ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/63/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку республіки Азейбарджан, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 2 місяці, а також покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, до 22.02.2019.

встановила:

згідно зі змістом судового рішення, 22.12.2018 року до Бердянського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 погоджене прокурором Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказував на те, що 20 грудня 2018 року приблизно о 18-00 годині знаходячись біля будинку №81 по вул. Сеченова в м. Бердянськ Запорізької області ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна взяв у неповнолітнього ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний його батькові ОСОБА_12 стільниковий телефон «SamsungGalaxyJ3» вартістю 5000 грн. з сім-картою мобільного оператора «МТС» вартістю 50 грн., після чого на прохання ОСОБА_11 повернути його, не відреагував, разом з викраденим майном залишив місце злочину та розпорядився ним на власний розсуд.

21.12.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчинений повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначила, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено підозру. Слідчий суддя також фактично погодилася із існуванням ризиків зазначених у клопотанні слідчого. Поряд з цим, слідчий суддя дійшла висновку про недоведеність прокурором і слідчим, що інші більш м`які запобіжний заходи не зможуть забезпечити запобіганню заявленим ризикам. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують підозрюваного, слідчий суддя вважала, що до ОСОБА_7 , доцільно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на незаконність та невмотивованість судового рішення, просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою. Зі змісту апеляційних вимог випливає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, викладеним у судовому рішенні. Слідчий суддя погоджуючись з наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, однак не вказав, чому не приймає доводи слідчого та прокурора про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказує, що на час звернення із клопотанням до слідчого судді, слідчим з`ясовано, що ОСОБА_7 раніше судимий за умисні корисливі злочини, в тому числі тяжкі, судимість не знята та не погашена, перебуваючи під адміністративним наглядом знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140960 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Так, слідчий суддя погодився із обґрунтованістю підозри і наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак дійшов висновку, що прокурор і слідчий не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органом досудового розслідування та стороною захисту.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженні або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду з метою уникнення кримінального покарання; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Приймаючи рішення по суті заявленого клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу підозрюваного.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про недоцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внаслідок чого обрала запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим, ні прокурором не було доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційній скарзі доводи носять суто декларативний характер, в більшій мірі є аналогічними тим, що були вказані в клопотанні слідчого. Ці доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Крім цього, колегією суддів встановлено, що на теперішній час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено і обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено для розгляду до суду, розгляд якого знаходиться на завершальній стадії.

Враховуючи викладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а також покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4