Справа № 594/736/19
Провадження №1-кп/594/90/2019
У Х В А Л А
01 серпня 2019 року

м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Борщева обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000166 від 20 березня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Борщівського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження № 0000166 від 20 березня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Ухвалою Борщівського районного суду від 21 червня 2019 року, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 18 липня 2019 року о 09 год. 30 хв.

Прокурором ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні подано до суду угоду про визнання винуватості, яка була укладена між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України.

Даною угодою про визнання винуватості визначено, що ОСОБА_4 визнав себе винуватим під час досудового розслідування за ч. 1 ст. 369 КК України. Сторони погоджуються на призначення узгодженого покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Також в угоді зазначено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.ст.473, 474 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, що буде підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні злочину у повному обсязі, разом з тим не зміг вказати характер обвинувачення за яким він обвинувачується, не зміг пояснити за чиєю ініціативою було укладено угоду і де саме таку було підписано, назвавши приміщення біля піцерії в м. Борщеві, хоча в угоді зазначено приміщення Борщівського відділу Чортківської місцевої прокуратури.

Захисник просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, ознайомившись з обвинувальним актом, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Згідно п. 1,5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000166 від 20 березня 2019 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

В угоді про визнання винуватості від 18 липня 2019 року зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам ч. 1 ст. 472 КПК України, так як в її змісті не зазначено, що підозрюваний беззастережно визнає на час укладення угоди про визнання винуватості свою винуватість у вчиненні злочину, а зазначено, що він зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, що не відповідає положенням ч. 1 ст.472 КПК України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», слід враховувати, що відповідно до ст. 472 КПК в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається про беззастережне визнання підозрюваним/обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення (обов`язкові складові змісту угоди), а також обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, якщо такі домовленості мали місце (необов`язкова чи субсидіарна складова змісту угоди).

Однак, такі обов`язки, обвинуваченого ОСОБА_4 в угоді не вказані.

Крім того, суд, дослідивши дану угоду про визнання винуватості також прийшов до висновку, що при її укладенні прокурор не врахував положення ст. 470 КПК України, а саме: при укладенні угоди не достатньо обґрунтував наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Крім того, в угоді не враховано ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри).

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в абз.2 п.1 Постанови Пленуму №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо є очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 8500 гривень.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не працює, тобто останній не має постійного доходу, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, що також свідчить про неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, що зазначені в угоді про визнання винуватості та обвинувальному акті підлягають перевірці в судовому засіданні з метою здійснення правильної кваліфікації дій обвинуваченого та недопущення порушення прав та інтересів сторін.

Вказані обставини в свою чергу впливають на правильність призначення виду та розміру покарання. З огляду на наведене представлена суду угода не може вважатись такою, яка відповідає інтересам суспільства.

Наведені обставини свідчать про невідповідність угоди про визнання винуватості вимогам КПК України та про існування обґрунтованих підстав вважати, що умови угоди порушують права обвинуваченого.

У зв`язку з вищенаведеним, а також з огляду на невідповідність та суперечність угоди про визнання винуватості вимогам КПК України суд вважає, що необхідно відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості та продовжити в загальному порядку розгляд кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР №0000166 від 20 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316,468,469,471,474,372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 18 липня 2019 року між прокурором Борщівського відділу Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1