Провадження по справі № 1-кп/522/1910/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкитому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000999 від 27.04.2019 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, неодруженого, маючого середньо-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.01.2009 за ч. 2 ст. 186,ст.ст. 75, 76 КК України, до 2 років позбавлення волі , звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2010 за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України, , до 2 років та 1 місяця позбавлення волі;
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2010 за ч.4 ст. 70, ч.2 ст.185 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі, по постанові Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2012, по ст.107 КК України, звільнений умовно достроково на 2 місяці 3 дні;
- вироком Малиновського районного суду м. Одеси, за ч.1 ст. 187, ч.2 ст.190 КК України, до 2 років 6 місяців обмеження волі;
- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2016, за ч.2 ст. 186 КК України, до 5 років позбавлення волі;
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2018 за ч.2 ст. 186 КК України, до 5 років та 6 місяця позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, враховуючи покарання призначене Малиновським районним судом м. Одеси від 03.06.2016, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у вигляді 6 років та 1 місяця позбавлення волі, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк відбуття покарання з часу тримання під вартою з 22.09.2015, по 24.09.2015 за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 03.09.2016 та 11.12.2015 по 29.12.2018 з урахуванням один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
предаставника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000999 від 27.04.2019 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань учасників судового розгляду, зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу 60 денного строку.

В судовому засіданні при обговоренні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, прокурор та представник потерпілого вважали за потрібне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ще мають місце, а саме ризики того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки ризик, на які посилається прокурор, необґрунтовані.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу дії у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений раніше не одноразово судимий, не працевлаштований, ніде не навчається, не одружений, свідчать про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке карається позбавленням волі на строк до 8 років, раніше не одноразово судимий, не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, а також, беручи до уваги, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_3 злочин вчинений із застосуванням насильства до потерпілого, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинувального акту до судового розгляду, а також про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 331, 291, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 2 місяці, тобто до 24.11.2019 року.

Строк дії запобіжного заходу становить 2 місяці і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 25.09.2019 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

25.09.2019