ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1812/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №623/403/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: виконання вироку
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою в задоволенні подання начальника Ізюмського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання у звязку зі закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_7 - відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення міськрайонний суд вказав, що ОСОБА_7 вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року засуджений за ч. 1 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки.
В Ізюмський міськрайонний суд Харківської області надійшло подання начальника Ізюмського МРВ державної установи «Центр пробації» в Харківській області, в якому ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного судом покарання. 27 жовтня 2018 року закінчився строк випробування ОСОБА_7 .
При цьому, 09 червня 2018 року Ізюмським ВП ГУНП в Харківській області відкрито кримінальне провадження № 0000585 за ознаками ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 24.01.2019 року Ізюмським міськрайонний судом Харківської області строк тримання під вартою ОСОБА_7 було продовжено до 28.02.2019 р.
Відповідно до наданої прокурором інформації обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000233 від 25.02.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який був скоєний 09 червня 2018 року, направлений до суду.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 не виконав умови ст. 75 КК України, тому підстав для звільнення його від відбування покарання у зв`язку із спливом іспитового строку не вбачається.
В апеляційній скарзі засуджений просить задовольнити подання начальника Ізюмського МРВ державної установи «Центр пробації» в Харківській області та звільнити його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Мотивуючи скаргу вказав, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що висновки суду про вчинення ним злочину під час іспитового строку є безпідставними, оскільки винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення може бути встановлена лише обвинувальним вироком суду, що набрав законною сили. Наразі такого вироку не існує. Також вказав, що судовий розгляд було проведено без його участі, що свідчить про порушення права на захист.
Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
ОСОБА_7 було засуджено вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року за ч. 1 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання він звільнений з іспитовим строком 2 роки.
Згідно копії супровідного листа № 04-26-2301-18 від 19.02.2019 року (арк. 10) Ізюмською місцевою прокуратурою Харківської області до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області було направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000233 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
За приписами ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
При розгляді подання органу з питань пробації прокурором було надано суду інформацію про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який було вчинено під час іспитового строку, обвинувальний акт направлений до суду.
Таким чином, з урахуванням вищевказаних вимог Закону, у суду не було законних підстав для задоволення подання органу з питань пробації та звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, що було призначено вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року.
Довід апеляційної скарги про незаконність ухвали суду через те, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину може бути встановлена лише вироком суду, який набрав чинності, є необґрунтованим у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
З метою додержання принципу законності та для реалізації можливості суду правильного призначення покарання за результатами розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який за версією слідства вчинив новий злочин 09 червня 2018 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість звільнення засудженого від відбування покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року на даний час.
У разі виправдання ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого злочину, заінтересовані особи мають право ініціювати питання, а орган з питань пробації зобов`язаний звернутися до суду з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року.
Таким чином, права ОСОБА_7 в даній ситуації жодним чином не порушено, доводи апеляційної скарги засудженого не спростовують висновки суду про необхідність відмови в задоволенні подання органу з питань пробації.
Стосовно посилання засудженого про порушення права на захист у зв`язку із тим, що справа була розглянута за його відсутності, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, в судове засідання при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироку, викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
З матеріалів провадження вбачається, що суд повідомляв ОСОБА_7 про дату та час розгляду справи, проте, останній в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.
Таким чином, розгляд подання органу з питань пробації за відсутності засудженого був правомірним.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання органу з питань пробації є правильними, наведені в оскаржуваному рішенні та даній ухвалі обставини спростовують доводи апеляції ОСОБА_7 , у зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала міськрайонного суду без змін, як така що постановлена із додержанням норм матеріального та процесуального права.
Порушень кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання Ізюмського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від призначеного покарання без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя

Судді: