Справа № 303/5791/19
н.р. стат. звіту - 380
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене 11.09.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участю: сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією військової частини ПП НОМЕР_1 , та проходячи службу на посаді гранатометника 2 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст.17, 65 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних службових осіб військової частини, після звільнення, о 09 год. 00 хв. 16.04.2015 року до розташування військової частини ПП НОМЕР_1 (на даний час А НОМЕР_3 , з місцем розташування : АДРЕСА_2 ) без поважних причин не прибув та був відсутній на військовій службі по 22.08.2015 року, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність із несенням військової служби, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості від 22 серпня 2019 року укладеною між ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 .
Відповідно до угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та сторони, враховуючи, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, дають згоду на визначене ними покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України та зазначили наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та підтвердив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді та зазначив, що він розуміє його права передбачені ч.4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть до нього застосовані судом у разі затвердження угоди та просив суд угоду затвердити.
Прокурор та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили суд затвердити угоду.
З врахуванням того, що угода відповідає вимогам КПК України, в судовому засіданні підтверджено, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджений вид та міра покарання відповідає характеру і тяжкості вчиненого, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості.
Крім того, захисником ОСОБА_5 подано клопотанням щодо звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він є учасником бойових дій, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції.
ОСОБА_3 просив суд клопотання про застосування щодо нього амністії задоволити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо застосування амністії.
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено - звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 не відноситься до категорії особливо тяжких.
Зважаючи на вищевикладене, враховуючи особу ОСОБА_3 відсутність обставин, які перешкоджають застосуванню щодо нього амністії та те, що останній брав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 314 ч.3 п.1, 373, 374, 468 - 475 КПК України, ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 85, 86 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2019 року укладену між ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком 03 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 01(один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1