Номер провадження: 11-сс/813/1452/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 16 серпня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000781 від 15 серпня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року було задоволено клопотання слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 17 год. 20 хв. 13 жовтня 2019 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

-в клопотанні слідчого містяться лише припущення про ймовірність негативної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, без посилання на факти, які б вказували на вірогідність такої поведінки;

-доводи викладені в клопотанні слідчого про можливість ймовірного переховування підозрюваного від органу досудового розслідування не узгоджуються з його реальною поведінкою безпосередньо після ДТП. Зазначає, що ОСОБА_9 залишався на місця події до затримання в порядку ст.208 КПК України, приймав участь в слідчих діях, виявив бажання давати покази та повністю визнав свою вину.

-слідчий суддя при розгляді клопотання не дав належної оцінки даним щодо особи підозрюваного, а саме, що він раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований де позитивно характеризується, має на утриманні вагітну цивільну дружину, хвору матір та малолітню сестру.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за таких обставин.

Так, 15 серпня 2019 року о 09 год. 16 хв. водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «FORD TRANSIT CONNECT», р/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Віннер Лізинг», рухався в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю авто дороги Р-70 сполученням «Одеса-Вознесенськ-Новий Буг» в селі Першотравневе Лиманського району Одеської області. Проїжджаючи на 37 км + 440 м вказаної авто дороги перед виїздом на нерегульований пішохідний перехід водій ОСОБА_9 не переконався, що на пішохідному переході знаходиться група пішоходів у кількості п`яти осіб, для яких може бути створена небезпека, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу аж до його зупинки, не дав дорогу пішоходам, у тому числі і пішоходу ОСОБА_11 , яка маючи перевагу у русі перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись у темпі повільного кроку, з лівого боку праворуч за ходом руху автомобіля і, як наслідок, допустив наїзд на пішохода, під час якого відбулося закидання тіла ОСОБА_11 на капот та переднє вітрове скло автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT», р/н НОМЕР_1 , ближче до правого борту, з наступним падінням потерпілої на дорожнє покриття.

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_11 , були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з її смертю на місці пригоди.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000781 від 15 серпня 2019 року;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 серпня 2019 року та схемою до нього;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 ;

-залученими до провадження речовими доказами;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор стверджував, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки, у разі доведеності вини підозрюваного, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 8 років.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Апеляційний суд вважає, що ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на існуванні якого наполягав прокурор, є мінімальним із урахуванням міцності соціальних зв`язків підозрюваного.

Так, ОСОБА_9 має постійне місце проживання та реєстрації в с. Трояндове Лиманського району Одеської області, проживає разом зі своєю родиною, в тому числі і з вагітною цивільною дружиною, він працевлаштований в ТОВ «Керхер», за місцем роботи та проживання характеризується з позитивної сторони.

Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав та безпідставно застосував до ОСОБА_9 найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому не зазначив чому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Статтею 410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зазначена неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Розглядаючи по суті клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_10 апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України з необережності, визнає свою вину та щиро кається у вчиненому злочині.

Крім того, батьки підозрюваного почали відшкодовувати потерпілим матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення злочину. Так, відповідно до квитанцій, що були надані апеляційному суду стороною захисту, потерпілим було перераховано 25 тисяч гривень.

З огляду на викладені обставини, враховуючи наявність у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, апеляційний суд вважає, що ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на існуванні якого наполягав прокурор, є мінімальним.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор не довів, що підозрюваний здійснював будь-які спроби впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що вказані ризики на даному етапі досудового розслідування взагалі відсутні і є лише припущенням слідчого та прокурора.

Враховуючи викладені обставини, в тому числі і наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання в нічний час доби.

Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу контролювати місце перебування підозрюваного під час здійснення досудового розслідування.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 16 серпня 2019 року, якою до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів до 13 жовтня 2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22:00 години по 06:00 годину ранку наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання та роботи.

3)не виїжджати за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 13 жовтня 2019 року.

Підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти негайно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3