Справа № 347/1904/19
Провадження № 1-кс/347/831/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.19 м.Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

Слідчої судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів матеріали за скаргою ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №90000015 від 28 грудня 2017 року яку виніс прокурор Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

30.09.2019 року до суду поступила скарга ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №90000015 від 28 грудня 2017 року яку виніс прокурор Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , мотивуючи свої вимоги тим, що 24 вересня 2019 р. ним було отримано постанову про закриття кримінального провадження №90000015 від 12 серпня 2019 р., яку виніс прокурор Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 . Розслідування у цьому провадженні здійснювалося відповідно до ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 р., якою була задоволена його апеляційна скарга, скасований вирок Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2014 р. відносно ОСОБА_5 , а справа була направлена для проведення додаткового розслідування. Відповідно, в ході досудового слідства повинні були бути виконані вказівки апеляційного суду, усунуті недоліки, які стали підставою для скасування вироку. 17 грудня 2017 р. прокурором ОСОБА_3 вже було винесено постанову про закриття цього ж кримінального провадження за тією ж підставою. Ця постанова була скасована ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 28 червня 2018 р. та справа направлена до Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області для додаткового розслідування. Оскаржувана ним зараз постанова винесена за результатами розслідування, яке поновлювалося відповідно до вказаних судових рішень Апеляційного суду Івано-Франківської області та Коломийського міськрайонного суду. Відтак, в ході розслідування та винесеної за його результатами постанови прямі, однозначні та категоричні вказівки судів не виконані. Постанова прокурора ОСОБА_3 , як і раніше винесені ним у цій справі процесуальні акти, містять факти неправильного викладення та оцінки наявних доказів, наводяться тлумачення закону, які не відповідають тексту самого закону та обов`язковим правовим позиціям Верховного Суду, вона грубо порушує приписи кримінального матеріального та процесуального законодавства України. Оскаржувану постанову вважає необгрунтованою, незаконною і такою, яка підлягає скасуванню з підстав викладених в обґрунтуваннях вимог поданої ним скарги.
Скажник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву від 01.11.2019 року із клопотанням про розгляд скарги без його особистої участі .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 просить залишити без задоволення.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, прокурором Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000015 від 31.12.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України прийнято постанову від 12 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження (а.с.13-22).

24 вересня 2019 р. ОСОБА_4 отримано копію вищевказаної постанови про закриття кримінального провадження №90000015 від 12 серпня 2019 р. та оскаржено її в судовому порядку шляхом звернення в суд із скаргою.

В підставу скасування оскаржуваної постанови від 12.08.2019 року ОСОБА_4 посилається на те, що вважає вказану постанову необгрунтованою, незаконною і такою, яка підлягає скасуванню з наступних підстав:

вказівка в ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 26 червня 2018 року на те, що у раніше винесеній постанові про закриття кримінального провадження «існує підміна поняття кримінального провадження, що розслідується прокуратурою - неналежне виконання договору підряду та мирової угоди, з діяльністю службової особи, яка неналежним чином виконувала свої прямі обов`язки, працюючи у виконавчій службі. Не надано оцінки діям гр. Гуцуляка по відмові у відкритті чотирьох постанов по виконавчому провадженню, за наявністю рішення суду, не взято до уваги та не надано оцінку факту накладення адміністративних стягнень на гр. ОСОБА_6 та підстави звільнення останнього з роботи».
У оскаржуваній постанові прокурора ОСОБА_3 всі ці недоліки повторюються, а жодна з вказівок суду у цій частині не виконана.
Таким чином, у ході досудового розслідування, проведеного під процесуальним керівництвом ОСОБА_3 , не встановлена правомірність дій ОСОБА_5 , проте повністю підтвердився їх злочинний характер, констатований у попередніх судових рішеннях та достатньо відображений у матеріалах цієї кримінальної справи.

