Справа № 539/3849/19
Провадження № 1-кп/539/459/2019
ВИРОК
Іменем України
02 грудня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого 20.05.2019 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 01.08.2019 року штраф замінено на 50 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку Лубенського міськрайонного суду від 20.05.2019 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Однак, у передбачений законом строк засуджений штраф не сплатив.
01.08.2019 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області на підставі ч.3 ст.26 КВК України штраф замінено на 50 годин громадських робіт.
Вказана ухвала набрала законної сили 08.08.2019 року та прийнята до виконання Лубенським МВ філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області 12.08.2019 року.
16.08.2019 року засуджений ОСОБА_4 прибув за викликом до відділу пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування громадських робіт, йому було роз`яснено про відповідальність за ухилення від відбування покарання, роз`яснена ст.389 КК України, про що відібрані підписка та пояснення, видано направлення до Засульської сільської ради, що розташована за адресою: с.Засулля Лубенського району Полтавської області для відбуття призначеного судом покарання у виді громадських робіт з 19.08.2019 року.
Засульською сільською радою 19.08.2019 року отримано документи засудженого ОСОБА_4 та прийнято до виконання.
Однак, згідно затвердженого графіку виходу на роботу особи, до якої застосовано кримінальне покарання у виді громадських робіт на серпень 2019 року, ОСОБА_4 19,20,21,22,23,27 та 28 серпня 2019 року не прибув і не приступив до відпрацювання громадських робіт, без наявних причин неявки.
29.08.2019 року ОСОБА_4 з`явився до Засульської сільської ради для відпрацювання громадських робіт та з ним було проведено інструктаж з техніки безпеки по виконанню запланованих робіт.
Однак, в порушення графіку виходу на роботу особи, до якої застосовано кримінальне покарання у вигляді громадських робіт на вересень 2019 року, ОСОБА_4 03,04 та 09 вересня 2019 року не з`явився до Засульської сільської ради для відпрацювання громадських робіт. Документів , підтверджуючих поважність причин неявки на відпрацювання громадських робіт не надав.
Таким чином ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання умисно, без поважних на те причин не з`явився до Засульської сільської ради для відпрацювання громадських робіт: 19,20,21,22,23,27,28 серпня 2019 року та 03,04,09 вересня 2019 року, допустивши загалом 10 прогулів.
Під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро покаявся та погодився з висунутим відносно нього обвинуваченням та його правовою кваліфікацією. Пояснив, що дійсно, будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт ухилявся від їх відбування і допустив близько 10 прогулів без поважних причин.
Виходячи з того, що обвинувачений винуватим себе визнав у повному обсязі за інкримінованим злочином, дав суду показання, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, суд, переконавшись у правильному розумінні учасниками процесу змісту обставин справи та наслідків недослідження всіх доказів по справі, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає достатнім обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд констатує, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повною мірою, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинуваченим вчинено злочин, який віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості, раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-невролога, лікаря-психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання згідно із ст. 67 КК України є рецидив.
Згідно досудової доповіді, існує середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , тобто небезпека може виникати періодично в залежності від посилення впливу криміногенних факторів; рівень небезпеки для суспільства оцінюється як середній.
Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст.389 КК України у виді обмеження волі.
Разом з тим, суд, при призначенні покарання у вигляді обмеження волі, враховуючи тяжкість скоєного злочину, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшувальні обставини, його прагнення до виправлення та готовність змінювати спосіб життя, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1