Справа № 697/1283/16-к
Провадження № 1-кп/711/8/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, одруженого, який має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, судимого: 1)25.12.2002 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 2)19.11.2004 р. цим же судом за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ст.ст.70, 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців; 3) 27.06.2006 р. Піщанським районним судом Вінницької області за ст.ст. 391, 71 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, звільненого з місць позбавлення волі 27.10.2010 р. у зв`язку з відбуттям покарання; 4) 27.10.2011 р. Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, звільненого з місць позбавлення волі 27.01.2015 р. у зв`язку з відбуттям покарання, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 185, п.п. 6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 393, ч.1 ст. 358, ч.1 ст. 162 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, не працюючого, судимого: 1) 12.01.2006 р. Маньківським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 296 КК України до обмеження волі строком 3 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 2) 27.10.2006 р. Голосіївським районним судом м. Київ за ч.1 ст. 186, ст.ст. 71, 72 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців; 3)09.10.2009 р. Дніпровським районним судом м. Київ за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 187, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 6 років, звільненого з місць позбавлення волі 08.05.2015 р. у зв`язку з відбуттям покарання, мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, п.п.6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ст. 395 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, не працюючого, судимого: 1)24.10.2011 р. Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст. 309, ч.3 ст. 307, ст.ст. 69, 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці з конфіскацією всього майна, звільненого з місць позбавлення волі 16.06.2014 р. у зв`язку з відбуттям покарання; 2)02.03.2017 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, мешканця АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07.09.2017 р. за ч.3 ст.15 ч.5 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією майна, зареєстрованого в АДРЕСА_4 , мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, суд

в с т а н о в и в :

Обвинувачені (підсудні) ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_16 вчинили умисні злочини (кримінальні правопорушення) за наступних обставин.

Біля 13 години 15 хвилин 13 червня 2015 року ОСОБА_15 з умислом на таємне викрадення чужого майна шляхом пошкодження серцевини замка вхідних дверей проник до приміщення квартири АДРЕСА_5 , звідки умисно, з корисливих мотивів повторно таємно викрав ноутбук «ASUS X55A» та зарядний пристрій до нього вартістю 2 000 грн., чоловічу золоту печатку вагою 8 г 958 проби вартістю 5 984 грн. 56 коп., золоту сережку ромбоподібної форми вагою 4 г 958 проби вартістю 2 992 грн. 28 коп., золоту каблучку вагою 3 г 958 проби вартістю 2 244 грн. 21 коп., золоту каблучку вагою 6 г 958 проби вартістю 4 488 грн. 42 коп., пару золотих сережок у формі квітки загальною вагою 3 г 585 проби вартістю 1 370 грн. 43 коп., три золоті монети загальною вагою 27 г 999 проби загальною вартістю 21 062 грн. 43 коп., золоту каблучку вагою 5 г 958 проби вартістю 3 740 грн. 35 коп., золотий кулон із зображенням «Нефертіті» вагою 5 г 958 проби вартістю 3 740 грн. 35 коп., що належать потерпілій ОСОБА_20 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, завдавши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 47 623 грн. 03 коп.

Він же, близько 13 години 30 хвилин 12 серпня 2015 року, діючи умисно і з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та власника, шляхом зламу внутрішнього замка вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_6 , що належить потерпілій ОСОБА_17 , звідки повторно таємно викрав золоті вироби, а саме: золоту обручку 585 проби вагою 3 г вартістю 3 150 грн., золотий перстень із рожевим камінцем вагою 4 г вартістю 4 200 грн. та кошти в сумі 700 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальних збитків на загальну суму 8 050 грн.

Також близько 16 години 26 листопада 2015 року ОСОБА_15 із умислом на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в будинку АДРЕСА_7 , пошкодив серцевину замка до вхідних дверей квартири АДРЕСА_8 за допомогою раніше заготовлених викрутки і розвідного ключа та проник до вказаного житла, звідки умисно таємно з корисливих мотивів повторно вчинив таємне викрадення особистих речей потерпілої ОСОБА_34 : ноутбука марки «Samsung» чорного кольору вартістю 3 040 грн., мобільного телефону марки «Iphonе 5 S» вартістю 1 700 грн., мобільного телефону марки «НТС» вартістю 2000 грн., мобільного телефону марки «Alcatel» вартістю 500 грн. та із викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 7 240 грн.

