Справа № 573/1865/19
Провадження №1-кп/573/172/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 12 вересня 2019 року за № 0000467 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, із середньою спеціальною освітою, розлученої, на утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, згідно ст. 89 КК України раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2019 року близько 22.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу двору домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , виявила на землі прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходилась подрібнена суха речовина рослинного походження, яку вона забрала до себе додому за вищевказаною адресою, де поклала в коридорі будинку, тобто таким чином незаконно придбавши вказану речовину. Зважаючи на те, ОСОБА_4 раніше вживала наркотичну речовину «канабіс», знає його фізичні властивості та зовнішній вигляд, та завідомо знаючи про те, що незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту є протиправними діяннями, за які законом передбачена кримінальна відповідальність, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вирішила залишити вказану речовину у своєму будинку, тобто таким чином почала незаконно її зберігати.

Після цього, 12 вересня 2019 року близько 16 год. 20 хв. працівниками поліції Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області, які прибули додому до ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 за викликом останньої з приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень, було виявлено у коридорі будинку зазначеного домогосподарства прозорий полімерний пакет, в якому знаходилась в газетному згортку подрібнена суха речовина рослинного походження, зовні схожа на «канабіс».

В подальшому, ОСОБА_4 у ході проведення огляду місця події поблизу двору домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно видала працівникам поліції вказану рослинну речовину, яка була направлена на експертне дослідження.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/119/7-2/1423е від 23 вересня 2019 року надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», маса якого у перерахунку на висушену речовину становить 35,60 г.

Згідно із Постановою КМУ від 06.05.200 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» та Постановою КМУ від 12.12.2002 року № 1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» канабіс віднесено до списку 1 таблиці 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено».

Здійснюючи умисні незаконні дії ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, дала покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку. Зокрема пояснила, що 11 вересня 2019 року ввечері вона, перебуваючи поблизу свого двору домогосподарства в АДРЕСА_1 , виявила на землі прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходилась подрібнена суха речовина рослинного походження, яку вона забрала до себе додому, щоб не підняли діти, та поклала в коридорі будинку. Вказує, що здогадалася, що це на вигляд була наркотична речовина «канабіс». Після цього, наступного дня 12 вересня 2019 року близько 16.00 год. працівниками поліції Білопільського ВП, які прибули до неї додому в АДРЕСА_1 , яких вона викликала з приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень, було виявлено ними у коридорі будинку її домогосподарства прозорий полімерний пакет, в якому знаходилась в газетному згортку подрібнена суха речовина рослинного походження, зовні схожа на «канабіс». У вчиненому розкаюється і просить суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останньої, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичного засобу.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки вона критично оцінила вчинений нею злочин, своєю поведінкою під час судового провадження прагнула зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки.

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка згідно ст. 89 КК України раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, не працююча, розлучена, на утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується як особа, по відношенню до якої скарг від мешканців населеного пункту не надходило (а. с. 37-40).

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.
Крім того, за клопотанням прокурора інспектор Білопільського РС філії ДУ «Центр пробації» склав досудову доповідь стосовно ОСОБА_4 . Враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення останньої без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих громадян) (а. с. 33-34).

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, якою гарантовано право кожного при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Зокрема, у п. 113 рішення у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року (заява №65550/01) ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення».

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді штрафу на користь держави.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

На підставі ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 785 грн. 50 коп. (а. с. 41).

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (а. с. 42-44).

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 50 копійок за проведення судової експертизи.

Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 35,60 г, що знаходиться в паперовому згортку з газети та прозорому поліетиленовому пакеті, які після проведення експертизи упаковано до спец. пакету НДЕКЦ № 2281258 зберігаються у кімнаті речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя