УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження №0003088 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.06.2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, що має середню освіту, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 127 КК України,

-якою в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено. Клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.08.2019р. включно.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено. Клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.08.2019р. включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає, оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а судом в ухвалі не зазначено обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не наведено посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Вважає, що судом також не обґрунтовано чому запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зауважує, що судом не надано належної оцінки характеристиці обвинуваченого, його стану здоров`я, сімейному стану, наявність на утриманні малолітніх дітей, необхідності здійснення догляду за матір`ю, яка потребує стороннього догляду, наявності міцних соціальних зв`язків, активної громадянської діяльності тощо.

Зазначає, що на сьогоднішній день потерпілі та більшість свідків вже допитані в суді, тому підстави вважати, що ОСОБА_6 може вплинути на свідків та потерпілих також відсутні.

На думку сторони захисту, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , в той час як відносно його спільника ОСОБА_8 , при наявності тих же ризиків, обрано більш м`який запобіжний захід, стороною обвинувачення може бути використано для здійснення впливу на обвинуваченого ОСОБА_8 , з метою отримання від нього необхідних для обвинувачення свідчень, в тому числі неправдивих, що є неприпустимим і грубим порушенням з боку суду принципу рівності перед законом і судом.

Узагальнені доводи заперечень на апеляційну скаргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає, що висновки і фактичні обставини, які викладені в ухвалі цілком відповідають прийнятому рішенню про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Зауважує, що свідки вказали суду, що саме обвинувачений ОСОБА_6 наказував здійсняти певні насильницькі дії відносно потерпілих, що вказує на його можливість впливати на них в подальшому з метою зміни їх свідчень та уникнення кримінальної відповідальності.

Вважає, що обвинувачений може утримуватися в умовах слідчого ізолятора, оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили, що саме під час перебування під вартою у ОСОБА_6 значно погіршився стан здоров`я, останнім не надано.

Звертає увагу, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, агресивний та підтримує зв`язки з кримінальним світом, на ОСОБА_6 також надходили заяви з приводу погроз фізичною розправою, що в сукупності характеризує його як негативну людину.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 22 червня 2019 року включно.

В судовому засіданні 19 червня 2019 року, прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 днів, вказуючи що обвинувачений не має постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років та ризики, які були враховані при застосуванні судом запобіжного заходу станом на теперішній час не відпали і не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_6 надав суду клопотання про зміну відносно нього запобіжного заходу із тримання під вартою на особисту поруку вказуючи, що на сьогоднішній день, ризики, які стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, відсутні.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не зникли, а тому подальше тримання його під вартою є виправданим, оскільки, не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, в тому числі і той, що просив обвинувачений, у вигляді особистої поруки.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0003088 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 127 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 127 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 22 червня 2019 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, ризику незаконного впливу ним з цією метою на свідків кримінального правопорушення, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином а також ризику продовження обвинуваченим вчинення нових злочинів, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, постійної роботи не має, проживає в одному населеному пункті зі свідками у даному кримінальному провадженні, добре знайомий з ними, а тому може впливати на них з метою зміни їх свідчень та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки не всі свідки були допитані в ході судового розгляду.

Також, ОСОБА_6 займає позицію лідера серед осіб, які брали участь у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема і ОСОБА_8 , який повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, що підтвердили в судовому засіданні як свідки так і потерпілі у даному кримінальному провадженні.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на даний час, не давали покази в ході судового розгляду, а тому вказані обставини свідчать про можливість ОСОБА_6 чинити тиск на ОСОБА_8 з метою примушування останнього давати неправдиві свідчення, щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить захисник в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисту поруку, про що просить апелянт.

Наявність міцних соціальних зв`язків, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, зокрема те, що обвинувачений має малолітніх дітей на утриманні та матір, яка потребує стороннього догляду, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено. Клопотання прокурора Первомайської місцевої прокуратури задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.08.2019р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: