Справа № 192/305/19
Провадження № 1-в/201/548/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення до покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ, про зарахування до призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року покарання, строк його попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, при цьому засуджений, а також представник виправної колонії просили суд проводити розгляд справи без їх участі, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання останніх не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього документи, суд приходить до таких правових висновків.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено з матеріалів долучених до цього клопотання, ОСОБА_3 був засуджений:

- 30 вересня 2014 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, при цьому останній, на підставі ст. 75 КК України, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки. Вирок від 30 вересня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_3 набрав законної сили 31 жовтня 2014 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2014 року та направлено останнього в місця позбавлення волі строком на три роки, а також визначено рахувати початок строку відбування покарання з моменту затримання засудженого. Ухвалу від 22 вересня 2015 року приведено до виконання 21 січня 2017 року, після затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вищевказаного вироку від 30 вересня 2014 року;

- 05 грудня 2017 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді трьох років та одного місяця позбавлення волі, при цьому останньому, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 травня 2017 року по 21 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року залишено без змін вирок від 05 грудня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_3 .

Під час останнього за часом судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року було тимчасово переведено засудженого з виправної колонії до слідчого ізолятора для розгляду справи щодо нього.

Згідно довідки про рух засудженого ОСОБА_3 , після його затримання в порядку виконання попереднього вироку від 30 вересня 2014 року, а саме з 21 січня 2017 року останній почав відбувати покарання у виді позбавлення волі, після чого згодом, 16 травня 2017 року було вирішено питання щодо його тимчасового переведення з виправної колонії до слідчого ізолятора, а отже ОСОБА_3 до моменту набрання законної сили останнім за часом вироком від 05 грудня 2017 року, тобто до 20 березня 2018 року перебував в умовах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді стосовно нього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з вимогами ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1). Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі (ч. 2). Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4).

Частиною ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена обов`язковість судових рішень, зокрема висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, які є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить відповідну норму права.

Згідно правових висновків у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) встановлено, що положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, при цьому, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Крім того, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків редакції Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Враховуючи, що інкриміновані кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_3 до 20 червня 2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, з урахуванням положень ст.ст. 4 і 5 КК України, застосуванню підлягають положення частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», якою передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, у строк попереднього ув`язнення, згідно абзацу четвертого частини 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Отже, викладені обставини свідчать про те, що засудженому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року не було зараховано весь строк його попереднього ув`язнення у строк призначеного вироком суду від 05 грудня 2017 року покарання, а саме з моменту його тимчасового переведення у слідчий ізолятор до набрання цим вироком законної сили. Оскільки засуджений ОСОБА_3 перебував в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження, яке було розглянуто судом з ухваленням вироку від 05 грудня 2017 року, то, згідно пункту «ґ» абзацу 6 частини 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, строк з моменту його переведення у слідчий ізолятор 27 травня 2017 року до набрання останнім за часом вироком законної сили 20 березня 2018 року повинен бути включений у строк попереднього ув`язнення та зарахований до призначеного покарання за вироком від 05 грудня 2017 року.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд вважає, що за вироком Ленінського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2017 року слід зарахувати у строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання, строк його попереднього ув`язнення з 27 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили 20 березня 2018 року включно, відповідно до пункту «ґ» абзацу четвертого ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, відповідно до абзацу п`ятого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті, а отже, враховуючи, що строк тримання засудженого ОСОБА_3 під вартою, перерахованого судом за правилами ч. 5 ст. 72 в редакції Закону № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, фактично перевищує призначене ОСОБА_3 основне покарання за вищевказаним вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року, останній підлягає звільненню від призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення до покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) задовольнити.

За вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року зарахувати ОСОБА_3 до строку відбування призначеного покарання, строк його попереднього ув`язнення з 27 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили 20 березня 2018 року включно, відповідно до пункту «ґ» абзацу четвертого ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року на підставі абзацу п`ятого ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1