"06" серпня 2019 р. Справа № 363/5225/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2019 року м. Вишгород
Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Вишгородського відділу Києво - Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000939 від 18.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.197-1, 367 КК України.
Клопотання надійшло до суду 29.07.2019 року.
Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора та власника майна,-
ВСТАНОВИВ:

29 липня 2019 року до Вишгородського районного суду Київської області звернувся слідчий СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 із клопотанням про арешт майна.

Вивчивши клопотання із долученими до нього документами встановлено, що 18.10.2018 року до ЧЧ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява щодо факту незаконного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва на березі обвідного каналу р. Дніпро в с. Осещина Вишгородського району Київської області.

Відомості за вказаним фактом 18.10.2018 року внесено до ЄРДР за №0000939 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
В ході здійснення досудового розслідування слідчим у провадженні 07.11.2018 року проведено огляд місця події, в ході якого встановлено, що вказана земельна ділянка розташована в районі с. ОсещинаХотянівської сільської ради Вишгородського р-ну Київської обл., а саме на березі обвідного каналу річки Дніпро на з`їзді з мосту та має кадастровий номер 330546050. На ділянці знаходиться зведений двоповерховий будинок, здійснюється будівництво споруди з бетонних блоків, а також заглибленої бетонної споруди.
Досудовим розслідування встановлено, що будівництво відбувається на земельній ділянці кадастровий номер 330546050, площею 0,3443, яка, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру перебуває у приватній власності ОСОБА_4 за цільовим призначенням «для індивідуального садівництва». Зазначена земельна ділянка знаходиться на відстані 25 м. від зрізу лінії води обвідного каналу Київського водосховища на р. Дніпро.
Крім того встановлено, що у власності ОСОБА_4 також перебувають розташовані поруч земельні ділянки з цільовим призначенням «для індивідуального садівництва» кадастровий номер :33:054:0342, площею 0,1722 га, :33:054:0341, площею 0,1428 га, :33:054:0340, площею, 0,166 га.
Таким чином, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000939 від 18.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України в діях посадових осіб Держгеокадастру, які полягають у погодженні передачі у приватну власність громадянам земельних ділянок з кадастровими номерами :33:054:6050; :33:054:0342; :33:054:0341; :33:054:0340 в межах прибережно-захисної смуги обвідного каналу Київського Водосховища в с. Осещина Вишгородського району.
Зазначену інформацію 14.12.2018 року внесено до ЄРДР за №0001092 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Постановою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 18.12.2018 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000939 та № 0001092 об`єднано в одне провадження, з одночасним присвоєнням № 0000939.
Так, відповідно до акту від 09.04.2019 Державної архітектурно-будівельної інспекції Українивстановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером::33:054:6050 виконуються будівельні роботи з будівництва одноповерхового з мансардним поверхом садовогобудинку орієнтовними розмірами 12 х 12 м., виконані всі загальнобудівельні роботи.
Крім того, виконуються будівельні роботи з будівництва басейну орієнтованими розмірами 15х25 м., будівництво басейну виконується за межами земельної ділянки кадастровим номером: :33:054:6050 яка зазначена в повідомленні. Роботи з будівництва басейну виконується частково на земельній ділянці місцевого проїзду та частково на земельних ділянках з кадастровими номерами: 3221 888800: 33:054:0341, 3221 888800:33:054:0340.
За результатами перевірки складено акт від 01.04.2019 №Т-0104/2 надано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 01.04.2019№ С-0104/2, припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт з вимогою зупинити виконання будівельних робітз 01.04.2019 року.
Однак замовником будівництва не виконано вимоги припису від 01.04.2019 С-0104/3 про зупинення підготовчих будівельних робіт.Встановлено, що виконання будівельних робіт продовжується, а саме: виконуються будівельні роботи з будівництва двоповерхової будівлі невизначеного призначення орієнтовними розмірами 20х40 м. каркас будівлі залізобетонний, завершені будівельні роботи по влаштуванню покриття будівлі та продовжуються будівельні роботи по заповненню каркасу будівлі та продовжуються будівельні роботи по заповненню каркасу будівлі.
На даний час встановити, чи здійснено відведення спірних земельних ділянок за рахунок земель водного фонду без проведення судової земельно-технічної експертизи не можливо.
Крім того, визначити розмір завданих збитків можливими неправомірними діями посадових осіб управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, які виразились в погодженні відповідних проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, без проведення земельно-оціночної експертизи теж не можливо.
В ході проведення досудового розслідування, з метою забезпечення проведення вищевказаних експертиз слідчому та експерту необхідно буде виїхати на місце для дослідження об`єкта проведення експертизи, до якого необхідно мати вільний доступ.
Водночас, як встановлено в ході досудового розслідування спірні земельні ділянки активно забудовуються без будь-яких дозвільних документів, що перешкодить в проведенні вищевказаних експертиз.
Крім того, законність відведення спірних земельних ділянок вивчається в ході досудового розслідування, за результатами якого буде вирішено питання щодо вжиття представницьких повноважень щодо повернення до державної власності незаконного вилучених ділянок. Водночас, існують ризики відчуження спірних земельних ділянок на користь третіх осіб, що зашкодить ії поверненню з незаконного володіння.
Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення виникла необхідність в накладенні арешту на спірні земельні ділянки.
Таким чином, в ході досудового розслідування зібрано відомості, які дають достатні підстави вважати, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :33:054:6050; :33:054:0342; :33:054:0341; :33:054:0340 є предметом вчинення кримінального правопорушення.
З метою запобігання пошкодження, псування, знищення прибережно-захисної смуги обвідного каналу р. Дніпро, а також запобіганню нанесенню шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок здійснення будівництва будівель та споруд в межах прибережно-захисної смуги, збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність накладення арешту на зазначені земельні ділянки із забороною здійснення будівництва, а також на об`єкти незавершеного будівництва, розташовані наданій земельній ділянці.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав та просив задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, вважає його необґрунтованим.
Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 173 ч.2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000939 від 18.10.2018р. порушено кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 367 КК України, із долучених до клопотання документів, зокрема інформації з Держаного земельного кадастру щодо земельних ділянок, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належать земельні ділянки із кадастровими номерами: :33:054:6050; :33:054:0342; :33:054:0341; :33:054:0340 .

Слідчий у своєму клопотанні зазначає, що на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000939 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 та ч. 1 ст. 367 КК України.

Частиною першою статті 197-1 КК України передбачена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Частиною першою статті 367 КК України, передбачено покарання за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

При цьому, слідчим не обґрунтовано в чому саме полягає самовільне зайняття земельної ділянки, якщо вказані ним у клопотанні земельні ділянки перебувають у власності ОСОБА_4 , крім того, останній здійснює будівництво на власній ділянці.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Слідчий у своєму клопотанні звертає увагу на те, що арешт майна ОСОБА_4 здійснюється з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Однак, відповідно до наданого клопотання, майно на яке слідчий просить накласти арешт, речовим доказом не визнано, що також не було спростовано прокурорм під час судового засідання.

З огляду на викладене, в порушення вимог ст. 171 КПК України, у клопотанні не зазначено підстава та мета накладення арешту, не зазначено відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правомірність набуття ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки підтверджена належними правовстановлюючими документами, фактом державної реєстрації такого права.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2,4,7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права.

У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «ОСОБА_1 та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи власника майна, до якого необхідно застосувати обмеження.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави задоволення клопотання слідчого.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про арешт майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 08 серпня 2019 року о 14 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1