ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000179 від 30.07.2018р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гореничі Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.4 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 19 травня 2016 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України терміном на три роки та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №127 від 19 травня 2016 року зарахований до списків особового складу зазначеної частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого навідника гаубичного самохідно-артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303 на визначених території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 31 жовтня 2017 року оголошене не було.

Відповідно до ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу" під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці, які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та відслужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Відповідно до вимог ст.ст.1- 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Згідно розпорядку дня затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 на протязі робочого дня, тобто з 08 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. та з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_3 повинен перебувати на території військової частини НОМЕР_1 .

Однак, старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст.11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 20 червня 2018 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу після закінчення щорічної відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 10 липня 2018 року, коли самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 , після чого приступив до виконання військових обов`язків.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, пояснив, що уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Брав участь в АТО. Перебував у відпустці, після закінчення якої не з`явився вчасно 20.06.2018р. до військової частини на службу у зв`язку з сімейними проблемами. Весь час перебував вдома у дружини в Києво-Святошинському районі Київської області. До військової частини повернувся самостійно лише 10.07.2018р. У вчиненому розкаявся.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу відповідно до ст.349КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 має молодий вік, як особа характеризується посередньо по місцю служби, раніше не судимий, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1