ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1687/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 ,
Справа №641/7087/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васищеве Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого, а саме:
- 12.02.2001 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142 КК України (в ред. 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 20.12.2004 р. по УДЗ;
- 07.09.2006 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 13.04.2010 р. по відбуттю строку покарання;
- 18.09.2012 р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
- 19.11.2013 р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, 71, 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 12.09.2016 р. по відбуттю строку покарання,
зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту затримання, тобто з 25 вересня 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 25.09.2018 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 20.07.2018, близько 22:00 год., знаходячись поблизу будинку №106 по вул. Одеська у м. Харкові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, маючи намір на відкрите викрадання чужого майна, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_9 та декількома ривками руками зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок вартістю 11228,11 грн. з золотою підвіскою у вигляді хреста, вартістю 2970,40 грн. та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті вказаних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 14198,51 грн.
Крім того, 09.08.2018, близько 14:50 год., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку № 20 по вул. Молочна у м. Харкові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, маючи намір на відкрите викрадання чужого майна, ривком рукою зірвав з шиї раніше незнайомої йому ОСОБА_10 золотий ланцюжок вартістю 6121,91грн. з золотою підвіскою у вигляді хреста вартістю 602, 55 грн. та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд. В результаті вказаних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 6724,46 грн.
Крім того, 18.08.2018 близько 21:50 год., ОСОБА_7 знаходячись навпроти будинку № 3 по пр.-т. Героїв Сталінграда у м. Харкові, маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно та з корисливих мотивів, підійшов до раніше йому невідомої ОСОБА_11 , та схопивши за ланцюжки, які знаходились на шиї останньої, зірвав їх, тим самим пошкодивши їх цілісність. Після чого, ОСОБА_7 , відкрито викравши у ОСОБА_11 належне їй майно, а саме: ланцюжок, 585 проби золота, вагою 4,97 грама, вартістю 2990,90 грн., з підвіскою у вигляді «хреста», 585 проби золота, вагою 1,77 грама, вартістю 1065,02 грн., срібний ланцюжок, 925 проби, вагою 12, 94 грама, вартістю 148,55 грн., з підвіскою у вигляді «ладанки» «Господня матір», вагою 3 грами, вартістю 34,44 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4238,50 грн.

Вказані дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання. На думку апелянта, призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість. Просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітньої доньки та батька інваліда-пенсіонера, та призначити більш м`яке покарання.

Вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими учасниками кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого; вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого за даним вироком учасниками розгляду не оспорюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, тяжкість скоєного правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття у скоєному та наявність на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів.
Таким чином, районний суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з його реальним відбуванням.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання немає, призначене покарання у вказаному у вироку розмірі з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення; принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Доводи обвинуваченого, про суворість призначеного йому покарання, є необґрунтованими.

Стосовно апеляційної вимоги обвинуваченого про необхідність врахування обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, наявність на утриманні неповнолітньої доньки, то судом першої інстанції такі обставини вже враховано при постановленні вироку.
Доводи апелянта про те, що він позитивно характеризується за місцем проживання матеріалами кримінального провадження не підтвердженні, при цьому згідно з ч.2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування даних, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Крім того, стосовно одного із доводів обвинуваченого щодо неврахування судом першої інстанції за пом`якшуючу вину обставину - активне сприяння в розкриттю злочину, колегія суддів зазначає наступне.

Активне сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. По справі відсутні дані, що вказують на наявність активного сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він зобов`язується відшкодувати потерпілим завдану шкоду, а також має на утриманні батька інваліда-пенсіонера, то зазначене, з урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, не спростовує правильності висновків суду щодо призначеного покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.
Крім того, обвинуваченим не наведено таких обставин та даних про його особу, які б не були враховані при призначенні йому покарання і свідчили про можливість його пом`якшення. Тому колегія суддів дійшла однозначного висновку, що підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання відсутні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: