Справа № 464/1851/18
пр.№ 1-кп/464/106/19
У Х В А Л А
10 жовтня 2019 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001002 від 29.03.2018, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

в провадження суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 2 місяці, оскільки термін такого доходить кінця, а жодні обставини, на підставі яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даний час не відпали та відповідно існуючі ризики, наявність яких встановлено судами, не зменшились.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити такий на домашній арешт.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд прийшов наступного.

Частиною 1 ст.331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути зазначене питання.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги те, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також з огляду на особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, його вік, стан його здоров`я, сімейний та матеріальний стан, відсутність міцних соціальних зв`язків. Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, зокрема, вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.12.2017 за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік, проте покарання не відбув, судимість є не погашеною. Також, слід взяти до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше вже уникав явки до суду, зокрема, систематично не з`являвся в судові засідання, а його примусові приводу залишались без виконання, у зв`язку із чим ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03.08.2018 останній був оголошений в розшук. Лише 21.01.2019 ОСОБА_4 , після проведення вказаних розшукових заходів, вдалось доставити до суду для вирішення питання щодо застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що на даний час обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, існують реальні ризики, того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може продовжувати займатись злочинною діяльністю, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків. Наведене у своїй сукупності, на думку суду, виключає можливість застосувати до обвинуваченого більш м`яких видів запобіжних заходів, оскільки такі, не в змозі запобігти ризикам, які передбачені ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, ризики, що існували на час обрання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою, застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за даних обставин буде недоцільним.

Разом з тим, при продовжені обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, у відповідності до вимог ст.183 КПК України, вважає за необхідне визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним в ст.177 КПК України.

Враховуючи зазначені вище ризики, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, слід визначити розмір застави, яка в повній мірі буде забезпечувати виконання покладених на нього обов`язків у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 40 140 грн. У разі внесення суми застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема, прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Щодо клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту, суд прийшов переконання, що у такому клопотанні слід відмовити за відсутність будь-яких доказів необхідності у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 331, 372, 392, 395 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити повністю.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ), який утримується в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до двох місяців, тобто до 09.12.2019, включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 140 грн. У разі внесення вказаної суми застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема, прибувати до Сихівського районного суду м.Львова за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. За невиконання даних обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали вручити учасникам справи.

Копію ухвалу направити до ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання, прокурору Львівської місцевої прокуратури №1 (79005, м. Львів, вул. Ак. Богомольця, 9) для контролю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1