КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 2 роки, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 , 09.06.2018 приблизно о 09 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Ашан», що розташований за адресою: м. Київ, вул. С.Сосніних, 17, заподіяла потерпілі ОСОБА_8 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Так, 09.06.2018 року ОСОБА_6 , перебувала на своєму робочому місці, у відділі магазину «Ашан», що розташований за адресою: м. Київ, вул. С. Сосніних, 17, де остання займає посаду санітарного експерта.

Того ж дня, приблизно о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , здійснювала контролюючі функції стосовно виконання обов`язків підлеглих.

ОСОБА_6 , звернулась до ОСОБА_8 , яка займає посаду ветеринарного лікаря прийомки товару у вищевказаному магазині, щодо з`ясування питань професійного характеру. В ході розмови, у останніх виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 , словесно принижуючи ОСОБА_8 , агресивно себе поводячи, несподівано для останньої, почала розмахувати своїми руками перед обличчям ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_6 , вхопила своєю правою рукою за ліву руку ОСОБА_8 , викрутивши її, почала скручувати протягом тривалого часу, заподіявши тим самим останній, тілесне ушкодження у виді закритої травми лівої кисті у вигляді перелому діафізу 4-ої п`ясної кістки зі зміщенням уламків, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2019 р., яким ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та постановити новий, яким виправдати ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення її винуватості в суді.
Апелянт вказує на те, що висновки суду не підтверджуються доказами дослідження під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок, та за явності суперечливих доказів, які могли істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Аналіз досліджень під час судового розгляду доказів, на думку захисника, свідчить про те, що нападу зі сторони ОСОБА_6 не було, а був напад зі сторони ОСОБА_8 , оскільки саме вона з самого початку фізичної боротьби нанесла удар по обличчю ОСОБА_6 , а остання вже з метою захисту від подальшого нападу, схопила ОСОБА_8 за руки (за зап`ясток). Захист вважає, що викручування рук, про що показувала свідок, не можна розцінювати як елемент, та як доказ нападу зі сторони ОСОБА_6 , оскільки зазвичай таке викручування відбувається при будь-якій звичайній боротьбі двох осіб, а саме коли один тримає руки, а іншій намагається їх вирвати.
Захист вважає, що наявність зафіксованих на тілі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень по-перше, повністю спростовує твердження потерпілої про те, що вона лише захищалась від нападу і нанесла ОСОБА_6 тільки один удар долонею по обличчю. По друге, підтверджують покази ОСОБА_6 проте, що ОСОБА_8 після того, як вирвала руки, продовжила свій напад, в результаті якого пошкрябала їй ліву руку, завдала удару по правій руці за рахунок своєї ваги спочатку притиснула, а потім фактично повалила її на стіл.
Захисник звертає увагу на те, що згідно з поясненнями свідка ОСОБА_10 потерпіла ОСОБА_8 не скаржилась на біль, оскільки ОСОБА_6 викручувала їй пальці.
В заяві до поліції та своїх первинних показанням потерпіла ОСОБА_8 вказувала лише на те, що ОСОБА_11 завдавала їй ударів руками по тулубу, і лише через два місяці заявила про те, що ОСОБА_6 викручувала їй пальці.
Захист вважає, що під час боротьби потерпіла сама не помітила, коли і яким чином був зламаний палець, а в подальшому виклала версію, що ОСОБА_11 викручувала їй пальці.
Також на думку апелянта, що припущення експерта про те, що ОСОБА_8 могла отримати тілесні ушкодження за обставинами, на які вона вказувала в протоколі слідчого експерименту, не можна брати до уваги.
В апеляції наголошується на висновок судово-медичної експертизи про те, що у протоколі проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 спосіб отримання ОСОБА_8 тілесного ушкодження не відображений, що, на думку апелянта, означає, що якщо ОСОБА_6 і викручувала б потерпілій руки, то об`єктивно не могла зламати пальці потерпілій.
Окрім того, захисник вказує на те, що суд не взяв до уваги та не дав оцінки висновку судово-медичного дослідження № 578 від 12.06.2019 щодо виявлених у обвинуваченої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, який надавався захистом на підтвердження невинуватості обвинуваченої.
Разом з тим, наявність зафіксованих на тілі обвинуваченої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, на думку захисту, повністю спростовує твердження потерпілої про те, що вона лише захищалась від нападу і нанесла обвинуваченій лише один удар по обличчю та підтверджують показання обвинуваченої про обставини події.
Апелянт вважає, що сумніви і припущення відносно можливого механізму отримання ОСОБА_8 тілесного ушкодження не були спростовані належними та допустимими доказами,а тому вирок, постановлений на підставі таких доказів не може вважатись законним і обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілої та її представника, прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 вчиненні зазначеного у вироку злочину при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , поясненнями експерта ОСОБА_14 , даними протоколу заяви від 09.06.2018 потерпілої ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення, даними протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 , даними протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 14.09.2018 щодо вилучення медичних документів відносно ОСОБА_8 , висновком експерта № 1422/е від 14.09.2018.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами.

Зокрема, показання потерпілої про обставини та механізм заподіяння їй обвинуваченою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 , даними протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 , наявними медичними документами відносно ОСОБА_8 та висновком судово-медичного експерта № 1422/е від 14.09.2018.

Так, висновком судово-медичного експерта № 1422/е від 14.09.2018 встановлено, що у потерпілої ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у виді закритої травми лівої кисті у вигляді перелому діафізу 4-ої п`ясної кістки зі зміщенням уламків, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день (за критерієм тривалості розладу здоров`я), яке могло утворитись в термін 09.06.2019, не виключено за обставин, на які вказує ОСОБА_8 в протоколі проведення слідчого експерименту.

У протоколах проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 викладені обставини, за яких ОСОБА_6 завдала тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

Зазначеними доказами в сукупності підтверджується те, в процесі бійки обвинувачена ОСОБА_6 вхопила своєю правою рукою за ліву руку ОСОБА_8 , викрутивши її, почала скручувати протягом тривалого часу, внаслідок чого потерпілій було заподіяно тілесне ушкодження у виді закритої травми лівої кисті у вигляді перелому діафізу 4-ої п`ясної кістки зі зміщенням уламків.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що вирок відносно ОСОБА_6 постановлено на підставі припущень та недопустимих доказів є безпідставним.

Посилання апелянта на те, що обвинуваченій ОСОБА_6 також були завдані тілесні ушкодження, не свідчать про невинуватість обвинуваченої, а доводи апеляції про те, що суд не взяв до уваги та не дав оцінки висновку судово-медичного дослідження № 578 від 12.06.2019 щодо виявлених у обвинуваченої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень є безпідставними.

Так, у вироку суду дана оцінка як показанням обвинуваченої ОСОБА_6 щодо її невинуватості, так і висновку судово-медичного дослідження № 578 від 12.06.2019 (а.п. 113).

Викладена у вироку оцінка показань обвинуваченої ОСОБА_6 та наданого захистом висновку судово-медичного дослідження № 578 від 12.06.2019 щодо виявлених у обвинуваченої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, а тому колегія суддів вважає відповідні висновки суду такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину особу обвинуваченої, яка є раніше не судимою, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, і обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України та ухвалив обґрунтоване рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа 11-кп/824/2289/2019 Категорія КК: ч. 1 ст. 122 КК України

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_15
Доповідач ОСОБА_1