Справа 361/4690/19 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2534/2019 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2019 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000065 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, повернуто прокурору.
Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що формулювання обвинувачення пред`явлене ОСОБА_10 не відповідало правовій кваліфікації інкримінованого йому злочину. Так, на переконання суду першої інстанції, завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи, передбачає кримінальну відповідальність за ч.3 ст.135 КК України, натомість, такі дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.135 КК України. На думку суду першої інстанції, наведене позбавляє суд можливості виконання вимог ст.348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів та встановлення меж судового розгляду. Окрім цього, суд першої інстанції звернув також увагу і на те, що формулювання обвинувачення ОСОБА_10 за ч.1 ст.135 КК України містило посилання на наявний у розпорядженні органу досудового розслідування доказ висновок судово-медичної експертизи № 59/75 від 14.03.2019 року, що суперечить вимогам ст.291 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність ухвали внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 не містить жодних посилань на те, що смерть потерпілого настала в результаті неналежного або несвоєчасного надання потерпілому допомоги та дії обвинуваченого в частині завідомо залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані перебували у причинному зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_12 . Наведене, на думку прокурора свідчило про те, що судом була надана оцінка суті обвинувачення, викладена на власний розсуд, що виходило за межі обставин, які підлягали з`ясуванню під час підготовчого судового засідання та є недопустимим на цій стадії. Окрім цього, на думку прокурора було необґрунтованим і врахування судом висновку експертизи, як доказу, який знаходиться у розпорядженні органу досудового розслідування. Апелянт заперечував доказове значення вказаної експертизи на предмет доказування у даному кримінальному провадженні. Просив ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив доводи викладені у ній та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції;
обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;
потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України за результатами підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту. Повертаючи обвинувальний акт суд указав на невідповідність обвинувального акту положенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Ця невідповідність, на думку суду, проявилась у тому, що обвинувальний акт не містив належним чином сформульованого обвинувачення, оскільки формулювання пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення не відповідало правовій кваліфікації інкримінованого йому злочину. Між тим, такий висновок ґрунтується на неправильному застосуванні положень кримінального процесуального закону і погодитись із ним не можливо. Так, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000065 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України містить виклад фактичних обставин злочину, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію злочину, яка їм відповідає. Тому доводи суду першої інстанції у цій частині є необґрунтованими. Формулювання обвинувачення, на думку колегії суддів сформульовано конкретно та дає підстави зрозуміти про вчинення обвинуваченим якого злочину, передбаченого Особливою частиною КК України стверджується прокурором. Посилання суду на факт загибелі потерпілого, як на обставину, що свідчила про невідповідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 не ґрунтується на зібраних матеріалах. Так, із пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення, останньому не ставиться у вину загибель потерпілого, як кваліфікуючу ознаку ч.3 ст.135 КК України. Наведене, у взаємозв`язку із посиланням в обвинувальному акті на висновок судово-медичної експертизи № 59/75 від 14.03.2019 року не є посиланням на доказ, який міститься у розпорядженні органу досудового розслідування, який би був підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Таким чином, повертаючи даний обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції допустив порушення вимог п.3 ч.3 ст. 314 та п.5 ч.2 ст. 291 КПК України які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України зазначені вище порушення КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2019 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000065 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із поверненням матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції для виконання вимог ст.314-317 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2019 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000065 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000065 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України повернути до Броварського міськрайонного суду Київської області для виконання вимог ст. 314-317 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4