі із двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напряму, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час йому назустріч рухався автомобіль «Citroen Jumpy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_13 , такими своїми діями створив аварійну обстановку, котра призвела до зіткнення із ним.
Внаслідок зіткнення, пасажирка автомобіля «Citroen Jumpy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 отримала тупу травму тазу у вигляді перелому нижньої гілки лобкової кістки зліва з незначним зміщенням кісткових уламків по висоті стояння, з травмуванням навколишніх м`яких тканин та судин лівої половини тазу внаслідок здавлення тазу всередині салону транспортного засобу. В даному випадку зазначена травма тазу у вигляді перелому нижньої гілки лобкової кістки зліва, яка супроводжувалась травмуванням судин лівої половини тазу, що в подальшому призвело до утворення венозного тромбу (тромбів), який (які) тромбував (тромбували) легеневі артерії, що і спричинило смерть, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння і перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 , а саме: п. 1.2 (в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів); п. 1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; «д» водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 11.3 (на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу); і вказані порушення ОСОБА_9 вимог ПРД України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Не погоджуючись з даним рішенням, прокурор Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням змін та доповнень до неї, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2018 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення від відбування покарання внаслідок амністії. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. Речовий доказ - автомобіль марки «Volvo V50» без реєстраційного номерного знаку конфіскувати.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 . Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки зміни щодо батька дітей внесені 26 квітня 2018 року за заявою ОСОБА_9 , відтак, на його думку, відомості щодо наявності неповнолітніх дітей в останнього на день набрання чинності вказаним законом не відповідають дійсності.

Окрім цього, апелянт звертає увагу й на те, що суд першої інстанції в порушення кримінального процесуального закону повернув речовий доказ автомобіль марки «Volvo V50» без реєстраційного номерного знаку обвинуваченому ОСОБА_9 , хоча у нього відсутні будь-які документи, які б підтверджували його право власності або законного володіння вказаним автомобілем.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, що ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Частина 1 та 3 статті 1 Закону України «Про застосування амністії в України» від 01 жовтня 1996 року передбачає, що амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають, крім інших, особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З аналізу наведеної норми вбачається, що Закон пов`язує можливість застосування амністії, зокрема, до особи, яка має дітей, віком до 18 років, з наявністю батьківських прав на день набрання чинності цим Законом, тобто 07 вересня 2017 року.

Поряд з тим, як вбачається з оскаржуваного вироку, застосовуючи до ОСОБА_9 амністію на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд першої інстанції послався на наявність в обвинуваченого двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких він не позбавлений батьківських прав.

Разом з тим, згідно з наданими суду документами, що посвідчують факт батьківства ОСОБА_9 , а саме свідоцтвами про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , виданих повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_9 зазначений як батько ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з 26.04.2018 року, та зміни щодо батька дітей внесені цього ж дня за заявою ОСОБА_9 про визнання батьківства.

Відповідно до вимог ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 СК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини.

Таким чином, юридичне значення факт походження набуває лише з моменту його державної реєстрації в органах ДРАЦС, саме тоді виникає юридичний зв`язок між батьками й дітьми, а отже саме з цього моменту особа вважається батьком, матір`ю дитини.

З огляду на наведене, ураховуючи подані суду свідоцтва про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з 26.04.2018 року, а отже на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» юридично батьківські права такого не були підтверджені жодними законодавчо встановленими документами, відтак останній вважається таким, що не мав неповнолітніх дітей.

Незважаючи на це, суд першої інстанції при ухваленні вироку належним чином не оцінив, що свідоцтва про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 видані 26.04.2018 року, а закон про амністію, на підставі якого було звільнено ОСОБА_9 від покарання, набрав чинності 07 вересня 2017 року, тобто факт наявності в обвинуваченого неповнолітніх дітей на момент набрання Законом чинності.

З огляду на це, висновки районного суду про те, що ОСОБА_9 є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році», не ґрунтуються на досліджених і перевірених доказах.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про безпідставність застосування до обвинуваченого акта амністії, у результаті якого суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При призначенні покарання обвинуваченому колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, відсутні дані про відшкодування завданих збитків потерпілому, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире розкаяння обвинуваченого, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей на даний час, та приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого з ізоляцією від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Окрім цього, статтею 368 КПК України передбачено, що питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, в той самий час стаття 374 КПК України передбачає, що у вироку має бути зазначено рішення щодо речових доказів і документів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при вирішенні питання щодо долі речового доказу автомобіля марки «Volvo V50» без реєстраційного номерного знаку суд зазначив, що такий повертається ОСОБА_9 .
У матеріалах провадження відсутні дані щодо визнання транспортного засобу «Volvo V50» без реєстраційного номерного знаку речовим доказом.
Крім того, даний транспортний засіб не є предметом злочину, тому апеляційні вимоги прокурора щодо конфіскації транспортного засобу у дохід держави не ґрунтуються на вимогах закону і до задоволення не підлягають.
Згідно з ч.1 ст.409 КПК України, підставою, зокрема, для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підлягають до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок за наведених підстав до скасування, зокрема в частині звільнення від відбування покарання внаслідок амністії.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2018 року відносно ОСОБА_9 скасувати в частині звільнення його від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття ОСОБА_9 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання і приведення вироку до виконання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4