УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , 06.08.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що 03.08.2019 близько 09.00 год. ОСОБА_4 прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , на подвір`ї якого знаходилось тіло ОСОБА_7 , та, побачивши місце події і в ході розмови з ОСОБА_8 зрозумів, що ОСОБА_7 помер.

При цьому ОСОБА_4 усвідомив, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок подій, які відбувалися близько 21:00 год. 02.08.2019 в кухні в будинку за вищевказаною адресою, а саме внаслідок заподіяння ОСОБА_7 несумісних з життям тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , тобто його умисного вбивства, скоєного ОСОБА_8 .

У цей час (близько 09.00 год. 03.08.2019) ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_4 допомогти йому приховати сліди зазначеного вбивства, на що останній погодився.

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_4 разом узяли труп ОСОБА_7 за кінцівки та перенесли його до сараю, розташованого за вищевказаною адресою, домовившись в подальшому дочекатися темноти та перенести тіло ОСОБА_7 далі.

В подальшому, з настанням темної пори доби в ніч з 03.08.2019 на 04.08.2019 (точніший час слідством не встановлено), ОСОБА_8 та ОСОБА_4 разом повернулись до вищевказаного сараю із заздалегідь приготовленою господарською тачкою та килимом, спільно загорнули тіло ОСОБА_7 у вказаний килим, після чого завантажили його на зазначену тачку та відвезли його до берега річки Південний Буг поблизу вулиці Шевченка в смт. Стрижавка. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_4 спільно викинули тіло ОСОБА_7 з тачки на кладку. Далі ОСОБА_4 почав тримати це тіло руками, а ОСОБА_8 у цей час за допомогою заздалегідь принесеного із собою кухонного ножа розрізав черевну порожнину ОСОБА_7 . Після цього шляхом прикладання фізичних зусиль ОСОБА_8 та ОСОБА_4 викинули тіло ОСОБА_7 в річку та втопили його там.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що його дії спрямовані на заздалегідь не обіцяне приховування слідів вчиненого ОСОБА_8 умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 його вбивства, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, своїми активними фізичними діями допоміг ОСОБА_8 перемістити труп ОСОБА_7 з метою його подальшого вивезення, утоплення та приховання, яке і було здійснено надалі, та в подальшому не вживав жодних заходів щодо повідомлення до правоохоронних органів про вчинений ОСОБА_8 особливо тяжкий злочин.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, - заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

Крім того, 03.08.2019 близько 07.40 год. ОСОБА_8 виявив на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 тіло (труп) ОСОБА_7 , якого вночі перед цим ОСОБА_8 залишив там лежати без свідомості. Оглянувши тіло ОСОБА_7 , який не подавав ознак життя, ОСОБА_8 зрозумів, що ОСОБА_7 помер та приховав його зірваними рослинами.

Далі близько 09.00 год. до вищевказаного домоволодіння прийшов ОСОБА_4 , який, побачивши місце події та в ході розмови з ОСОБА_8 зрозумів, що ОСОБА_7 помер. У цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел на вчинення наруги над тілом ОСОБА_7 та заволодіння з метою протиправного збагачення предметами, наявними на цьому тілі, про що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 усно домовились між собою, вступивши таким чином у попередню змову.

Реалізовуючи вищевказані спільний злочинний умисел та попередню змову, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , діючи спільно та опираючись на дії один одного, нехтуючи нормами суспільної моралі в частині шанобливого ставлення до померлих, не вживши заходів до поховання тіла ОСОБА_7 згідно встановлених традицій суспільства, всупереч вимогам ст.ст. 6, 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу», порушуючи право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті, зневажаючи тим самим пам`ять про померлу людину, разом узяли труп ОСОБА_7 за кінцівки та перенесли його до сараю, розташованого за вищевказаною адресою, домовившись в подальшому дочекатися темноти та перенести тіло ОСОБА_7 далі.

При цьому ОСОБА_8 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_4 умисел, маючи на меті незаконне збагачення, рукою дістав з кишені джинсових штанів ОСОБА_7 належний останньому мобільний телефон невстановленої марки та поклав його до кишень свого одягу. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_4 залишили будівлю сараю.

В подальшому, з настанням темної пори доби в ніч з 03.08.2019 на 04.08.2019 (точніший час слідством не встановлено), ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу та попередньої змови, разом повернулись до вищевказаного сараю із заздалегідь приготовленою господарською тачкою та килимом, спільно загорнули тіло ОСОБА_7 у вказаний килим, після чого завантажили його на зазначену тачку та відвезли його до берега річки Південний Буг поблизу вулиці Шевченка в смт. Стрижавка. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_4 спільно викинули тіло ОСОБА_7 з тачки на кладку. Далі ОСОБА_4 почав тримати це тіло руками, а ОСОБА_8 у цей час за допомогою заздалегідь принесеного із собою кухонного ножа розрізав черевну порожнину ОСОБА_7 . Після цього шляхом прикладання фізичних зусиль ОСОБА_8 та ОСОБА_4 викинули тіло ОСОБА_7 в річку та втопили його там.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України - наруга над тілом померлого, а також заволодіння предметами, що знаходяться на тілі померлого, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

У вчиненні даного злочину підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимий: за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 04.08.2019 домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 ; лікарським свідоцтвом про смерть № 604 від 05.08.2019, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала від травми шиї з ушкодженням рефлекторних зон та травматичного шоку; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 та протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ..

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання подальшим спробам вчиняти нові злочини та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив тяжкий злочин, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавлення волі, а саме домашній арешт або особисте зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000698, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 04.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 297 КК України.
05.08.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 297 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 297 ч. 3 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від чотирьох до п`яти років або позбавлення волі від чотирьох до семи років.
Санкція ст. 396 ч. 1 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до трьох місяців або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні злочинів за одне із яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочинів за одне із яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, крім того, підозрюваний не має постійного місця проживання, не одружений, осіб на утриманні не має, не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нових злочинів, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші злочини, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,що в свою чергу унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 01 год. 00 хв. 03 жовтня 2019 року в межах строку досудового розслідування.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 03 жовтня 2019 року.
Одночасно визначити заставув розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 160 560 (сто шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Вінницібез дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя