КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000610 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 7 листопада 2018 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петропавловка Лазовського району Республіки Молдова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 30 вересня 2009 року Солом`янським районним судом м. Києва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 304 КК України до 4 років позбавлення волі, та звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;
- 13 квітня 2010 року Брусилівським районним судом Житомирської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляд позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений 14 липня 2014 року по відбуттю строку покарання;
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Тернівка Кагарлицького району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:
- 29 квітня 2002 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 153 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 8 листопада 2007 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 22 дні;
- 18 березня 2013 року Макарівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 17 червня 2016 року у зв`язку з відбуттям покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення)»
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурорів ОСОБА_11
ОСОБА_12
потерпілих ОСОБА_13
ОСОБА_14
представника потерпілих ОСОБА_15
захисників ОСОБА_8
ОСОБА_16
обвинувачених ОСОБА_6
ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 визнані винуватими в тому, що 10 листопада 2017 року приблизно о 21 год. ЗО хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходили по вул. Столичній в м. Кагарлик, де помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_17 , який рухався по тротуару вказаної вулиці поряд з будинком № 37. У цей час у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме будь-якого належного ОСОБА_18 майна. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 вчинити вказаний злочин разом, на що останній погодився, вступивши з ним у попередню злочинну змову.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_17 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна підійшли до ОСОБА_17 ззаду та ОСОБА_6 кулаком правої рукинаніс один удар останньому в область голови, застосувавши таким чином до потерпілого фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього. Від отриманого удару ОСОБА_19 втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_5 , для припинення опору потерпілого сів зверху на нього та продовжив наносити удари руками по тулубу та голові, завдаючи ОСОБА_18 тілесні ушкодження та застосовуючи таким чином фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Подолавши фізичний опір ОСОБА_17 , ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 відкрито для потерпілого викрали у нього одяг та взуття, у які останній був одягнений, а саме куртку чорного кольору вартістю 450 гривень разом з грошовими коштами у сумі 200 гривень та банківською карткою AT «Райфайзен банк Аваль», що знаходилася у кишені, і взуття вартістю 80 гривень, а також з чохла для мобільного телефону, що знаходився на поясному ремені, відкрито викрав належний ОСОБА_18 мобільний телефон марки «Kenessi Q4» вартістю 250 гривень разом з SIM-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень з грошовими коштами у сумі 10 гривень на основному рахунку.
Відкрито викравши вказане чуже майно, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1015 гривень та фізичної шкоди у вигляді невеликих розмірів садна над хвостом правої брови, невизначеної форми синця у ділянці обох повік правого ока, крововиливу під сполучну оболонку правого ока, невизначеної форми синця у ділянці обох повік лівого ока, невизначеної форми синця на боковій поверхні грудної клітини зліва, невизначеної форми синця на тильних поверхнях правої кисті і 2-го п`ястково- фалангового її суглобу, що згідно з висновком експерта № 48 від 13 листопада 2017 року за результатами проведення судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 11 листопада 2017 року приблизно о 01 год. 50 хв., ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_20 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходили по вул. Столичній в м. Кагарлик і помітили раніше незнайомих їм ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які перебували неподалік кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_4 . В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник умисел, направлений на відкрите викрадення будь-якого майна ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підійшли до вказаних осіб та розпочали з ними розмову на загальні теми. У ході спілкування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стало відомо, що їх співрозмовники мають при собі грошові кошти та інші матеріальні цінності. У цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно вирішили протиправно заволодіти майном ОСОБА_13 і ОСОБА_14 шляхом вчинення нападу на них з цією метою.
Щоб ввести в оману ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зробили вигляд, що покинули їх та відійшли на невелику відстань у напрямку автозаправної станції ПАТ «Укрнафта», розташованої по вул. Столичній, 82 в м. Кагарлик, для подальшого використання фактору неочікуваності для потерпілих з метою вчинення щодо них злочину, а саме нападу з метою заволодіння їхнім майном, а також визначили при цьому між собою, що ОСОБА_6 нападатиме безпосередньо на ОСОБА_13 , а ОСОБА_5 одночасно з ним - на ОСОБА_14 .
Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, непомітно для потерпілих, спільно повернулись до місця перебування ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Підійшовши до останніх ззаду, ОСОБА_5 згідно відведеної йому злочинної ролі кулаком правої руки наніс ОСОБА_14 удар в область голови, застосувавши таким чином щодо неї фізичне насильство. Від отриманого удару ОСОБА_14 впала на землю.
В цей час ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, відповідно до відведеної йому ролі підійшов до ОСОБА_13 та кулаком правої руки наніс йому один удар в область голови, від якого останній втратив рівновагу та упав на землю, після чого ОСОБА_6 , щоб припинити опір ОСОБА_13 , ступив в бійку з ним, продовжуючи завдавати ударів по голові та тулубу, тобто застосувавши таким чином щодо нього фізичне насильство, яке, враховуючи висновок судово-медичної експертизи, не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Подолавши фізичний опір ОСОБА_13 , який втік з місця події, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_14 та продовжив разом з ОСОБА_5 завдавати тілесні ушкодження останній у вигляді ударів по голові та тулубу, застосовуючи таким чином щодо неї насильство, що, зважаючи на висновок судово-медичної експертизи, було небезпечним для її життя та здоров`я. У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , припинивши опір ОСОБА_14 та впевнившись, що ніхто не заважає завершення їхнього спільного злочинного наміру, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення відкрито для ОСОБА_14 заволоділи належною їй жіночою сумочкою чорного кольору із шкірозамінника вартістю 400 гривень, в якій знаходився мобільний телефон марки «Sony Ехрегіа» вартістю 1506,67 гривень разом з SIM-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень без грошових коштів на основному рахунку, а також грошовими коштами в сумі 2200 гривень разом з жіночим гаманцем вартістю 200, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 400 грн.
Здійснивши напад на потерпілих та незаконно заволодівши їх майном, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши майнової шкоди на загальну суму 4-731,67 гривень та фізичної шкоди потерпілій ОСОБА_14 у вигляді забою головного мозку легкого ступеню (з крововиливом під м`які мозкові оболонки); забою лівої нирки легкого ступеню, численних саден в різних відділах тіла; численних різної вираженості синців у ділянках голови, обличчя, шиї, тулубу, нижніх кінцівок, в тому числі у скроневій ділянці, в ділянках верхньої і нижньої губ, повік обох очей, у правій щічній ділянці, в підщелепній ділянці і ділянці шиї, живота, на внутрішніх поверхнях обох стегон, в ділянках обох сідниць у поперековій ділянці зліва, що відповідно до висновку експерта № 1 від 8 лютого 2018 року, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи, виникли в результаті багаторазової дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призводять до короткочасного розладу здоров`я, а також завдавши фізичної шкоди потерпілому ОСОБА_13 у вигляді забою м`яких тканин в області лівого кута нижньої щелепи, що відповідно до висновку експерта № 12 від 14 листопада 2017 року, складеного за результатами проведення судово- медичної експертизи, утворився від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - кожному залишено без змін.
Стягнуто з кожного з обвинувачених на користь держави судові витрати за проведення експертизи по 247, 20 грн., та стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_14 у відшкодування моральної шкоди з кожного з обвинувачених по 20 тис. грн.
Цим же вироком вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор, яка брала участь в суді першої інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинувачених, доведеності їх вини та фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, просить вирок щодо обвинувачених скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного кожному з них покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі кожного з обвинувачених через м`якість та ухвалити новий вирок, яким засудити:

- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України до 9 років позбавленням волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання кожному з обвинувачених не врахував, що обвинувачені раніше судимі за корисливі злочини, належних висновків не зробили, повторно вчинили злочини проти власності.
Також прокурор зазначає про те, що обвинувачені при вчиненні злочинів завдали ще й фізичного болю потерпілим, особливо потерпілій ОСОБА_14 , якій були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Окрім того, прокурор наголошує, що місцевий суд не врахував негативні характеристики обвинувачених, ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність пом`якшуючих обставин, в тому числі щирого каяття.
На думку прокурора, поза увагою суду залишився той факт, що обвинувачені під час вчинення кримінального правопорушення перебували в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною.
На думку прокурора, місцевий суд, не врахувавши всіх обставин, не надавши належної оцінки особам обвинувачених, призначив мінімальне покарання за вчинення ними злочинів.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок по обвинуваченні його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не оскаржує, крім строку відбування покарання.
В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а вина у вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, не має законного підтвердження.
Обвинувачений ОСОБА_5 наголошує на тому, що позиція суду першої інстанції сформована на досліджених доказах, які не містять інформації про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а також судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки його дії, які мали місце 11 листопада 2017 року, повинні були кваліфікуватись за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він з ОСОБА_6 не домовлявся про вчинення злочину, жодних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 не наносив, а тільки викрав її сумочку, слідів нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 на його особистих речах під час досудового розслідування не виявлено.
Також, обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що показання потерпілих неправдиві та містять протиріччя, непідтверджені зібраними у справі доказами, а також не було уточнено фактів та доказів по даному обвинуваченню.

Обвинувачений ОСОБА_21 в апеляційній скарзі просить переглянути вирок по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, так як немає доказів його вини у вказаному кримінальному правопорушенні. Його показання підтверджуються словами самих потерпілих, які вказали, що самостійно дали йому кошти для того, щоб він пішов до магазину «АТБ» за пивом, і він ( ОСОБА_6 ) не міг знати, що ОСОБА_5 грабував потерпілих, а після того, як він ( ОСОБА_22 ) повернувся з магазину, ОСОБА_5 вже не було.
Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про те, що його показання підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_23 , а також свідком ОСОБА_24 , яка підтвердила, що гроші і телефон їй приніс ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить вирок суду по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України скасувати, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4 чотирьох років позбавлення волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, всупереч принципу верховенства права та принципу справедливості виніс вирок, який не враховує відношення засудженого до скоєного, його поведінку після вчинення злочину, пом`якшуючі обставини під час призначення покарання.
Апелянт вказує на те, що висновки місцевого суду про доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не відповідають дійсним фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, які відповідно до вимог закону, мають суб`єктивний та упереджений зміст.
На думку захисника ОСОБА_8 , докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та які були досліджені під час судового розгляду, на які посилається у своєму вироку суд першої інстанції, в сукупності свідчать, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у скоєнні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, є недоведеним, оскільки ні сторона обвинувачення під час розгляду справи в суді, ні суд у своєму обвинувальному вироку не надали тих достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про вину ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Як зазначає захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, жоден із допитаних у судовому засіданні свідків не був свідком самої події та не засвідчив про саму подію, і про те, що саме відбулося, а також не були враховані показання потерпілої ОСОБА_14 , яка вказала, що не бачила, коли і як зникла її сумочка, і показання самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який вказав, що коли він брав жіночу сумку, цього ніхто не бачив.
Захисник ОСОБА_8 стверджує про те, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повністю базується лише на припущеннях, оскільки прямих свідків події, яка мала місце, досудовим слідством, як і судовим, встановлено не було.
Апелянт наголошує на тому, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Виправдувальний вирок постановлюється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину, а під час судового розгляду не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.
Також, захисник ОСОБА_8 посилається в апеляційній скарзі на те, що під час призначення покарання за ч. 2 ст. 186 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції не врахував наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, а тому призначив надто суворе покарання.
На думку захисника, при призначенні покарання за ч. 2 ст. 186 КК України місцевим судом не враховано положення ст. 65 КК України, а також вимоги ст. 69 КК України, та не визнано обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 також зазначає, що обвинувачений - це такий же громадянин України, і як і всі інші учасники процесу, а тому при обранні йому покарання теж потребує захисту, що прямо передбачено ч. 3 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду в частині визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим та виправдати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, із закриттям провадження у цій частині, відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди на користь потерпілої у розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 186 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_16 посилається на те, що з вироком суду неможливо погодитись, оскільки правова кваліфікація по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є сумнівною.
Захисник ОСОБА_16 вказує на те, що під час судового слідства та зазначено в оскаржуваному вироку, об`єктом даного злочину є жіноча сумочка ОСОБА_25 чорного кольору із шкірозамінника вартістю 400 гривень, в якій знаходився мобільний телефон марки «Sоnу Ехрегіа» вартістю 1506,67 грн. разом з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень без грошових коштів на основному рахунку, а також грошовими коштами з сумі 2200 гривень разом з жіночим гаманцем вартістю 200 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі - 400 грн. Проте, з показань ОСОБА_6 вбачається, що йому взагалі не було відомо про існування жіночої сумочки ОСОБА_14 , що в свою чергу свідчить про відсутність умислу в діях ОСОБА_6 на заволодіння майном ОСОБА_14 . При цьому, як звертає увагу захисник ОСОБА_16 , мета, яка супроводжувала дії ОСОБА_6 в той вечір, це додатково попросити у ОСОБА_13 коштів на придбання харчів, але в ході розмови ОСОБА_13 та ОСОБА_6 зав`язалася бійка, під час якої ОСОБА_13 зник та не бачив. що відбулося після цього.
Крім того, захисник ОСОБА_16 посилається на те, що ОСОБА_5 у своїх показаннях вказав, що, він відкрито забрав жіночу сумку, яка лежала поруч на столі, під час, коли почалась сварка між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_13 . Про намір викрасти сумку він ОСОБА_6 не повідомляв.
Захисник ОСОБА_16 зазначає, що відповідно до показань потерпілої, їй наніс удар кулаком в обличчя тільки ОСОБА_5 . Чи бив її ОСОБА_6 , потерпіла не дала відповіді. Апелянт наголошує на тому, що під час події потерпіла ОСОБА_14 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що може впливати на хибне сприйняття нею тих обставин.
Також захисник наголошує на тому, що відповідно до показань ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , між ними не існувало жодної домовленості щодо ролей у вчиненні інкримінованого їм злочину, а тому твердження суду стосовно вірної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, не відповідає дійсності.
Окрім того, захисник зазначає, що на його думку, в діях ОСОБА_6 якщо і є склад злочину, то лише за ч. 1 ст. 125 КК України щодо нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , оскільки вказані обставини не заперечуються ОСОБА_6 .
Що стосується питання відшкодування моральної шкоди, то захисник ОСОБА_16 звертає увагу на те, що в даній апеляційні скарзі ставиться під сумнів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_14 , а тому задоволення позову про відшкодування моральної шкоди є безпідставним.
Також захисник ОСОБА_16 вважає за необхідним зазначити, що в матеріалах судового провадження відсутні будь-які докази стосовно спричинення ОСОБА_14 моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених, захисників які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, потерпілих та представника потерпілих, які категорично заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та захисників та просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винуватості кожного з обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та які докладно викладені у вироку.

Так, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 які в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, заперечували вчинення кожним з них кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті. При цьому по епізоду вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, показали, що вони вжили спиртне, йшли по вулиці, коли побачили чоловіка, який почав від них тікати, після чого впав. Коли вони підійшли до лежачого ОСОБА_26 , то його не били, ОСОБА_6 забрав у потерпілого куртку, і вони пішли. Туфлі у потерпілого не забирали, ОСОБА_5 залишив туфлі на тому ж місці.
По обставинах кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, обвинувачені вказали про те, що вони йшли біля кафе «Поляна», навпроти АЗС, де побачили, що в глибині від дороги біля прилавків, знаходилися чоловік і жінка. Як їм здалося, жінка плакала. Вони вирішили підійти туди, оскільки подумали, що чоловік ґвалтує жінку. Коли вони підійшли до жінки та чоловіка, останній сказав, що в них все нормально, і дав їм кошти в сумі 80 грн., щоб вони пішли. Вони пішли, але за мить повернулися, бо не вистачало грошей на закуску. Між ОСОБА_6 та чоловіком почалася спочатку сварка, потім бійка. ОСОБА_6 вдарив потерпілого, від чого останній упав, а потім, підвівшись, втік. ОСОБА_6 побіг за потерпілим, але не знайшов останнього. В цей час, скориставшись ситуацією, ОСОБА_5 , ні про що не домовляючись з ОСОБА_6 , викрав сумочку жіночу, яка лежала на столі. З сумки ОСОБА_5 забрав 1300 грн. і телефон, сумку викинув, а сам втік. Телефон потерпілого ОСОБА_26 випав з кишені ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 , підібрав його та залишив собі. Через деякий час вони були затримані.

Суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку, що показання обвинувачених направлені на уникнення від відповідальності та спростовуються дослідженими доказами, і з таким висновком місцевого суду погоджується й колегія суддів.

По епізоду з потерпілим ОСОБА_26 .
Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_26 в суді першої інстанції, 10 листопада 2017 року у вечірній час він йшов по вул. Столична в м. Кагарлику до свого товариша. Побачивши, як двоє невідомих чоловіків перебігли дорогу на його бік і почали його наздоганяти, збили його з ніг, він впав, після чого його почали бити, потім зняли з нього куртку, в якій були грошові кошти та мобільний телефон, а також зняли з нього туфлі. Обвинувачені пішли від нього, а він (Бордюг) пішов до знайомого ОСОБА_27 , якому розповів, що сталося. ОСОБА_27 вибіг на вулицю і побачив, що двоє чоловіків побігли в напрямку м. Києва. ОСОБА_27 викликав працівників поліції. Коли вранці він з ОСОБА_27 пішли до поліції, то один з його нападників був одягнений в його куртку. Речі йому повернули працівники поліції. Підстав для обмовляння обвинувачених він не має.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_27 в суді першої інстанції, він проживає на АДРЕСА_5 у вечірній час, на вулиці було вже темно, до нього додому прийшов ОСОБА_26 , яки повідомив, що на нього напали, повалили на землю, побили, після чого зняли одяг, взуття, викрали гроші та телефон. ОСОБА_26 був в крові і йому переламали палець. Він (Липовий) вибіг на вулицю та побачив, як два чоловіка перебігають дорогу і втікають. Вранці його та ОСОБА_26 викликали до поліції, де ОСОБА_26 впізнав обвинувачених, як осіб, які на нього напали, та на одному з них була куртка ОСОБА_26 ..

Відповідно до протоколу прийняття заяви від ОСОБА_26 від 10 листопада 2017 року про вчинене кримінальне правопорушення, останній повідомив, що 10 листопада 2017 року близько 21 год. в м. Кагарлик по вул.. Столична на алеї біля покинутого будинку двоє невідомих чоловіків повалили на землю, нанесли тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, після чого зняли темну куртку, в якій знаходяться в лівій нагрудній кишені картка «Райфанзенбанку», кошти в сумі 200 грн., а потім з ременя з чохлом зірвали телефон «Кеннесі» в корпусі та туфлі коричневого кольору. Вказаних осіб може впізнати (ас. 5 т.2).

Висновком експерта № 48 від 13 листопада 2017 року підтверджується те, що у ОСОБА_26 виявлені невеликого розміру садна над хвостом правої брови; невизначеної форми синець у ділянці обох повік правого ока; крововиливу під сполучну оболонку правого ока, невизначеної форми синець у ділянці обох повік лівого ока, невизначеної форми синець на боковій поверхні грудної клітини зліва; невизначеної форми синець на тильних поверхнях правої кисті і 2-го пястково-фалангового її суглобу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Для виникнення виявлених тілесних ушкоджень необхідне нанесення потерпілому сторонньою особою не менше, ніж трьох ударів в очничні ділянки справа і зліва та в ділянку грудної клітки зліва. Давність виявлених тілесних ушкоджень може становити приблизно 2-4 доби до часу проведенні експертизи (ас. 19 т.2).

Згідно з протоколом огляду місця події від 11 листопада 2017 року по вул. Столична в м. Кагарлик Київської області, оглянуто місце вчиненого злочину щодо ОСОБА_26 , на якому нічого не виявлено (ас. 9-10 т.2).

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_28 від 11 листопада 2017 року, вона бажає добровільно видати 400 грн. 2 купюри по 200 грн. кожна, мобільний телефон «Sony Xpiria M2» та мобільний телефон «KENENSI», які їй приніс наглядно знайомий ОСОБА_5 , а саме 11 листопада 2017 року близько 3 год. (ас. 36 т.2).

Зі змісту протоколу огляду речей та документів від 11 листопада 2017 року вбачається, що в ході огляду речей за адресою: вул. Шевченка, с. Тернівка Кагарлицького району Київської області оглянуті та вилучені у ОСОБА_28 грошові кошти в сумі 400 грн. 2 купюри по 200 грн. кожна, мобільний телефон «Sony Xpiria M2» та мобільний телефон «KENENSI», які їй приніс наглядно знайомий ОСОБА_5 , а саме 11 листопада 2017 року близько 3 год. (ас. 37-43 т.2).

Згідно з висновком товарознавчої експертизи № 12-4/1653 від 22 грудня 2017 року, вартість мобільного телефону «KENENSI» становить 250,00 грн. (ас. 96-98 т. 2).

Відповідно до протоколів огляду речей та документів від 11 листопада 2017 року з фототаблицями до них, оглянуті виявлені та вилучені речі: куртка, мобільний телефон ««KENENSI», платіжна картка «Райфазенбанку Аваль» (ас. 64-74 т.2).

Відповідно до розписки потерпілого ОСОБА_26 , йому передані на відповідальне зберігання: куртка, мобільний телефон ««KENENSI», платіжна картка «Райфазенбанку Аваль» (ас. 90 т.2).

По епізоду з потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_14 в суді першої інстанції, в нічний час 11 листопада 2017 року вона разом із знайомим ОСОБА_13 приїхали на таксі на вул. Столичну навпроти АЗС та кафе «Поляна», щоб купити води, де стояли розмовляли. До них підійшли двоє невідомих чоловіків та попросили гроші. ОСОБА_13 дав кошти приблизно 100 грн. і вони відійшли, але через кілька хвилин повернулися. ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_13 кулаком в голову, від чого ОСОБА_13 впав, а ОСОБА_5 наніс їй перший удар кулаком в обличчя. Вона впала і втратила свідомість, а коли прийшла до тями, ОСОБА_13 не побачила, а її тягли по землі за кущі подалі від світла, тягли мовчки, а потім зупинилися і знову почали обоє по черзі наносити удари по голові, обличчю, поясниці. Вона просила, щоб її відпустили, однак її знову почали бити, внаслідок чого вона втратила свідомість. Вважає, що били її спочатку руками, а потім ногами з метою заволодіння її майном. Привели до тями лише її колеги. В неї зникла сумка в якій були кошти в сумі 2400 грн., в тому числі і з роботи, мобільний телефон «Соні». Вранці вона звернулась в лікарню, так як погано себе почувала. Їй були спричинені тілесні ушкодження, а також спричинена моральна шкода.

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_13 в суді першої інстанції, 11 листопада 2017 року приблизно о 2 годині він на таксі проводив ОСОБА_14 додому, оскільки вони з колегами відпочивали. Приїхали на таксі на вул. Столичну навпроти АЗС та кафе «Поляна», де стояли розмовляли. До них підійшли двоє невідомих чоловіків та попросили гроші на алкоголь. Він дав їм кошти в сумі 200 грн., і ці чоловіки відійшли від них, але через кілька хвилин повернулися. ОСОБА_6 вдарив його кулаком в щелепу, він втратив рівновагу, почав падати, схопивши ОСОБА_6 за куртку, і присів, а ОСОБА_29 продовжив бити його по голові. Після чого він (Вашека) побіг через дорогу в сторону АЗС , де викликав товариша. Приїхав ОСОБА_30 , і вони знайшли ОСОБА_14 за кафе «Поляна», побиту, в непритомному стані та брудну. Після цього вони поїхали в офіс, звідки викликали поліцію. З працівниками поліції вночі поїхали до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де вони знайшли сумку. Йому були спричинені тілесні ушкодження, а також спричинена моральна шкода.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_31 в суді першої інстанції, 10 листопада 2017 року він, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_32 відпочивали в кафе. Близько 24 год. розійшлися по домах. ОСОБА_13 поїхав на таксі проводжати ОСОБА_14 додому. Через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_13 , який повідомив, що на нього та ОСОБА_14 скоєно напад та їх побито. Він ( ОСОБА_33 ) викликав таксі і поїхав до кафе, де його чекав ОСОБА_13 , який повідомив, що ОСОБА_14 потягли за кафе. Він ( ОСОБА_33 ) чув чоловічі голоси, нецензурну лайку. Коли вони побігли на ці голоси, побачили ОСОБА_14 в непритомному стані на землі. ОСОБА_14 була побита, в неї була розсічена губа, одяг був брудний. Коли привели її до тями, вона перебувала в шоковому стані. Вони поїхали в офіс, куди й викликали поліцію.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_32 в суді першої інстанції вона, ОСОБА_30 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відпочивали в кафе. Близько 24 год. вони пішли додому. ОСОБА_13 поїхав на таксі провести ОСОБА_14 Потім до неї зателефонував ОСОБА_30 , який повідомив, що ОСОБА_34 та ОСОБА_13 побили, і він поїхав до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Через деякий час вона приїхала до офісу, де побачила ОСОБА_14 , яка була в шоковому стані, побита, у брудному одязі. ОСОБА_14 повідомила, що на них напало 2 особи, побили та викрали в неї сумку з грошима і телефоном. Після цього були викликані працівники поліції.

