Справа № 685/1051/19
Провадження № 1-кс/669/186/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я заяву судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 про самовідвід в кримінальному провадженні № 0000015 від 31 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2019 року на розгляд Білогірського районного суду Хмельницької області надійшла заява судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 про самовідвід в кримінальному провадженні № 0000015 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України. Суддя ОСОБА_4 в заяві ставить питання про її відвід з тих підстав, що існують обставини, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які можуть викликати сумніви в її неупередженості, як судді, оскільки ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2019 року під головуванням судді ОСОБА_4 відмовлено у затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 в цьому ж кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про самовідвід судді, оскільки вважає, що суддя не здійснювала розгляд кримінального провадження по суті, а лише не затвердила угоду про примирення та зі стадії підготовчого провадження повернула обвинувальний акт прокурору.

Інші учасники судового провадження про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися. Заслухавши думку прокурора, вивчивши подану заяву про самовідвід, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2019 року в справі № 669/272/19 (провадження № 1-кп/685/32/19) під головуванням судді ОСОБА_4 відмовлено в затвердженні угоди про примирення від 22 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 та повернуто кримінальне провадження № 0000015 прокурору для продовження досудового розслідування.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів в його неупередженості.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, який затверджений рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та свобод».

За змістом пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінюваність суддів», незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Рішеннями Європейського суду з прав людини, а саме «Білуха проти України», «Салов проти України», «Фельдман проти України», визначається, що вимога безсторонності характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Виходячи зі змісту наведених норм та практики Європейського суду з прав людини, а також того, що до початку судового розгляду даного кримінального провадження судді ОСОБА_4 вже відомі обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, що може викликати в учасників кримінального провадження сумніви в її неупередженості, з метою уникнення будь-яких сумнівів в її неупередженості, а також забезпечення належного, об`єктивного та неупередженого розгляду даної справи, суд вважає, що в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України заява судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 369, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 про самовідвід в кримінальному провадженні № 0000015 від 31 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1