А також прокурор ОСОБА_3 не забезпечив виконання вказівок, як Апеляційного суду Івано-Франківської області, так і Коломийського міськрайонного суду щодо встановлення характеру та розміру заподіяної ОСОБА_4 , шкоди від незаконної відмови у відкритті виконавчого провадження. Ці вказівки були сформульовані так: в Ухвалі від 22 грудня 2014 р., винесеній Апеляційним судом Івано- Франківської області, зверталася увага на недоліки досудового слідства, зокрема в частині фактичного ігнорування раніше винесених судових рішень (про направлення справи на додаткове розслідування). Зокрема, оцінюючи постанову прокурора від 17 лютого 2014 року, суд вказав, що: «прокурор в черговий раз допустився тих же самих помилок, на необхідність усунення яких вказувалося в ухвалі апеляційного суду якою справу було направлено на новий судовий розгляд, про що вказав у своїй апеляції і засуджений. Те, що по тексту постанови прокурора вказується, що істотна шкода державним інтересам виразилася в підриві авторитету органів виконавчої служби, без відповідного підтвердження тими чи іншими доказами, а що такими діями завдано шкоду інтересам ОСОБА_4 , оскільки не була виконана ухвала Шевченківського районного суду відповідно до якої потерпілий отримав право на стягнення відповідної шкоди, не може вважатися належним виконанням вказаної ухвали колегії суддів апеляційного суду та вимог чинного законодавства в цій частині. Наслідки, якщо вони є, мають бути вказані конкретними і зрозумілими, а не загальними фразами, на що було наголошено і у вказаній ухвалі колегії суддів» (с.8). У цій же ухвалі, даючи вказівки для органу досудового розслідування, апеляційний суд вказав: «Слід визначитися з тим, а кому ж цим спричинено ту чи іншу шкоду і в чому конкретно вона виразилася, а не загальними фразами» (с.12). В ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 26 червня 2018 р. вказувалося: «Належним чином не встановлено шкоду, заподіяну службовою особою інтересам скаржника».

Як вбачається із оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 12 серпня 2019 р. прокурор ОСОБА_3 взагалі нічого не вказав про заподіяну потерпілому ОСОБА_4 шкоду, що свідчить про невиконання вказівок викладених в прийнятих судових рішеннях (Ухвалі від 22 грудня 2014 р.,Апеляційного суду Івано- Франківської області та в ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 26 червня 2018 р.)

У ході допиту як потерпілого, у власноручних поясненнях ОСОБА_4 вказував що загалом заподіяна йому шкода у грошовому виразі становить 301 587,06 грн . Така шкода з врахуванням її розміру, як у грошовому розмірі, так і в частині нематеріальної шкоди, становить собою істотну шкоду його охоронюваним законом правам та інтересам.

У постанові про закриття кримінального провадження від 12 серпня 2019 р. покази потерпілого в цій частині не відображені та жодної належної оцінки їм не надано.

А також прокурором залишено без уваги та належної оцінки власноруч написані пояснення потерпілого ОСОБА_4 щодо вчинення саме умисних дій ОСОБА_5 які виражались у винесенні останнім чотирьох постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження. Умисний характер дій ОСОБА_5 підтверджується і тим, що він кожного разу вказував завідомо неправильний порядок оскарження його постанов до Косівського районного суду, тоді як відповідні справі перебувають у сфері компетенції суду, який виніс судове рішення, яке підлягає виконанню. Крім того, на усвідомлення ОСОБА_5 суспільно небезпечного характеру своїх дій вказує також те, що, розглядаючи неодноразові, тотожні за змістом вимоги ОСОБА_4 виконати одне й те ж судове рішення, він не посилався на свої попередні постанови, а щоразу виносив нові.

Таким чином прокурором залишено без уваги та належної оцінки, викладені потерпілим обґрунтування того, що ОСОБА_5 передбачав суспільно небезпечні наслідки своїх дій та свідомо бажав настання вказаних наслідків. А також в постанові не надано належної оцінки вказівкам апеляційного та місцевого судів щодо необхідності правової оцінки керівників підрозділу ДВС, які затверджували незаконні постанови ОСОБА_5 .

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
При проведенні досудового розслідування прокурор з урахуванням конкретних обставин справи на власний розсуд визначає обсяг перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до цих вимог закону прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження і оцінки прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Прокурор за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, зокрема з постанови про закриття кримінального провадження від 12.08.2019р. вбачається, що прокурором не надано належної оцінки в повному обсязі поясненням викладених потерпілим а також не в повному обсязі виконано вказівки викладені в прийнятих судових рішеннях (Ухвалі від 22 грудня 2014 р.,Апеляційного суду Івано- Франківської області та в ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 26 червня 2018 р.), що свідчить про поспішність прийняття оскаржуваної постанови.
Таким чином, прокурором у постанові про закриття кримінального провадження не наведено достатньо обставин, за яких слід дійти висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження з огляду на відсутність викладення підтвердженої доказами аргументації, яка спростовує саме твердження про вчинення злочину.

А тому, враховуючи вище наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова є передчасною, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 є підставними, у звязку з чим дана постанова підлягає до скасування.

Згідно зі ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Що стосується вимог скаржника в частині визнання, що досудове розслідування не може бути продовжене під процесуальним керівництвом ОСОБА_3 та інших прокурорів Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, то в цій частині вони не підлягають до задоволення, оскільки вказане питання не входить до компетенції судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Постанову від 12.08.2019 року про закриття кримінального провадження відомості про яке внесено в ЄРДР за №90000015 від 28 грудня 2017 року, прийняту прокурором Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 скасувати, зобов`язавши прокурора відновити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні та провести досудове розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1