Крім того, біля 12 години 27 листопада 2015 року підсудний ОСОБА_15 за умислом на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в будинку АДРЕСА_9 , умисно за допомогою раніше заготовлених викрутки та розвідного ключа пошкодив серцевину замка до вхідних дверей квартири АДРЕСА_10 та проник до неї, звідки умисно повторно таємно з корисливих мотивів вчинив крадіжку особистих речей потерпілого ОСОБА_37 - ноутбука марки «Lifebook» чорного кольору вартістю 4 179 грн. 80 коп., та із викраденим з місця вчинення злочину зник.

Вказаними умисними діями обвинувачений ОСОБА_15 вчинив злочини (кримінальні правопорушення), передбачені ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинені повторно.

Обвинувачений ОСОБА_16 біля 15 години 26 лютого 2015 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_11 , де шляхом розбиття скла ванної кімнати незаконно, умисно проник до будинку, звідки таємно, з корисливих мотивів викрав 3 000 грн., нетбук «Asus» вартістю 3 500 грн., планшет «IPad» вартістю 960 грн., фотоапарат «ES 80 Samsung» вартістю 700 грн., золотий ланцюжок вагою 3 г вартістю 1500 грн., золотий хрестик вагою 1 г вартістю 500 грн., золоту обручку вагою 2 г вартістю 1000 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_38 матеріальних збитків на загальну на суму 11 160 грн., після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник.

Вказаними умисними діями ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Також біля 13 години 03 березня 2015 року, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_16 шляхом пошкодження серцевини замка вхідних дверей незаконно, умисно проник до квартири АДРЕСА_12 , звідки таємно, з корисливих мотивів повторно викрав ноутбук «Asus А52D» вартістю 2 080 грн. та ноутбук «Asus X52H» вартістю 1700 грн. з дротами живлення і комп`ютерними мишками, фотоапарат «Nikon L 810 Black» вартістю 1 400 грн. та чоловічу сумку із шкірозамінника вартістю 400 грн., в якій знаходилися паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_39 , серії НОМЕР_1 та закордонний паспорт на ім`я останнього, чим завдав потерпілій ОСОБА_31 матеріальних збитків на загальну суму 5 580 грн., після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник.

Він же 06 березня 2015 року близько 14 години 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження серцевини замка вхідних дверей незаконно, умисно проник до квартири АДРЕСА_13 , звідки таємно, з корисливих мотивів повторно викрав монітор марки «Asus VW 199» вартістю 2 500 грн. та веб-камеру марки «Sveiv IC 300» вартістю 200 грн., чим завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_33 на загальну суму 2 700 грн., після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник.

Також в період часу з 07 березня 2015 року до 19 години 40 хвилин 10 березня 2015 року (більш точно не встановлено), маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_16 шляхом пошкодження серцевини замка вхідних дверей незаконно, умисно проник до квартири АДРЕСА_14 , звідки таємно, з корисливих мотивів повторно викрав кошти в сумі 400 грн., золотий ланцюжок довжиною 54 см 583 проби вартістю 1 103 грн., золотий кулон у вигляді підкови 583 проби вартістю 440 грн., золоту каблучку 583 проби вартістю 1 207 грн., а також системний блок, чим завдав потерпілій ОСОБА_19 матеріальних збитків на загальну суму 3 150 грн., після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник.

