Справа № 204/4015/19
Провадження № 1-кс/204/1479/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на незаконне затримання та незаконне позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2019 року з Дніпровського апеляційного суду до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа за скаргою ОСОБА_3 на незаконне затримання та незаконне позбавлення волі. В обґрунтування скарги зазначає, що 07.03.2012 року в м. Одеса він був незаконно затриманий службовими особами Управління карного розшуку ГУМВС України в Одеській області, без складання відповідних протоколів та з порушенням вимог КПК України. 11.03.2012 року він був затриманий за підозрою у вчиненні правопорушення заступником начальника СВ Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області. Слідчий ОСОБА_4 постановою від 11.03.2012 року про затримання його за підозрою у вчиненні правопорушення грубо порушив його конституційні права та свободи, неправильно вказав момент затримання. З моменту затримання він був позбавлений можливості мати захисника, не було роз`яснено його права, строк затримання було збільшено на 96 годин. Його незаконно утримували під вартою понад 72 години та по закінченню даного терміну він не був звільнений, всупереч вимогам Конституції України.

Дослідивши клопотання, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
За результатами вивчення поданого клопотання в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне тримання під вартою, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності судового рішення.
За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для постановлення ухвали щодо здійснення доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи.
Відповідно до Довідки начальника ВКВСР Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», що надійшла до суду 16 липня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 01.08.2016 року Болградським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 304 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 1.6, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього власного майна. Згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2016 року вирок Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року змінити, вважати засудженим за ст.ст. 115 ч.2 п. 1.6, 69, 304 ч. 2, 185 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі. Згідно ухвали Верховного Суду України від 07.06.2018 року, вирок Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2016 року змінити. На підставі ст.ст. 74 ч. 5, 49 ч. 1 п. 3 КК України, звільнити від покарання, призначеного за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Вважати засудженим до покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року зі змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2016 року за ст.ст. 185 ч. 3, ст. 304 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 1.6, із застосуванням ст. 69, ст. 70 ч. 1 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна. Рух засудженого: СІ м. Ізмаїл 22.03.2012; СІ м. Одесса 20.04.2012; СІ м. Ізмаїл 27.04.2012; СІ м. Одесса 15.04.2013; СІ м. Ізмаїл 21.04.2013; СІ м. Одесса 17.04.2014; УВП (№22) м. Ізмаїл 31.07.2015; УВП (№ 21) м. Одесса 01.08.2016; УВП (№ 4) м. Дніпро 02.10.2017; СІ м. Київ 20.11.2017; УВП (№ 4) м. Дніпро 29.06.2018. Підлягає застосуванню ст. 151-1 КВК України 01.08.2021.

Як вбачається з вищезазначеної довідки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року зі змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2016 року, які набрали законної сили.

Згідно ст. 4 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Так, суддя, під час розгляду заяви, поданої у порядку ст. 206 КПК України, не вправі давати правову оцінку процесуальним рішенням суду, перебирати на себе права та обов`язки судів вищої ланки.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Слідчий суддя не наділений законом повноваженнями відповідно до ст. 206 КПК України щодо звільнення особи від відбування призначеного покарання у зв`язку з його відбуттям.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки на даний час ОСОБА_3 перебуває під вартою відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, то підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти не має, як і не має підстав для задоволення скаргу ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 24, 202, 206, 309 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконне затримання та незаконне позбавлення волі відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1