Справа № 308/1300/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

під головуванням судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000005 від 04.01.2019 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянки України, освіта середня, не одруженої, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , 03.01.2019, посягаючи на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, маючи умисел на звідництво для розпусти, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання наживи, завідомо знаючи, що ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зателефонувала неповнолітній громадянці ОСОБА_6 та повідомила про наявність замовника оплатних сексуальних послуг. Запропонувала ОСОБА_6 прибути до готелю «Уют», що знаходиться за адресою с. Оноківці вул. Яблунева, 1, Ужгородського району, де отримала від громадянина на ім`я ОСОБА_7 гроші в сумі 4000 гривень за оплатне надання нею та ОСОБА_6 сексуальних послуг та віддала ОСОБА_6 обумовлені 2000 гривень. Надалі ОСОБА_6 надала сексуальні послуги громадянину на ім`я Вітольд у номері готелю «Уют» №10, а ОСОБА_5 надала сексуальні послуги громадянину на ім`я ОСОБА_7 в номері готелю «Уют» №14

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у втягнення особи в заняття проституцією неповнолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та пояснила суду те, що в січні 2019 року вона запропонувала неповнолітній ОСОБА_6 надати сексуальні послуги за гроші, тобто зайнятись проституцією. Для цього вона зателефонувала їй, запросила в готель «Уют», де від ОСОБА_7 отримала гроші в сумі 4000 гривень, 2000 гривень із яких віддала ОСОБА_6 . Після цього вони надавали сексуальні послуги в різних номерах готелю. Пояснила, що пішла на втягнення неповнолітньої для зайняття проституцією, оскільки в неї буле скрутне матеріальне становище. Шкодує про те, що вчинила так, засуджує свою поведінку, розкаюється та обіцяє більше таких протиправних дій не вчиняти.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності її позиції немає.

У зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу, та дійшов до висновку про те, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 303 КК України кваліфіковані правильно як втягнення неповнолітньої особи у зайняття проституцією.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, на даний час не працює, оскільки доглядає дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалася.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є її щире каяття.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_5 , не зважаючи на те, що вчинила тяжкий злочин, на даний щиро розкаялася у вчиненому та усвідомила суспільну небезпеку своїх дій, а тому суд приходить до висновку про те, що її перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити їй покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням вимог ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням та покласти на неї обов`язки, встановлені ст. 76 КК України, а саме - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням таке додаткове покарання як конфіскація не призначається.
Долю речового доказу вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ по справі: грошові банкноти номіналом по 500 гривень з маркування УИ1159235, МБ8601850, ГК5779808, ХБ7901682, ЛА 7268427, ЛВ 9114736, СЖ 6068685, ЛА 23886764 конфіскувати на користь держави.

Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1