Справа №390/680/19
Провадження №1-кп/390/260/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

н/л обвинуваченої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_7 ,

захисника н/л обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 19.01.2019, відносно:

н/л ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Гурівка Долинського району Кіровоградської області, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , незаміжня, з базовою загальною середньою освітою, студентки 1 курсу ПТУ № 36 смт. Новгородка, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У вечірній час, більш точного часу слідством не встановлено, 16.01.2019 неповнолітня ОСОБА_6 перебуваючи у гостях ОСОБА_5 в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон «Neffos Y5s TP804A24UA», ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 305 від 28.03.2019 становить 1821,33 грн., який знаходився на ліжку в кімнаті будинку та належить ОСОБА_5 .

З викраденим з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитана в ході судового засідання обвинувачена ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнала повністю і показала, що дійсно при зазначених обставинах 16.01.2019 з кімнати будинку ОСОБА_5 викрала сенсорний мобільний телефон, чорного кольору, марку не пам`ятає. Зазначений телефон подарувала брату, але після того як приїхали працівники поліції повернула телефон ОСОБА_5 . У вчиненому кається, запевнила суд, що це перший випадок у її житті і більше не буде вчиняти злочини.

Крім того, вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінуємого їй діяння підтверджується зібраними по справі доказами, які перевірені в ході судового слідства, а саме:

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань;

( а.с. 58)

- протоколом огляду місця події від 18.01.2019, яким оглянуто подвір`я та будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки було викрадено мобільний телефон «Neffos Y5s TP804A24UA»;

(а.с.66)

- протоколом огляду місця події від 26.01.2019 з фототаблицями, яким оглянуто службовий кабінет №24, який розташований на другому поверсі в приміщенні за адресою: м. Кропивницький, вул. Кільцева, 34 б. Під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон «Neffos», чорного кольору;

(а.с. 67-69)

- висновком експерта № 305 від 28.03.2019 яким встановлено, що ринкова вартість станом цін на 16.01.2019 представленого на експертизу мобільного телефону «Neffos Y5S TP804A24UA», чорного кольору, у гарному та технічно справному стані, викраденого без зарядного пристрою і іншої гарнітури, який був придбаний новим у грудні 2018 року може складати 1821,33 грн.;

(а.с.81-87)

- висновком судово-психіатричного експерта № 155 від 26.04.2019 яким встановлено, що ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення виявляла і в даний час виявляє ознаки психічного розладу в формі іншого змішаного розладу поведінки та емоцій (згідно МКХ-10, F-92.8), які вимагають лікувальних заходів. Не в повній мірі могла розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.20 КК України. У відношенні інкримінованого їй діяння слід вважати обмежено осудною. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру амбулаторна примусова психіатрична допомога за місцем проживання;

(а.с.105-107)

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд виходить із вимог ст.65, 103 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченої, обставин, що пом`якшують і обтяжують її покарання, крім того, при призначенні покарання неповнолітній суд враховує умови її життя та виховання, рівень розвитку та інші особливості неповнолітньої.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують її покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують її покарання, судом не встановлено.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, встановлено, що за місцем навчання ОСОБА_6 характеризується посередньо, має статус дитини сироти, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судима, навчається в ПТУ №36 смт. Новгородка та знаходиться на повному державному утриманні, проживає в гуртожитку, згідно акту обстеження матеріально- побутових умов від 10.04.2019 має задовільні умови проживання, відповідно до довідки про доходи з 01.12.2018 по 31.05.2019 отримала дохід в розмірі 7080,00 грн. Також суд враховує, що згідно з висновку судово-психіатричного експерта № 155 від 26.04.2019, ОСОБА_6 під час вчинення вказаного злочину була обмежено осудною та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

В досудовій доповіді, складеній Новгородківським РС філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, вказано, що виправлення ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства.

Відповідно до cт.20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачає, що неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта № 155 від 26.04.2019 слідує, що ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення виявляла і в даний час виявляє ознаки психічного розладу в формі іншого змішаного розладу поведінки та емоцій (згідно МКХ-10, F-92.8), які вимагають лікувальних заходів. Не в повній мірі могла розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.20 КК України. У відношенні інкримінованого їй діяння слід вважати обмежено осудною. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру амбулаторна примусова психіатрична допомога за місцем проживання.

Отже, наявні у ОСОБА_6 на час скоєння злочину психічні розлади, були не настільки виражені, обмежували, але не позбавляли її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»).

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричного експерта № 155 від 26.04.2019, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_6 є обмежено осудною та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючі обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку прокурора, яка просила призначити покарання у вигляді штрафу та застосувати до обвинуваченої примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем її мешкання, а також висновок органу пробації та висновок судово-психіатричного експерта № 155 від 26.04.2019 яким встановлено, що ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру амбулаторна примусова психіатрична допомога за місцем проживання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та вважає можливим призначити покарання у вигляді штрафу з застосуванням відносно неї примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем проживання обвинуваченої (засудженої).

Відповідно до ст.124 КПК України, судові витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373 374, 504 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 2 ст. 20, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем її проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі, пов`язані із залученням експерта для проведення судової-товарознавчої експертизи в сумі 858 грн.

Речовий доказ по справі мобільний телефон марки «Neffos Y5s TP804A24UA», який переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 - залишити у користуванні власника за належністю.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченій та її законному представнику, а іншим учасникам роз`яснити, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1