Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/4183/19
1-кс/279/1698/19

У Х В А Л А
іменем України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Словакія ,
громадянина Республіки Словаччини, з середньою освітою,
неодруженого, на утриманні осіб не має, не інваліда, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , дані щодо наявності судимості в провадженні відсутні,
за ст.146 ч.2, 147 ч.1, 149 ч.3 КК України,
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_12 , діючи з попередньою змовою з ОСОБА_13 проникли через незачинені вхідні двері до вищевказаного житлового приміщення, де ОСОБА_12 схопив руками за передпліччя ОСОБА_10 та штовхнув її від себе внаслідок чого остання впала на диван. ОСОБА_12 , намагався отримати від неї інформацію про місцезнаходження ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_10 відмовилась надавати останньому таку інформацію наніс три удари електричним струмом, який генерувався невстановленим електрошокером. Після вчинення зазначених дій ОСОБА_12 повторив свою вимогу щодо надання йому інформації про місцезнаходження ОСОБА_11 , а ОСОБА_14 супроводжував його слова приведенням в дію невстановленого електрошокеру, внаслідок чого ОСОБА_10 , під погрозою застосування до неї електрошокеру, повідомила інформацію про місцеперебування ОСОБА_11 та її контактного номеру телефону. Після цього ОСОБА_14 зв`язав руки ОСОБА_10 за спиною за допомогою скотчу та ним же заклеїв їй рот, таким чином позбавив
можливості вільно пересуватись та викликати допомогу. ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вивели ОСОБА_10 з будинку та посадили до салону автомобіля марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 в середині якого надягли їй на голову дві балаклави, таким чином позбавивши її можливості бачити маршрут руху автомобіля.
В подальшому ОСОБА_12 , для реалізації свого злочинного умислу направленого на переміщення ОСОБА_11 через державний кордон України для її подальшої експлуатації, діючи у злочинній змові з ОСОБА_14 , продовжуючи тримати в заручниках ОСОБА_10 з метою використання останньої для шантажу ОСОБА_11 та спонукання останньої для утримання від вчинення будь-яких дій направлених на повідомлення посадових осіб Державної прикордонної служби України про те, що її примусово вивозять за межі України, як умову звільнення її матері ОСОБА_10 , перевезли ОСОБА_10 до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Шляхом погроз застосування насильства відносно ОСОБА_10 . ОСОБА_15 змусив останню зателефонувати ОСОБА_11 та в ході телефонної розмови повідомити останній, що вона перебуває у тяжкому хворобливому стані та щоб ОСОБА_11 приїхала до дому у м. Коростень.
Того ж дня, близько 13 год. 10 хв. ОСОБА_12 , з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на переміщення ОСОБА_11 через державний кордон України для її подальшої експлуатації в Республіці Словаччина, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_11 прибула у м. Коростень, поїхав до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де відчинивши вхідні двері до вказаного будинку за допомогою ключів, якими попередньо заволодів у ОСОБА_10 , проник у середину та сховався за вхідними дверима, де став чекати ОСОБА_11 .. Коли остання увійшла до будинку схопив її за волосся та кинув на землю, внаслідок чого остання впала животом на підлогу. Після таких дій ОСОБА_11 піднялась та почала чинити супротив ОСОБА_16 .. З метою подолання опору він наніс ОСОБА_11 один удар електрострумом невстановленого електрошокеру в область лівого плеча внаслідок якого, ОСОБА_11 втратила свідомість на декілька секунд та впала на диван. Після того як ОСОБА_11 прийшла до свідомості, ОСОБА_12 наніс їй один удар зап`ястям руки в область лівої щоки, потім наніс ще 5 ударів електрострумом невстановленого електрошокеру ОСОБА_11 в область правого стегна, животу, правого боку, лівої ключиці , лівої щоки. Потім ОСОБА_12 за допомогою скотчу зв`язав за спиною руки ОСОБА_11 , та утримуючи її рукою повів в сторону де знаходився автомобіля марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Словаччина. Привівши ОСОБА_11 до вказаного автомобілю, ОСОБА_12 посадив її у середину салону та надягнув на голову 2 балаклави, таким чином позбавивши її можливості бачити маршрут руху автомобіля.
