Справа №636/3732/19
Провадження №1-кс/636/1597/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2019 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0001140 від 04.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
05.09.2019 року до слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області надійшло клопотання слідчого Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0001140 від 04.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на транспортний засіб "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, та ключ до нього, а також свідоцтво про реєстрація транспортного засобу НОМЕР_2 , вилучені 04.09.2019 року в ході складання протоколу огляду місця події за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 4, та наразі зберігаються на майданчику тимчасового тримання Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що 04.09.2019 року о 12 годині 09 хвилині до ЧЧ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 4, трапилось зіткнення інвалідної коляски з електричним приводом під керуванням ОСОБА_4 та автомобілю "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті чого ОСОБА_4 був доставлений до Чугуївський ЦРБ із тілесними ушкодженнями.

04.09.2019 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , був вилучений та поміщений на територію майданчика тимчасового тримання Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , є ВІА ТРАНС Експедиція VIA TRANS Expedition LTD, юридична адреса: м. Київ, Дарницький район, ш. Харківське, 23, км. 4. Автомобіль "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження та відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На думку слідчого, враховуючи, що 04.09.2019 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , був вилучений слідчим, він відповідає критеріям та вимогам, зазначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, існують ризики того, що власник автомобілю може його перетворити, а саме відремонтувати, або скоїти відчуження. Крім цього, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, зазначений автомобіль являється речовим доказом, а саме машиною, за участі якої трапилось ДТП та людина отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, необхідно накласти арешт з метою збереження та надання вказаного транспортного засобу відповідним експертам для проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз. Зазначені факти підтверджуються матеріалами, які долучені до клопотання про арешт майна.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження вилученого речового доказу, яке являється предметом кримінального правопорушення, а також одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з метою здійснення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, а також встановлення істини у даному кримінальному провадженні, слідчий й звернувся до суду з даним клопотанням.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік вилученого майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном. До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.
Тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі і майно у вигляді речей, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, випливає зі змісту ч. 2 ст. 167 цього кодексу.
Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення:
п. 1 - збереження речових доказів;
п. 2 - спеціальної конфіскації;
п. 3 - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
У випадку, передбаченому п. 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.
У випадку, передбаченому п. 2 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. При цьому арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 частини 1 ст. 96-2 КК України.
У випадку, передбаченому п. 3 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Стаття 170 КПК України наголошує, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стаття 171 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора у клопотанні про арешт майна обов`язково зазначати зокрема і:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Стаття 173 ч. 1 КПК України зазначає, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього кодексу.
При цьому слід звернути увагу на зміст ст. 173 КПК України, яка наголошує, що вирішуючи питання про арешт майна необхідно враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього кодексу);
4) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 170 цього кодексу).
У разі задоволення клопотання в ухвалі обов`язково потрібно зазначити перелік майна, на яке накладено арешт, що випливає зі змісту ч. 5 ст. 173 КПК України.
Клопотання прокурора про арешт майна вказаним вимогам не відповідає.
Клопотання не містить будь-якого аналізу доводів, в ньому не наведені відповідні мотиви, підстави та мета арешту, а також клопотання не містить наявності ризиків (яких саме), передбачених абзацом другим частини 1 ст. 170 цього кодексу. Прокурор лише зазначає, що у органу досудового розслідування достатні підстави вважати про існування ризиків та загроз зміни або знищення слідів кримінального правопорушення.
В клопотанні йдеться про те, що автомобіль марки "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, який перебуває у власності ВІА ТРАНС Експедиція VIA TRANS Expedition LTD, юридична адреса: м. Київ, Дарницький район, ш. Харківське, 23, км. 4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Однак, засобів зв`язку в матеріалах клопотання не має, що унеможливлює виклик представника ВІА ТРАНС Експедиція VIA TRANS Expedition LTD до суду для розгляду вказаного клопотання, що є обов`язковим.
Слідчий суддя звертає увагу на той факт, що відповідно до вимог ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт майна повинно містити відомості про документи, які підтверджують право власності на вилучені речі та які належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
В клопотанні також зазначено про необхідність накладення арешту на ключі від автомобілю "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , але в той же час прокол огляду місця ДТП, доданий до клопотання, не містить відомостей щодо виявлення та вилучення ключів від автомобіля.

Щодо клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу "Ford Transit", д.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , слідчим не доведено, яке доказове значення має даний документ у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене майно в особи підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разу звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні. Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, вважаю за необхідне, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, повернути його прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в мотивувальній частині вказаної ухвали недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0001140 від 04.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, перелічених в мотивувальній частині цієї ухвали.
Роз`яснити учасникам процесу, що в такому разі тимчасово вилучене, під час огляду місця події, майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1