Ухвала

8 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 561/442/17
провадження № 51-3776 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року щодо нього, у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084,
встановив:
Вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження.
Перевіривши надані засудженим матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Так, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, ухвалу апеляційного суду, якою залишено без зміни вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2018 року, було постановлено 25 квітня 2019 року. Вказане рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 отримав 17 травня 2019 року. Тому строк на касаційне оскарження для нього закінчився 18 серпня 2019 року. Однак з касаційною скаргою засуджений звернувся 20 вересня 2019 року, тобто з пропуском встановленого строку.
Таким чином, у засудженого ОСОБА_4 було достатньо часу на касаційне оскарження, а доводи засудженого про не направлення йому Верховним Судом ухвали про залишення без руху касаційної скарги його захисника ОСОБА_5 не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки це не перешкоджало засудженому подати касаційну скаргу в передбачений законом строк. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху надсилається особі, яка подала касаційну скаргу.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу засудженого на вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року щодо нього повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3