УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 (свідоцтво № 755 від 10.06.2010р. про право на заняття адвокатською діяльністю та договір про надання правової допомоги), ОСОБА_5 (свідоцтво № 1705 від 18.06.2007р. про право на заняття адвокатською діяльністю та договір про надання правової допомоги), підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, з вищою освітою, не одружений, працює табельником УЦР СП «Київські теплові мережі» КП «Київтеплоенерго», інвалід ІІІ групи з дитинства, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0005371 від 29.05.2019р., в рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, захисників та підозрюваного, -

В С Т А Н О В И В:

Клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане в кримінальному провадженні № 0005371 від 29.05.2019р., відповідає вимогам ст.ст. 199, 184 КПК України.

Підозрюваний доставлений до суду під вартою.

Документом, що підтверджує надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, є розписка.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів видно, що СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , в період часу з жовтня 2018р. по травень 2019р., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 разом зі своєю мамою ОСОБА_9 , та за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись сексуальним спонуканням та бажанням вчинити щодо малолітнього ОСОБА_8 розпусні дії, за власної ініціативи неодноразово здійснював купання останнього.

ОСОБА_6 , будучи переконаним, що за його діями ніхто не спостерігає та перебуваючи з малолітнім ОСОБА_8 наодинці у приміщенні ванної кімнати, неодноразово роздягав ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_6 цілував дитину в щоки, носа, губи і кусав йому вуха. Не бажаючи припинити свої дії, спрямовані на вчинення розпусних дій щодо малолітнього ОСОБА_8 . ОСОБА_6 оголяв голівку статевого члену ОСОБА_8 і спрямовував на неї гарячу воду, чим завдавав малолітньому фізичного болю, на крики дитини не реагував, а навпаки, продовжував процедуру.

При цьому, ОСОБА_6 , маючи контакт з оголеними сідницями малолітнього ОСОБА_8 , хлопав по них, а також вказівним пальцем мав маніпуляції з анальним отвором дитини.

24.06.2019р. об 11.05год. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, а саме: у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

25.06.2019р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22.08.2019р. до 13.20год.

19.08.2019р. постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0005371 від 29.05.2019р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України до 3-х місяців.

У клопотанні постановлено питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки встановленні ризики, під час застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку прокурора, не зменшились та існують на даний час, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу ОСОБА_6 на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, досудове розслідування в даному провадженні завершити не можливо, у зв`язку із необхідністю проведення в рамках вказаного кримінального провадження ряду слідчих дій: закінчити проведення амбулаторної судової-психіатричної експертизи потерпілого малолітнього ОСОБА_8 ; провести стаціонарну комісійну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_6 та здійснити відкриття матеріалів в кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 290 КПК України.

Тому, постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_10 від 19.08.2019р. строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0005371 від 29.05.2019р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України був продовжений до 3-х місяців.

Під час судового розгляду прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, оскільки пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, не підтверджується здобутими під час досудового розслідування доказами, крім того, органами досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Тому просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Так, на обґрунтування пред`явленої ОСОБА_6 підозри, до клопотання додані зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 ; протокол допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ; професійний висновок кандидата психологічних наук; протоколи допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Таким чином, надані суду докази обґрунтовано свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

25.06.2019р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22.08.2019р. до 13.20год.

19.08.2019р. постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0005371 від 29.05.2019р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України до 3-х місяців.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду та враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Крім того, як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, у випадках коли констатував порушення статті 5 Конвенції щодо розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду, продовження строків тримання під вартою повинно ґрунтуватися на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під вартою на початковій стадії розслідування.

В ході судового розгляду клопотання прокурором було доведено, що встановлені під час застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують на даний час існувати, однак у зв`язку із перебігом ефективного розслідування справи, суттєво зменшилися.

Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою 124 може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, №254-А, п. 30.

Обов`язок забезпечити розумній строк досудового тримання під вартою покладається на судові органи, які повинні розглянути всі факти на користь і проти існування справжньої потреби суспільного інтересу, який, при належному врахуванні принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях стосовно клопотань про звільнення з-під варти. Детальніше рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 р., серія А, № 207, п. 35.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, єдиною підставою, на яку посилається орган досудового розслідування, у зв`язку з чим неможливо закінчити досудове розслідування, є тривале проведення стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_6 .

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду клопотання, з моменту постановлення судом ухвали від 06.08.2019р. про направлення ОСОБА_6 до Київського міського центру судово-психіатричних експертиз для проведення стаціонарної комплексної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи, органи досудового розслідування до теперішнього часу навіть не приступили до її виконання, що суперечить вимогам КПК України та практиці Європейського суду з приводу ефективного проведення досудового розслідування.

Також слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , його майновий та сімейний стан (не одружений, працює табельником УЦР СП «Київські теплові мережі» КП «Київтеплоенерго»), наявність у нього постійного місця проживання та реєстрації ( АДРЕСА_1 ), стан його здоров`я (інвалід ІІІ групи з дитинства), позитивну характеристику за місцем проживання та роботи), а також враховуючи той факт, що за час перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою по відношенню до нього була застосована фізична сила, без крайньої на те необхідності, у зв`язку з чим, постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді від 20.08.2019р., були застосовані заходи безпеки.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не було надано конкретних доказів про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 наміру перешкоджати ходу досудового розслідування, а також не доведено, що зазначені в клопотанні обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою та вказують про необхідність продовження застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому клопотання в цій частині не підлягає задоволенню.

У практиці Європейського суду з прав людини визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, проте суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованим та достатнім задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати його прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які повинні достатньою мірою гарантувати та забезпечити, у подальшому, належну його процесуальну поведінку у даному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 199, 202, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_7 задовольнити частково.

В продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.09.2019р. включно, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати його прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- утримуватися від спілкування з малолітнім потерпілим ОСОБА_8 та його законним представником ОСОБА_9 ,

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії даної ухвали визначити до 24.09.2019р. включно.

Підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити його з-під варти.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру № 9.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя - ОСОБА_1