Справа № 351/749/16-к
Провадження № 11-кп/4808/91/19
Категорія ч.3ст. 135КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури юриста 1 класу - ОСОБА_10 , на вирок Снятинського районного суду від 19 грудня 2018 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), предбаченого ч. 3 ст. 135 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Залуччя, Снятинського району, Івано-Франківської області, мешканку АДРЕСА_1 , українку, не працюючу, на утриманні має неповнолітніього сина, раніше не судима, громадянку України -

визнано невинуватою по пред`явленому їй обвинуваченню за ч.3 ст. 135 КК, та виправдано за відсутності у її діяннях складу кримінального правопорушення.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_8 не обиралися.

Процесуальні витрати віднесено на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Згідно ст.100 Кримінально Процесуального Кодесу Ураїни (далі КПК)речові докази, які долучено до справи ухвалено зберігаюти в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по залученню експертів віднесено на рахунок держави.

За вироком суду органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у завідомому залишенні без допомоги підопічного Снятинського дитячого будинку- інтернату ОСОБА_12 , який перебував у небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок психічного захворювання, що спричинило смерть останнього, за таких обставин:

17.02.2015 року близько 14год. 20 хв. молодша медична сестра- обвинувачена ОСОБА_8 перебувала у приміщенні вбиральної кімнати, що розміщена на другому поверсі адміністративного корпусу Снятинського дитячого будинку-інтернату, де здійснювала нагляд за закріпленою за нею першою старшою групою вихованців, серед яких знаходився підопічний ОСОБА_12 .

Так, обвинувачена ОСОБА_8 , будучи зобов`язаною піклуватися про ОСОБА_12 , який хворіє психічним захворюванням, внаслідок чого позбавлений можливості вжити заходів щодо самозбереження, залишила його без нагляду, в результаті чого останній самовільно покинув приміщення адміністративного корпусу та вибіг на територію закладу.

Обвинувачена ОСОБА_8 , усвідомлюючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_12 перебуває без нагляду, маючи реальну можливість пошуку останнього на території закладу, не вчинила жодних заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя ОСОБА_12 , спричиненої його психічним захворюванням.

Цього ж дня, близько 14год.25 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на території Снятинського дитячого будинку-інтернату, підійшов до приміщення майстерні по виробництву віників, біля якої на той час спалювалось сміття. Внаслідок залишення без нагляду молодшою медичною сестрою (санітаркою-нянькою) обвинуваченою ОСОБА_8 вихованця ОСОБА_12 , останній підійшов близько до вогнища, через що у нього загорівся верхній одяг. Так, ОСОБА_12 , будучи позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через глибоку розумову відсталість та у зв`язку з не вчиненням обвинуваченою ОСОБА_8 жодних заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя ОСОБА_12 , останній отримав тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичного експерта № 15 від 16.03.2015 року у вигляді набряку головного мозку і легень, повнокрів`я внутрішніх органів, опікової поверхні тіла, нерівномірного кровонаповнення судин коркового шару, капілярів клубочків нирок з переважанням малокрів`я, паренхіматозної дистрофії внутрішніх органів.

Після чого, каретою швидкої медичної допомоги ОСОБА_12 було доставлено в Снятинську ЦРЛ, де 18.02.2015року внаслідок термічних опіків полум`ям голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок 3-4 ступеня 96% поверхні тіла, опіків верхніх дихальних шляхів, ускладнених опіковою хворобою в стадії опікового шоку, наступила його смерть.

Суд своє рішення мотивував тим, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.3 ст.135 КК, тому її визнав невинуватою та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України

У своїй АС прокурор, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноти судового розгляду.

Просить вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2018 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав подану АС, просить призначити новий судовий розгляд, пояснення ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_9 , які заперечили АС, просять вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах АС.

Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таких вимог закону при розгляді даної спрви суд в повній мірі дотримався.

Так, відповідно до вимог ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення; а також при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

За змістом цієї статті виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ухвалюється в тих випадках, коли факт кримінального правопорушення встановлено, але беззаперечно доведено, що обвинувачений його не вчинив і сторона обвинувачення вичерпала можливості надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли. Виправдувальний вирок ухвалюється також у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, тобто факт вчинення обвинуваченим певного діяння встановлено, але сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно й неупереджено доказати, що цьому діянню притаманні всі елементи складу кримінального правопорушення, інкримінованого цій особі.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» зазначено, що висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Згідно з п.1 ч.3 ст.374 КПК , у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цих вимог судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Судом першої інстанції, з додержанням зазначених вимог, під час судового розгляду було ретельно перевірено та надано належну оцінку доказам по справі, а саме - показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відповідно до яких 07.02.2015р. обвинувачена ОСОБА_8 після обіду перебувала з вихованцем ОСОБА_19 . Снятинського дитячого будинку інтернату на прийомі у лікаря-лора ОСОБА_18 в приміщенні Снятинської ЦРЛ. Такіпоказання свідків об`єктивно пітверджується дданими, що є в журналі реєстрації амбулаторних хворих за 2014 р. л.р. ОСОБА_18 ; (а.с.76-80, том 3) - журналі реєстрації амбулаторних хворих за 2014 р. ОСОБА_20 ; (а.с.82-83, том 3) журналі реєстрації амбулаторних хворих 2015 р. л-р ОСОБА_21 (а.с. 85-87, том 3). Далі судом досліджено ряд письмових доказів, зокрема про те, що рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 28.03.2011 р., що підопічного Снятинського дитячого будинку інтернату ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано недієздатним (а.с.30, т.3);- протоколом огляду місця події від 17.02.2015 р. та доданих фототаблиць до нього (а.с. 1-13 т.3), підтверджується, що на території Снятинського інтернату виявлено згарище поблизу майстерні по виготовленню віників.

Із акту №30 амбулаторної судово- психіатричної експертизи від 23.01.2012 р. досліджуваного ОСОБА_12 , 1991 р.н., вбачається, що підекспертний ОСОБА_12 страждав стійким хронічним розладом глибокою розумовою відсталістю. Зазначене захворювання позбавляло підекспертного ОСОБА_12 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; згідно наказу №41 від 17.02.2015 р. Снятинського дитячого будинку-інтернат, визначено, що у зв`язку з нещасним випадком, який стався з підопічним дитячого будинку-інтернату ОСОБА_12 , 05.04.1991 р. створено комісію для службового розслідування даного інциденту; наказ №50 від 05.09.2013 р. ОСОБА_8 прийнято на роботу в дитячий будинок інтернат тимчасово на посаду медичної сестри (санітарки-няньки); висновків експертів .

В апеляційному суді обвинувачена ОСОБА_8 пояснила, що вона залишила підопічного ОСОБА_12 здоровим та у безпеці, під наглядом інших санітарок, які перебували на зміні.

Вона, не була відповідальною особою за дотримання протипожежного стану в будинку-інтернаті.

Того дня і часу покинула інтернат по наказу лікаря ОСОБА_22 та медсестри ОСОБА_17 , з метою надання допомоги іншому підопічному ОСОБА_23 , якого треба було супроводжувати в поліклініку до лікаря- лора, однак залишила ОСОБА_24 та інших підопічних під наглядом інших медсестер.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 стверджує, що самовільно не покидала інтернат, а виконувала наказ лікаря та чергової медсестри, тому в нещасному випадку, який стався з ОСОБА_25 її вини немає.

Твердження прокурора, про те , що судом першої інстанції порушені права потерпілих під час судового розгляду, спростовуються даними, що містяться у справі. Так,під час розгляду справи мати потерпілого ОСОБА_12 - ОСОБА_26 перебувала закордоном і мала свого представника, а батько ОСОБА_11 під час апеляційного розгляду висловлював свою позицію з приводу АС.

Суд апеляційної інстанції вживав усіх заходів для з`явлення потерпілих, однак, як вбачається з доданих документів: потерпіла ОСОБА_26 перебуває за межами України, а потерпілий ОСОБА_11 не з`являвся до суду, хоча про час і місце розгляду справи завчасно повідомлявся.

Судом першої інстанції, обґрунтовано не взято до уваги докази сторони обвинувачення, оскільки вони не містять відомостей, які об`єктивно вказують на наявність в діях ОСОБА_8 саме прямого умислу, щодо смерті ОСОБА_27 . Відповідно до диспозиції ст.135 КК винний усвідомлює суспільне небезпечний характер своєї бездіяльності, а саме те, що він залишає без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, те, що він зобов`язаний піклуватися про особу і має реальну можливість надати їй допомогу, або що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і бажає чинити саме так.

Виправдана судом ОСОБА_8 залишила ОСОБА_28 , однак він без нагляду чи у небезпечному для життя стані не перебував, оскільки за ним здійснювали нагляд інші працівники Снятинського дитячого будинку інтернату. Так як обвинувачена з іншим підопічним пішла в поліклініку, а тому між її діями і настанням смерті потерпілого відсутній причинний зв`язок, який є одним із елементів складу злочину.

За таких обставин, ОСОБА_28 на момент залишення його ОСОБА_8 не перебував в небезпечному для життя стані, виправдана не могла передбачити можливість настання суспільне небезпечних наслідків певного характеру, що є підставою для кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 135 КК.

Згідно зі ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, наданні докази стороною обвинувачення не підтверджують висунуте обвинувачення , а навпаки його спростовують.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Так, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не надано допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтвердили винуватість ОСОБА_8 поза розумним сумнівом, відтак, судом першої інстанції ухвалено вмотивований вирок, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом, належним чином надано у судовому рішенні дано оцінку кожному доказу та прийнято обґрунтоване процесуальне рішення про виправдання ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, яке її інкриміновано органом досудового розслідування, за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135КК .

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок у відповідності з положеннями ст.ст.373,374 КПК, є законним та обґрунтованим, а доводи АС прокурора щодо порушень, допущених судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Процесуальних порушень, які б могли бути підставою для скасування виправдувального вироку в ході розгляду АС прокурора, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури юриста 1 класу - ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Снятинського районного суду від 19 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_3