Номер провадження: 11-кп/813/867/19
Номер справи місцевого суду: 523/2064/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директорки ТОВ «ТАІС-ДІСТРІБЬЮШН» ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2019 року в кримінальному провадженні №0000802, внесеному до ЄРДР 26.08.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Вікторівка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працює, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано винуватим та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Вироком також вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів по справі,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що в період часу з 22.03.2016 року по 28.07.2016 року, будучи матеріально-відповідальною особою, умисно, з корисливих мотивів, з метою обернення на власну користь у невстановленому досудовим розслідуванням місці, привласнив матеріальні цінності ТОВ «ТАІС-ДІСТРІБЬЮШН», отримані за договорами поставки від контрагентів фізичних осіб-підприємців: ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 .ЛТД, ТОВ ОСОБА_15 за поставлений підприємством товар, які були йому ввірені для передачі в касу підприємства, на загальну суму 130 717 гривень 45 копійок, розпорядившись ними на власний розсуд.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з ухваленим вироком суду, директорка ТОВ «ТАІС-ДІСТРІБЬЮШН» ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 4 роки.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що призначаючи покарання обвинуваченому, місцевий суд не врахував, що останній вчинив 17 епізодів злочинів; шкода, спричинена обвинуваченим залишається не відшкодованою у повному обсязі, злочини вчинялись протягом чотирьох місяців та мали систематичних характер, обвинувачений на момент винесення вироку офіційно не працевлаштований, постійного місця роботи не має та не в змозі оплатити навіть штраф.
На підставі викладеного вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає загальним засадам, принципам законності, справедливості та обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора та обвинуваченого, які заперечували проти апеляційної скарги директорки ТОВ «ТАІС-ДІСТРІБЬЮШН» ОСОБА_8 та просили вирок залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Доводи апеляційної скарги щодо кількості епізодів (17 епізодів) не відповідають дійсності та є безпідставними, оскільки відповідно до обвинувального акту, який прийнятий судом до розгляду з дотриманням вимог ст. ст. 291, 314 КПК України, вчинений ОСОБА_7 злочин складається з одного епізоду та є триваючим, оскільки охоплений єдиним умислом, спрямованим на привласнення матеріальних цінностей ТОВ «ТАІС-ДІСТРІБЬЮШН», які були йому ввірені, як матеріально-відповідальній особі, для передачі в касу даного підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КК України не є повторністю продовжуваний злочин, що складається із двох або більше вчинених у різний час тотожних злочинних діянь, які об`єднані єдиним злочинним наміром (умислом).

Єдиний злочинний намір, який об`єднує злочинні діяння при вчиненні продовжуваного злочину, як особливий вид умисної форми вини, має місце тоді, коли винний, за наявності загальних ознак умислу, реалізовує свій задум, розраховуючи вчинити у різний час не одне, а декілька (два чи більше) тотожних за своїми ознаками злочинних діянь, спрямованих на досягнення загального результату.

Відповідно до практики застосування вимог кримінального процесуального законодавства України, неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 , будучи матеріально-відповідальною особою, умисно, з корисливих мотивів, з метою обернення на власну користь в період часу з 22.03.2016 року по 28.07.2016 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, привласнив матеріальні цінності ТОВ «ТАІС-ДІСТРІБЬЮШН», отримані від контрагентів за поставлений підприємством товар, які були йому ввірені для передачі в касу підприємства, на загальну суму 130 717 гривень 45 копійок, розпорядившись ними на власний розсуд (а. с. 2-9).

В зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та такими, що суперечать обставинам, встановленим під час досудового розслідування.

Крім цього, розгляд справи судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону апеляційним судом не встановлено, обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність його кваліфікації учасниками провадження під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, не оскаржувались (а. с. 43-46), а тому в апеляційного суду взагалі відсутні підстави досліджувати докази в справі, які досліджені судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо неспроможності обвинуваченого сплати штраф є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.
Як убачається з матеріалів судового провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, керуючись ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, щиро каявся, зазначив, що він не має роботи, тому не зміг відшкодувати матеріальну шкоду, яку він спричинив ТОВ «ТАІС-ДІСТРІБЬЮШН» та просив призначити йому покарання у виді штрафу (а. с. 45).

Вироком суду обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу в максимальному розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень, та стягнуто з нього судові витрати на проведення експертизи у сумі 3954, 80 гривень (а. с. 46).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 сплатив призначений йому штраф в повному обсязі 850 гривень та сплатив стягнуті з нього судові витрати на проведення експертизи у сумі 3954, 80 гривень, що підтверджується квитанціями №0.0..1 та №0.0..1 від 28.02.2019 року (а. с. 49).
Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що в матеріалах провадження відсутній цивільний позов потерпілої особи, який не заявлявся як на стадії досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Крім того, представник потерпілої особи в судове засідання апеляційного суду 24.09.2019 року не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Наведене свідчить про те, що апелянт не зацікавлений у відшкодуванні шкоди, в передбаченому законом порядку.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував усі обставини справи, врахував дані про особу обвинуваченого, його ставлення до злочину та поведінку після вчинення злочину, який свою вину визнав повністю, щиро каявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, вірно прийшов до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді штрафу в максимальному розмірі 850 гривень, яке відповідає меті покарання та є достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження ним вчинення нових злочинів.
Доводи представниці потерпілої особи щодо необхідності призначити більш суворе покарання, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, ніж призначене судом покарання, є безпідставними, оскільки апеляційному суду не наведено переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог, а також не зазначено обставини, які б не були враховані судом першої інстанції та свідчили би про необхідність зміни або скасування оскаржуваного вироку.

Крім цього, вимоги апеляційної скарги щодо зміни оскарженого вироку та призначення більш суворого покарання, суперечать положенням вимог ст. 408 КПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо це не погіршує становище обвинуваченого.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає оскаржений вирок законним, обґрунтованим та мотивованим і вважає за необхідне залишити його без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу директорки ТОВ «ТАІС-ДІСТРІБЬЮШН» ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2019 року в кримінальному провадженні №0000802, внесеному до ЄРДР 26.08.2016 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її оголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4