З метою реалізації подальшого свого злочинного умислу направленого на переміщення ОСОБА_11 через державний кордон України, перевіз її до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_14 утримував в заручниках з метою шантажу ОСОБА_10 .. Вимога щодо звільнення з заручників ОСОБА_10 полягала у перетині Державного кордону України з Республікою Польщею ОСОБА_11 у супроводі ОСОБА_17 , без здійснення йому перешкод при виконанні такого переміщення, після чого ОСОБА_12 звільнить ОСОБА_10 ..
Оскільки ОСОБА_11 , перебувала у залежному становищі у зв`язку з утриманням в заручниках її матері , тому підкорилась вимозі та перетнула у с. Угринів Сокальського району Львівської області Державний кордон України з Республікою Польщею у супроводі ОСОБА_17 на автомобілі марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Словаччина о 04 год. 39 хв. 17.07.2019 року.
Після того, як ОСОБА_14 та ОСОБА_11 покинули будинок АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 близько 00 год. 00 хв. 17.07.2019 року відпустив захопленого заручника ОСОБА_10 оскільки умова, яку він висунув ОСОБА_11 була виконаною, після чого на автомобілі марки «Mercedes-Benz» з реєстраційним номерним знаком Республіки Словаччина НОМЕР_2 о 05 год. 52 хв. перетнув у с. Угринів Сокальського району Львівської області Державний кордон України з Республікою Польщею.
У невстановленому місці на території Республіки Польща ОСОБА_12 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на переміщення ОСОБА_11 через Державний кордон України з метою її подальшої експлуатації у Республіці Словаччина, зустрівся з ОСОБА_13 , який утримував проти волі ОСОБА_11 та перевіз її до місця свого проживання, а саме до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де утримуючи останню проти її волі експлуатував у своїх цілях до 03.08.2019 року.
Після цього, 18.08.2019 року близько 12 год. 35 хв. ОСОБА_15 , перебуваючи на площі Молоді Коростенщини 19-століття у м. Коростень Житомирської області, наніс один удар зап`ястям правої руки в область носу ОСОБА_11 , чим спричинив останній фізичних страждань, а потім застосовуючи предмет, схожий на пістолет, який був у нього при собі, незаконно позбавив волі ОСОБА_11 , яка не мала можливості вільно пересуватись через погрозу можливого застосування ОСОБА_18 вказаної зброї.
18 серпня 2019 року ОСОБА_19 згідно ст. ст. 111, 112, 278 КПК України було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.147 та ч. 3 ст. 149 КК України, 19.08.2019 року за ст. 146 ч.2 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_15 вчинив тяжкі та особливо тяжкий злочин, який карається позбавленням волі на строк від 8 до 15 років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1,2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, в тому числі поза межами України; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, з мотивів помсти за своє затримання вчинити фізичну розправу над останніми, оскільки під час вчинення інкримінованих злочинів застосовував насильство, а саме електричний струм, який генерується електрошокером, погрози ножем та вогнепальною зброєю; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних засобів не зможе запобігти вказаним ризикам оскільки підозрюваний не має постійного місця проживання на території України, являється громадянином іншої держави, має схильність до вчинення умисних злочинів із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, поєднаних з їх викраденням та утриманням проти волі для досягнення злочинних цілей про що свідчить вчинені ним злочини, тому просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжнгий захід у виді тримання під вартою.
Заступник начальника СВ Коростенського ВП ОСОБА_4 в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний проти застосування запобіжного заходу заперечив, винуватим себе у інкримінованих злочинах не визнає. Вказав, що разом з ОСОБА_20 були щасливі, однак мама останньої була проти їх відносин, оскільки він старший за ОСОБА_21 , і висловлювала йому погрози. Одночасно повідомив, що в момент затримання працівники Коростенського ВП застосували відносно нього насильство.
