ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3260/19 Справа № 210/5174/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2019 року про залишення без задоволення подання начальника Державної установи Криворізька виправна колонія № 80 ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки пгт. Широке Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого 30 липня 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі,
за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_9

засудженого : ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2019 року про залишено без задоволення подання начальника Державної установи Криворізька виправна колонія № 80 ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції дійшов висновку, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, що не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
В обґрунтування зазначив, що за час відбування покарання в Державній установі Криворізька виправна колонія № 80, стягнень він не мав, характеризується позитивно, має заохочення, залучається до праці на будівництві храму в установі. Провину в вчиненому злочині визнав повністю.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_5 в підтримав апеляційну скаргу та додав, що має сліпу матір, якій необхідна його допомога.
Захисник ОСОБА_9 просила задовольнити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 .
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2019 року без змін.
Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та його захисника, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов до правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б в своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що поведінка засудженого за час відбування покарання була пасивною, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення.
ОСОБА_5 відбуває покарання призначене вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2015 року, за яким останнього визнано винним за ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 15.01.2015 року, та з врахуванням зарахування засудженому в строк відбуття строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні, кінець строку 29.05.2021 року. За час відбування має 1 стягнення та 7 заохочень. Отже, фактично строк, який залишився до відбуття засудженому, становить майже два роки.
За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що така поведінка засудженого за весь загалом період відбуття ним покарання є пасивною. Засуджений в переважний строк відбуття покарання не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи і є об`єктивним і справедливим, враховуючи в сукупності і тяжкість вчиненого ним злочину.
Посилання засудженого на те, що він має хвору матір, яка потребує піклування, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до ч.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Беручи до уваги ступінь, тяжкість вчиненого засудженим кримінального правопорушення, встановлених вище обставин, колегія суддів вважає, що поведінка ОСОБА_5 не свідчить про виправлення останнього, а доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого не є достатньою правовою підставою для його умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2019 року про залишення без задоволення подання начальника Державної установи Криворізька виправна колонія № 80 ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4