З показань свідка ОСОБА_35 в суді першої інстанції вбачається, що вона працювала оператором на АЗС «Укрнафта», що на виїзді з м. Кагарлик в бік м. Києва. Побачила обвинувачених близько 24 год. 10 листопада 2017 року, які були від неї на відстані приблизно метрів 8, та випивали під стовпом. Коли закрилося кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », вони бігали по посадці з ліхтарем від мобільного. Вона за ними спостерігала, так як боялась щоб вони нічого не кинули до газової заправки. Потім під`їхали на таксі потерпілі, які пішли до дерев`яних прилавків, що біля кафе. Вона (Киричок) в цей час підмітала територію, яка знаходиться майже навпроти кафе через дорогу. Приблизно 2 хв. потерпілі були самі, а потім до них підійшли обвинувачені, почали чіплятися до потерпілих. Зі сторони кафе «Поляна» вона чула голоси чоловіків, чула ім`я ОСОБА_36 , а дівчина говорила, що ви робите. Потім вона ( ОСОБА_37 ) відійшла за приміщення АЗС, коли повернулася, то побачила потерпілого на території заправки, у якого запитала, де дівчина, на що потерпілий сказав їй, що чекає таксі. Зі сторони кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вона чула голоси 2 чоловіків, нецензурні вислови з погрозами в бік дівчини, глухі удари по тілу, бачила замахи руки, але хто саме бив, не бачила. Потім побачила, що приїхав автомобіль таксі, вийшли два чоловіка, які знайшли дівчину за приміщенням кафе та повели її попід руки в таксі. Де ділись обвинувачені до приїзду працівників поліції, вона не бачила. Голос чоловіка чула біля кафе під час бійки, і цей же голос пізніше гукав « ОСОБА_38 » у посадці.

Відповідно до протоколу прийняття заяви від ОСОБА_13 від 11 листопада 2017 про вчинене кримінальне правопорушення, 11 листопада 2017 року близько 1 год. в м. Кагарлику поблизу АЗС «Укрнафта» та кафе «Поляна» двоє невідомих чоловіків відкрито викрали в нього гроші в сумі приблизно 150-200 грн. (ас. 23-24 т.2).

Згідно з протоколом огляду місця події від 11 листопада 2017 по вул. Столична в м. Кагарлик Київської області, було оглянуто місце, розташоване за вул.. Столичною, 77, та під час огляду виявлено та вилучено жіночу сумку, гаманець (порожній), пластикові картки, різних банків та інші речі. ОСОБА_13 вказав на це місце, як на місце вчинення злочину щодо нього та ОСОБА_14 (ас. 31-35 т.2).

З висновку експерта № 1 від 08 лютого 2018 року вбачається, що у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у виді забою головного мозку легкого ступеню (з крововиливом під м`які мозкові оболонки); забою лівої нирки легкого ступеню, численних саден в різних відділах тіла; численних різної вираженості синців у ділянках голови, обличчя, шиї, тулубу, нижніх кінцівок, в тому числі у скроневій ділянці, в ділянках верхньої і нижньої губ, повік обох очей, у правій щічній ділянці, в підщелепній ділянці і ділянці шиї, живота, на внутрішніх поверхнях обох стегон, в ділянках обох сідниць у поперековій ділянці зліва, що виникли в результаті багаторазової дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призводять до короткочасного розладу здоров`я, та могли утворитися у вказаний у постанові час при вказаних обставинах (ас. 143-145 т.2).

Згідно з висновком експерта № 12 від 14 листопада 2017 року, у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин в області лівого кута нижньої щелепи, що, утворився від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виявлене у ОСОБА_13 тілесне ушкодження могло утворитися за обставин та в термін, вказані у постанові (ас. 114-116 т.2).

