ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2800/19 Номер провадження 11-сс/814/416/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
особи щодо якої
вирішується питання ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 21травня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно:

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ашхабад Республіки Туркменістан, азербайджанця, громадянина Республіки Туркменістан,

задоволено клопотання першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_11 та продовжено застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Сполучених Штатів Америки.
Термін дії ухвали до 21 липня 2019 року 15 год. 40 хв.
Ухваливши таке рішення, слідчий суддя послався на те, що продовження екстрадиційного арешту є єдиною достатньою мірою запобіжного заходу для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави. Строки давності притягнення особи до відповідальності не минули, будь-яких обставин, які б гарантували запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її в видачі, слідчим суддею не встановлено.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся захисник в інтересах
ОСОБА_12 апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 інший спосіб забезпечення, а саме домашній арешт.
Вказує що слідчий суддя не врахував, що Конвенція Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 не може бути застосована до ОСОБА_7 , оскільки передбачає екстрадицію тільки відносно осіб, які скоїли «серйозні злочини», посилання на які в Кримінальному Кодексі відсутні.
Окрім цього, не зважив на те, що ОСОБА_13 має постійне місце проживання в м.Києві, має легальні джерела доходів, одружений на громадянці України та не має підстав для уникнення будь-яких розслідувань, що дає підстави залишити його на свободі поза межами СІЗО.
Інші учасники кримінального провадження ухвалу не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисника в інтересах ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просили скасувати ухвалу і застосувати захід забезпечення у вигляді домашнього арешту, заперечення прокурора проти апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Крім того, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Згідно клопотання, 26.10.2018 ОСОБА_14 затриманий співробітниками ОКПП «Київ» ДПСУ під час оформлення пасажирів рейсу № 460 сполученням «Київ-Стамбул» в порядку ст. 208 КПК України, відносно якого відбулося спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук», як особи що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) і перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Сполучених Штатів Америки для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2018 року відносно ОСОБА_9 застосовано тимчасовий арешт на строк 40 діб.

29.11.2018 до прокуратури Полтавської області з Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Сполучених Штатів Америки про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності, з відповідним дорученням центрального органу України стосовно проведення екстрадиційної перевірки, надано належним чином завірену копію запиту американської Сторони про видачу (екстрадицію) особи.

ОСОБА_14 значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Сполучених Штатів Америки на підставі Ордеру на арешт виданого Федеральним Окружним судом по округу Колумбія у справі №1:18-cr -00178 від 12.06.2018.

Згідно обвинувального висновку від 12.06.2018 ОСОБА_14 притягається до кримінальної відповідальності по чотирьом пунктам обвинувачення, які у порівнянні із законодавством України про кримінальну відповідальність відповідають ч. 3 ст. 369 КК України (пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб) та ч.1 ст. 386 КК України (перешкоджання з`явленню свідка, потерпілого, експерта, примушування до їх відмови від давання показань чи висновку).

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 369 КК України, відповідно до ст.ст. 12, 49 КК України, відноситься до категорії «тяжких злочинів».

Строки давності притягнення особи до відповідальності за вказані діяння згідно ст. 49 КК України не минули.

Ухвалою колегії судів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 09.01.2019 застосовано до ОСОБА_9 запобіжній захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Сполучених Штатів Америки строком до 02 лютого 2019 року.

У подальшому, ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 30.01.2019 продовжено застосування до ОСОБА_9 екстрадиційного арешту до 28.03.2019, а ухвалою від 25.03.2019 продовжено до 24.05.2019.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_9 та продовження щодо нього екстрадиційного арешту, оскільки останній не є громадянином України, інкриміновані йому злочини є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі, статус біженця він не отримував, не сплили строки давності притягнення до кримінальної відповідності.
На даний час прокуратурою Полтавської області екстрадицій на перевірка не завершена, що у свою чергу унеможливлює прийняття відповідного рішення Центральним органом України.
Таким чином, підстав для припинення екстрадиційного арешту та звільнення ОСОБА_9 з під варти, колегія суддів не вбачає.
Твердження захисника про неможливість застосування до ОСОБА_7 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000, оскільки в закону про кримінальну відповідальність України не визначено поняття «серйозні злочини» є необґрунтованим.
Так, ст.. 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України від 04.02.2004р. №1433-IV ратифіковано Конвенцію Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності та протоколів, що її доповнюють від 15.11.2000р. із певними застереженнями і заявами, в тому числі і що стосується поняття «серйозний злочин», яке в українському кримінальному законодавстві відповідає поняттю "тяжкий" і "особливо тяжкий злочин".
Інших підстав, які б слугували перешкодою та унеможливлювали застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник в апеляційній скарзі не вказує.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 21травня 2019 року, щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3