Справа № 463/8441/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/789/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 та накладено арешт шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, моделі CC, д.н.з. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .
Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала слідчого судді не повністю відповідає вимогам закону та завданням кримінального провадження, передбаченим ст. 2 КПК України.
Зазначає, що незважаючи на викладені обставини, слідчий суддя дійшов до неправильного висновку про накладення арешту на майно виключно шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати транспортний засіб.
Акцентує, що при прийнятті рішення слідчим суддею не враховано, що автомобіль, стосовно якого скеровано клопотання про арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тобто предметом котрий використовувався при вчиненні злочину, а відтак, зберіг на собі сліди злочину зокрема, спеціальної хімічної речовини, яка використовувалась при поміченні грошових коштів. Таким чином, в подальшому, виникне необхідність у дослідженні вказаних слідів, а також автомобіля в загальному, у тому числі і шляхом проведення відповідних експертиз.
Вважає, що прийняте судом рішення, яке дозволяє власнику використовувати автомобіль, унеможливлює збереження слідів кримінального правопорушення та може призвести до його втрати, як шляхом незаконного відчуження власником (добровільна передача стороннім особам з метою приховати речовий доказ, чи самостійне його знищення), так і шляхом відчуження такого поза волею власника (крадіжка, підпал).
Просить змінити ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 07 жовтня 2019 року та накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення власника та третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», моделі СС, державний номерний знак « НОМЕР_1 », який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , із збереженням вказаного транспортного засобу у органі досудового розслідування - Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Львові (юридична адреса: м. Львів, вул. Кривоноса, 6).
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 про її заперечення і залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали судової справи, кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
У розумінні положень ст. 131, ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, відомості про яке, 23 вересня 2019 року, внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000937.
В клопотанні, яке задоволено слідчим суддею, слідчий покликався на те, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, моделі CC, номерний знак НОМЕР_1 може містити на собі сліди злочину і в подальшому, такий буде використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються в ході досудового розслідування, а тому, з врахуванням наведеного, просив накласти арешт на вищезгаданий транспортний засіб, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .
Так, ч.4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій, зокрема, зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно, однак такі покликання відсутні у клопотанні слідчого, а відтак, колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення законним і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року без зміни.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4