Справа № 473/3477/19
Номер провадження1-кп/473/348/2019
Категорія: ч.2 ст.389 КК України.
ВИРОК
іменем України

"26" вересня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ Миколоаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, не працює, сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 10 липня 2017 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 /сто/ годин громадських робіт, із яких відбуто 26 /двадцять шість/ годин громадських робіт,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

10 липня 2017 року вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_6 був визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 100 /сто/ годин громадських робіт.

10 серпня 2017 року обвинуваченого ОСОБА_6 поставлено на облік Вознесенського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, де його ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також попереджено про правові наслідки ухилення від відбування покарання в виді можливості притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.

26 вересня 2017 року обвинуваченого ОСОБА_6 направлено для відбуття призначеного покарання у виді 100 /сто/ годин громадських робіт до комунального підприємства «Єдність» /надалі КП «Єдність»/, яке розташоване в місті Вознесенську Миколаївської області.

27 вересня 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 приступив до відпрацювання громадських робіт. В ході відбування покарання у виді 100 /сто/ годин громадських робіт в КП «Єдність» із запланованих 100 /сто/ годин громадських робіт, обвинуваченим ОСОБА_6 не відпрацьовано 88 /вісімдесят вісім/ годин громадських робіт.

З 02 жовтня 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 на роботу в КП «Єдність» не з`являвся без поважних причин, внаслідок чого він ухилився від відпрацювання 88 /восьмидесяти восьми/ годин громадських робіт.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 на неодноразові виклики інспектора Вознесенського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області не з`являвся без поважних причин, про причини неявки не повідомляв, хоча був попереджений про правові наслідки у разі ухилення від відбування громадських робіт. Незважаючи на вищевказані заходи впливу, обвинувачений ОСОБА_6 з 02 жовтня 2017 року до відпрацювання 88 /восьмидесяти восьми/ годин громадських робіт на території міста Вознесенська не приступив, поважність причин не відпрацювання не довів.

11 липня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 був запрошений до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області для надання пояснень з приводу ухилення від відбування громадських робіт. Після чергового попередження про правові наслідки в разі ухилення від відбування громадських робіт, з 17 липня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 приступив до відпрацювання громадських робіт. В ході відбування покарання у виді невідпрацьованих 88 /восьмидесяти восьми/ годин громадських робіт, обвинувачений ОСОБА_6 в КП «Єдність» із невідпрацьованих 88 /восьмидесяти восьми/ годин громадських робіт, в липні 2019 року фактично відпрацював 14 /чотирнадцять/ годин громадських робіт.

З 24 липня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 на роботу в КП «Єдність» не з`являвся, поважність причин не відпрацювання громадських робіт не довів, внасідок чого обвинувачений ОСОБА_6 ухилився від відпрацювання 74 /семидесяти чотирьох/ годин громадських робіт.

Згідно інформації, наданої Вознесенським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, з 10 серпня 2017 року по теперішній час, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 липня 2017 року за ч.1 ст.185 КК України до 100 /сто/ годин громадських робіт, умисно, без поважних причин, не відпрацював 74 /сімдесят чотири/ години громадських робіт.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він погодився, що ним в ході відбування кримінального покарання за вироком суду в виді 100 /сто/ годин громадських робіт в КП «Єдність», із запланованих 100 /сто/ годин громадських робіт, він фактично відпрацював 26 /двадцять шість/ годин громадських робіт, із яких 12 годин громадських робіт в вересні 2017 року та 14 годин громадських робіт в липні 2019 року. В інші місяці цього періоду 2017 2019 років, він на роботу не виходив, і на відпрацювання громадських робіт до КП «Єдність» не з`являвся без поважних причин, так як не бажав відбувати покарання за вироком суду в виді громадських робіт. Внаслідок цього він умисно ухилився від відпрацювання 74 /семидесяти чотирьох/ годин громадських робіт, незважаючи на те, що інспектором Вознесенського МРВ з питань пробації він неодноразово був письмово попереджений про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, йому неодноразово було письмово роз`яснено порядок і умови відбуття покарання не пов`язаного з позбавленням волі у виді громадських робіт. Вину визнає повністю, щиро кається.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 ..

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Мотиви призначення покарання.

25 вересня 2019 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , якому згідно із ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_6 , з участю захисника адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.4 ст.469, ст.472 КПК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Цією угодою визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.389 КК України в виді арешту строком на 02 /два/ місяці. На підставі ч.1 ст.71, ст..72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 липня 2017 року та остаточно обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання в виді 02 /двох/ місяців 09 /дев`яти/ днів арешту.

Крім того угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 вірно надана за ч.2 ст.389 КК України.

Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на підставі угоди про визнання винуватості від 25 вересня 2019 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про винуватість на визначених в ній умовах.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який передбачений ч.2 ст.389 КК України, і відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання відповідно до визначеного угодою про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 та главою 35 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 вересня 2019 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , з участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання в виді 02 /двох/ місяців арешту.

Відповідно до ч.1 ст.71 та п.4 ч.1 ст.72 КК України до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 липня 2017 року та остаточно до відбування покарання ОСОБА_6 призначити 02 /два/ місяці 09 /дев`ять/ днів арешту.

Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з дня його взяття під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року до виконання після набрання ним законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на вирок можуть бути подані з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1