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_28 від 11 листопада 2017 року, вона бажає добровільно видати 400 грн. 2 купюри по 200 грн. кожна, мобільний телефон «Sony Xpiria M2» та мобільний телефон «KENENSI», які їй приніс наглядно знайомий ОСОБА_5 , а саме 11 листопада 2017 року близько 3 год. (ас. 36 т.2).

Зі змісту протоколу огляду речей та документів від 11 листопада 2017 року вбачається, що в ході огляду речей за адресою: вул. Шевченка, с. Тернівка Кагарлицького району Київської області оглянуті та вилучені у ОСОБА_28 грошові кошти в сумі 400 грн. 2 купюри по 200 грн. кожна, мобільний телефон «Sony Xpiria M2» та мобільний телефон «KENENSI», які їй приніс наглядно знайомий ОСОБА_5 , а саме 11 листопада 2017 року близько 3 год. (ас. 37-43 т.2).

Висновком товарознавчої експертизи № 12-4/1652 від 27 грудня 2017 року встановлено, що вартість мобільний телефон «Sony Xpiria M2» становить 1506,67 грн. (ас. 103-105 т.2).

Згідно із заявою ОСОБА_28 від 11 листопада 2017 року, вона добровільно видає гаманець чорного кольору, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 232 грн. Де її чоловік міг взяти таку суму, їй невідомо, однак, зазначає, що 10 листопада 2017 року приблизно о 18 год. вона дала своєму чоловікові 170 грн. (ас. 44 т.2).

Зі змісту протоколу огляду речей та документів від 11 листопада 2017 року вбачається, що в ході огляду речей за адресою: вул. Я. Мудрого,13 в м. Кагарлик Київської області у ОСОБА_39 вилучено гаманець та грошові кошти в сумі 232 гривні, які вона отримала від свого чоловіка ОСОБА_6 (ас. 46-47 т.2).

Згідно з протоколами огляду речей та документів від 11 листопада 2017 року з фототаблицями до них, оглянуті виявлені та вилучені речі під час огляду місця події та надані ОСОБА_40 : сумка чорного кольору шкіряна, гаманець чорного кольору, грошові кошти, мобільний телефон «SonyXperia» (ас. 48-61, 62-63, 75-81, 96-97,98-99 т.2).

Розпискою потерпілою ОСОБА_14 , відповідно до якої їй повернуті жіночої сумки та мобільного телефону (ас. 91 т.2).

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції, за наслідками судового розгляду встановлено, дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_26 доведена повністю та кваліфікував дії кожного з обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, і з таким висновком місцевого суду погоджується й колегія суддів.

Доводи обвинувачених та сторони захисту про те, що потерпілого ОСОБА_26 обвинувачені не били, тілесні ушкодження йому не заподіювали, спростовуються як показаннями самого потерпілого щодо обставин вчинення злочину стосовно нього, так і сукупністю інших доказів у справі, а саме: показаннями свідка ОСОБА_27 , висновком експертизи щодо виявлення у потерпілого ОСОБА_26 тілесних ушкоджень, речовими доказами у справі: курткою потерпілого, яка була вилучена у обвинуваченого, та телефоном потерпілого, який добровільно видала органу досудового розслідування дружина обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_41 .

Окрім того, показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що туфлі потерпілого вони не викрадали, а залишили на місці, спростовуються результатами огляду місця події, під час якого на місці вчинення злочину щодо ОСОБА_26 не були виявлені туфлі потерпілого.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, оцінені місцевим судом відповідно до ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та не викликають у колегії суддів сумнівів у їх правдивості.

На думку колегії суддів обґрунтованим також є і висновок суду щодо доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , і дії кожного з обвинувачених правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України:
- обвинуваченого ОСОБА_6 як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій,
- обвинуваченого ОСОБА_5 напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції перевірялись показання обвинувачених щодо зазначених ними обставин вчинення злочину стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , в тому числі, те що ОСОБА_5 тільки викрав сумочку ОСОБА_14 , а ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_13 після сварки та бійки з останнім тілесні ушкодження, ОСОБА_14 вони не били, та суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені обвинуваченими показання щодо обставин вчинення вказаного злочину не знайшли свого підтвердження.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, оскільки аналогічні доводи сторони захисту в апеляційних скаргах спростовуються сукупністю досліджених та перевірених з точки зору належності, допустимості та повноти судом першої інстанції доказів. Окрім того під час апеляційного розгляду потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтвердили обставини вчинення щодо них злочину, зазначивши роль та участь кожного з обвинувачених у його вчиненні. При цьому колегія суддів враховує, що потерпілі до цих подій не знали обвинувачених, а тому підстав для обмовляння обвинувачених не мають. Також колегія суддів враховує, що показання потерпілих підтверджуються, як показаннями свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , так і показаннями сторонньої особи свідка ОСОБА_35 , яка детально зазначила про обставини вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 злочину щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . При цьому колегія суддів враховує, що об`єктивними доказами у справі, які не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, підтверджується заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень за обставин та в строк, вказаний потерпілими.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та захисників про відсутність у обвинувачених попередньої змови на вчинення злочину як щодо ОСОБА_26 , так і потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , оскільки вказані доводи спростовуються послідовними діями обвинувачених при вчиненні кожного кримінального правопорушення, а також тим, що обвинувачені спільно розпорядилися викраденим у потерпілих майном, яке частково було кожним з обвинувачених передано дружині ОСОБА_6 ОСОБА_28 та яке остання добровільно видала органу досудового розслідування.

Таким чином, сукупністю наявних та досліджених під час судового розгляду кримінального провадження доказів спростовуються доводи обвинувачених та захисників про те, що обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України щодо ОСОБА_29 та ОСОБА_5 є недоведеним.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості стягнення з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_14 моральної шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості та дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинувачених та захисників колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної карги прокурора, колегія суддів доходить такого висновку.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд врахував:
- щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - тяжкість вчиненого злочину,особу обвинуваченого, який характеризується негативно, на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, знаходиться на обліку в лікаря психіатра (легка розумова відсталість (олігофренія в ступеню легко вираженої дебільності), однак під час вчинення злочину та в даний час може усвідомлювати свої дії та керуватися ними, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість;
- щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, знаходиться на обліку в лікаря психіатра (розлади особистості по емоційно-нестійкому типу психопатія), однак під час вчинення злочину та в даний час може усвідомлювати свої дії та керуватися ними, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість,
обставину, що обтяжує покарання кожного з обвинувачених, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, та дійшов висновку, що виправлення та перевиховання кожного з обвинувачених неможливо без ізоляції від суспільства, та призначив кожному з обвинувачених за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання щодо обґрунтованості рішення суду в частині призначення виду та розміру обвинуваченим покарання, враховує тяжкість вчинених кожним з них кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, наслідки, які вказують на суспільну небезпечність кожного з обвинувачених, особу кожного з обвинувачених, які за місцем проживання характеризується негативно, суспільно-корисною працею не займаються, раніше неодноразово судимі за вчинення тяжких корисливих злочинів, думку потерпілих, які наполягала на суворій мірі покарання, наявність обтяжуючої обставини, - вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2 постановиПленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами та доповненнями), відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму.

За таких обставин призначення судом першої інстанції кожному з обвинувачених покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі, яке є найнижчою межею санкції, вставленої ч. 2 ст. 187 КК України, та за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України, за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, недостатнім для виправлення кожного з обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, а тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання кожному з обвинувачених.
Доводи сторони захисту про те, що судом при призначенні покарання не враховані обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки обвинувачені у вчиненому не розкаялися, що свідчить про те, що вони не зробили для себе відповідних висновків, не оцінили негативних наслідків своїх дій для потерпілих, будь-яких дій, які вказували б на щире каяття, з боку обвинувачених не було, як і не було будь-яких дій, спрямованих на активне сприяння розкриттю злочину. Більш того, пославшись в апеляційній скарзі на вказані обставини, стороною захисту будь-яких доводів та доказів на підтвердження вказаних обставин ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції надано не було.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_29 та ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ними злочину та особам обвинувачених і є явно несправедливим в наслідок його м`якості, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченим покарання з ухваленням в цій частині судом апеляційної інстанції свого вироку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 колегія суддів враховує такі ж обставини, що були враховані судом першої інстанції, а також обставини вчинення кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення, наслідки, які вказують на суспільну небезпечність кожного з обвинувачених, особу кожного з обвинувачених, які за місцем проживання характеризується негативно, суспільно-корисною працею не займаються, раніше неодноразово судимі за вчинення тяжких корисливих злочинів, думку потерпілих, які наполягала на більш суворій мірі покарання, наявність обтяжуючої обставини, - вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
Окрім того, колегія суддів враховує вік обох обвинувачених, сімейний стан кожного з обвинувачених, та вважає за можливе призначити кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 187 КК України не в максимальних межах вказаного закону про кримінальну відповідальність, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

Також колегія суддів враховує, що в апеляції прокурора не заперечуються висновки суду в частині призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - кожному - виду та розміру покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, і прокурор після скасування вироку в частині призначеного покарання щодо обвинувачених пропонує призначити кожному з обвинувачених таке ж покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, як призначив і суд першої інстанції, а тому колегія суддів призначає обвинуваченим за ч. 2 ст.186 КК України той сам вид і розмір основного покарання, що призначений судом першої інстанції.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні обвинувачених покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України суд не зазначив принцип призначення покарання. Оскільки вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та постановлення в цій частині нового вироку, колегія суддів, враховуючи обставини справи, дані про особу кожного з обвинувачених, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, вважає за доцільне призначити покарання кожному з обвинувачених за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів
З А С У Д И Л А :
У задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 7 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 кожного - скасувати в частині призначеного покарання

Постановити новий вирок, яким призначити:
ОСОБА_6
- за ч. 2 ст. 186 КК України - 5 років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

ОСОБА_5
- за ч.2 ст. 186 КК України- 5 років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які знаходяться під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3