Захисник проти задоволення клопотання заперечив, вказав на несвоєчасність вручення підозри, а також неналежний переклад процесуальних документів, які не засвідчені перекладачем. Вважає, що відносно ОСОБА_5 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки останній за договором оренди має житло в м.Коростені, його документи знаходяться у слідчого, тому він не зможе перетнути кордон, отже всі зазначені ризики недоведені.
Прокурор зробив висновок про доцільність та можливість застосування запропонованого запобіжного заходу.
Вислухавши пояснення слідчого, потерпілих, підозрюваного , думку його захисника, висновок прокурора та дослідивши матеріали судового та досудового кримінальних проваджень, встановлено наступне:
Судом встановлено, що відомості про вчинення злочину, передбаченого ст.146 ч.2, 147 ч.1, 149 ч.3 КК України внесено до ЄРДР 03.08.2019 року та 18.08.2019 року.
18.08.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ст.149 ч.3, 147 ч.1 КК України, 19.08.2019 року повідомлено про підозру за ч.2 ст.146 КК України; 18.08.2019 року о 12 годині 40 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.
Внесене клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, його копія вручена підозрюваному.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі
вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Повідомлена підозра грунтується на зібраних доказах, в тому числі на показаннях потерпілих, які в судовому засіданні вказали на вчинення відносно них неправомірних дій ОСОБА_22 та його товаришем. Зокрема, ОСОБА_11 показала, що всупереч її волі, з застосуванням насильства та погроз застосування такого, а також внаслідок захоплення в заручники матір, вона вимушено перетнула кордон України до Республіки Словаччини, де постійно перебувала під психологічним тиском ОСОБА_5 , який примушував її до вчинення певних дій, зокрема висвітлення в мережі Інтернет фотографій, де начеб - то вони є щасливою парою, а також до сексу.
Потерпіла ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_15 з застосуванням насильства вивіз її на автомобілі іноземного виробництва темного кольору з власного помешкання до невідомого будинку, де утримував, змушуючи спонукати дочку ОСОБА_21 приїхати з м.Київ в м.Коростень для подальшого перетину нею кордону України. Лише після того, як дочку вивези з України ОСОБА_15 її відпустив. Дочекавшись повернення дочки в Україну вона відразу звернулась з заявою до правоохоронних органів.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З огляду на стадію досудового розслідування, встановлення фактичних обставин вчинення злочину, збирання доказів в кримінальному провадженні, орган досудового розслідування цілком обгрунтовано посилається на існування ризиків того, що підозрюваний, перебуваючи на волі чи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органу досудового розслдіування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існують обгрунтовані та підтверджені слідством ризики, передбачені у ст.177 ч.1 п.1, 2, 3, 4, ч.1 КПК України.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність обставин визначених п. п. 1-3, ч. 1 ст.194 КПК України, які доводять достовірність підозри, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені, підтверджуються матеріалами провадження. В їх сукупності враховуюється також тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_15 , які були спрямовані проти волі, честі та гідності особи, та відомості про особу останнього.
Підозрюваний ОСОБА_23 є громадянином іншої держави, постійного місця проживання в Україні та сталих зв`язків не має, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного доцільним та обґрунтованим є на час досудового провадження обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним вище.
Оскільки вчинений злочин був пов`язаний із застосуванням насильства, то відповідно до ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави не визначається.
За вище вказаних обставин клопотання підлягає задоволенню.
Заява ОСОБА_5 про застосування до нього насильства вимагає вжиття заходів, передбачених ст.206 ч.6 КПК України.
Керуючись статтями 176-178, 183, 194, 196 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Словаччини, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто по 18.10.2019 року, включно, без визначення розміру застави.
Зобов`язати слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 .
Доручити прокурору Коростенської місцевої прокуратури провести дослідження повідомлення ОСОБА_5 про застосування до нього насильства оперативними працівниками Коростенського ВП 18.08.2019 року .
Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, слідчому, захиснику, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.
Здійснення доставки ОСОБА_5 до місця попереднього ув`язнення покласти на уповноважених осіб Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1