Справа № 211/5026/19
Провадження № 1-кс/211/1426/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_6 звернулися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, мотивуючи його тим, що 24.12.2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було розглянуто кримінальну справу у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого п.4 ч. 2 ст. 115 КК України. При винесенні вироку на користь потерпілої ОСОБА_5 було стягнуто матеріальну шкоду в сумі 3028,61 грн., і моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн., на користь потерпілої ОСОБА_4 було стягнуто моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер та його спадкоємець ОСОБА_8 успадкував належну померлому квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про накладення стягнення на спадкове майно, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 накладено стягнення на вказану вище квартиру, а саме визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на вказану квартиру по 1 / 2 частці за кожною. Проте на підставі постанови слідчого ОСОБА_9 від 04.06.2008 року в рамках кримінальної справи на вищевказану квартиру було накладено арешт. Просять скасувати арешт належної їм квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою слідчого ОСОБА_9 від 04.06.2008 року.

Заявники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6 до суду не з`явилися, є заява ОСОБА_6 про розгляд клопотання про скасування арешту майна без його та заявників участі, на його задоволенні наполягає.

Прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 в суді щодо клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покладалась на розсуд суду.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суддя приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Згідно з п. 9 розділу XI «Перехідних Положень» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому заява про скасування арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності цим КПК, тобто в порядку КПК України 1960 року.

Статтею 409 КПК України 1960 року передбачено, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 КПК України 1960 року, апеляційні суди не є судами першої інстанції у зв`язку зі зміною чинного законодавства України, тому питання, пов`язані зі скасуванням заходів забезпечення провадження вирішуються судом першої інстанції за місцем скоєння злочину.

Враховуючи те, що у відповідності з вимогами ст. 37 КПК України 1960 року, розгляд справи здійснює суд, в районі діяльності якого вчинено злочин, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 підлягає розгляду Довгинцівському районному суду м. Кривого Рогу - за місцем вчинення злочину.

Під час судового розгляду встановлено, що заявники на праві спільної часткової власності є власниками житлової квартири АДРЕСА_2 , кожному належить по 1 / 2 частці відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2019 року.

Постановою слідчого ОСОБА_10 від 04 червня 2008 року про накладення арешту на майно накладено арешт на нерухоме майно а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вироком Апелляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2009 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 115 ч.2 п.4 КК України та з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 стягнуто моральну шкоду в розмірі 3028.61 грн., та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., та на користь потерпілої ОСОБА_4 стягнуто моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Як вбачається з рішення Довгинцівського районного суду від 04.03.2019 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відбуваючи покарання в Софіївській виправній колонії УДДУВП в Дніпропетровській області № 45 та після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку виконання вказаного вироку Апеляційного суду в частині відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було визнано за ними право власності на вказану квартиру .

Разом з тим, вжиті заходи, застосовані під час досудового слідства не скасовані, арешт з квартири не знятий.

Діючим наразі КПК України не передбачено можливості зняття арешту з майна слідчим, а дане питання віднесено виключно до компетенції слідчого судді або суду.

У даному випадку арешт квартири відбувся за правилами вчинення слідчої дії у відповідності до КПК України від 28.12.1960р.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 КПК України в редакції 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Крім того, згідно ст. 236-8 КПК України в редакції 1960 року набрання законної сили постановою судді про скасування постанови про порушення справи тягне за собою скасування запобіжних заходів, повернення вилучених речей та поновлення прав, щодо яких на час досудового слідства встановлювались обмеження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч.1ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказаний арешт наразі не виконує своєї функції, не забезпечує виконання вироку в частині стягнення шкоди та на даний час є перешкодою у розпорядженні заявниками належним їм нерухомим майном.

Таким чином, клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню а накладений арешт з даної квартири має бути знято, оскільки він був накладений з метою забезпечення можливого відшкодування шкоди, а рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2019 року стягнення шкоди вже задоволено шляхом накладення стягнення на спадкове майно і визнання права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на це майно.

Керуючись ст. ст.170,174, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого ОСОБА_9 про накладення арешту на майно від 04.06.2008 року, з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2019 року, справа № 211/3401/18, провадження № 2/211/221/19 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1