Він же близько 10 години 30 хвилин 07 березня 2015 року, перебуваючи в АДРЕСА_15 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів шляхом злому вхідних дверей проник до кв. АДРЕСА_16 , де проживає потерпілий ОСОБА_40 , звідки повторно таємно викрав нетбук «ASUS ATOM» вартістю 1 440 грн., золоті прикраси: каблучку з камінцем вагою 3,92 г 583 проби вартістю 1 595 грн., каблучку з камінцем вагою 3,43 г 500 проби вартістю 1 339 грн., сережки вагою 0,89 г 585 проби вартістю 422 грн., сережку вагою 1,32 г 585 проби вартістю 626 грн., хрестик вагою 1,28 г 585 проби вартістю 607 грн., сумочку чоловічу вартістю 200 грн. з документами, після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, завдавши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 6 229 грн.

Вказаними умисними діями ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно і поєднане з проникненням у житло.

Крім того, біля 10 години 11 березня 2015 року обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , перебуваючи по АДРЕСА_17 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів шляхом злому замка вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_18 потерпілої ОСОБА_41 , звідки повторно таємно викрали телевізор «SAMSUNG UE32D» вартістю 5705 грн. 80 коп. та TV тюнер «EUROSKY ES 4050» вартістю 440 грн., після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли, завдавши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 6145 грн. 80 коп.

Також біля 10 години 23 червня 2015 року обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_14 за попередньою змовою між собою та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебували поряд з п`ятиповерховим будинком АДРЕСА_11 , де ОСОБА_14 умисно залишився на майданчику п`ятого поверху вказаного будинку, щоб попередити спільників у разі небезпеки, а ОСОБА_15 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, шляхом пошкодження серцевини замка вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_19 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, а ОСОБА_15 повторно, вчинили крадіжку грошових коштів в сумі 2 000 грн., 2 300 доларів США, що становить 50 068 грн. 01 коп., та 1 000 євро, що становить 24 696 грн. 59 коп., які належать потерпілому ОСОБА_26 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, спричинивши останньому матеріальних збитків на загальну суму 76 764 гривні 60 коп.

Підсудний ОСОБА_15 14 липня 2015 року близько 11 години 30 хвилин за попередньою змовою та разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, перебуваючи поряд з багатоповерховим будинком АДРЕСА_20 , шляхом пошкодження серцевини замка вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_21 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів повторно вчинили крадіжку мобільного телефону «Nokia XL Dual SIM» вартістю 2 300 грн., мобільного телефону «Fly Q 200» вартістю 890 грн., силіконового чохла до мобільного телефону «Nokia XL Dual SIM» вартістю 90 грн., сім-картки оператора мобільного зв`язку «Life» вартістю 25 грн., сім-картки оператора мобільного зв`язку «Kyivstar» вартістю 25 грн., пари золотих сережок вагою 1,2 г 585 проби вартістю 560 грн. 66 коп., золотої обручки вагою 1,5 г 585 проби вартістю 700 грн. 85 коп., золотого ланцюжка вагою 1 г 585 проби вартістю 467 грн. 23 копійки, двох золотих коронок, кожна вагою 1 г, 585 проби всього на загальну суму 934 грн. 46 коп., що належать потерпілій ОСОБА_27 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, спричинивши останній матеріальних збитків на загальну суму 5 993 грн. 20 коп.

Також ОСОБА_15 біля 14 год. 21 липня 2015 року за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом злому замка на вхідних дверях квартири АДРЕСА_22 , що належить потерпілому ОСОБА_28 , проник всередину вказаної квартири, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів повторно викрав грошові кошти в сумі 12 000 грн., чим завдав майнової шкоди ОСОБА_28 на вказану суму.

Приблизно о 14 год. 18 серпня 2015 року обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 за попередньою змовою між собою про повторне таємне викрадення чужого майна перебували поряд з багатоповерховим будинком АДРЕСА_23 , де ОСОБА_42 залишився на першому поверсі спостерігати за обстановкою щоб попередити своїх спільників у разі виникнення небезпеки, а ОСОБА_43 і ОСОБА_44 піднялися на третій поверх і шляхом пошкодження серцевини замка вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_24 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів повторно вчинили крадіжку золотого ланцюжка вагою 3 г 585 проби вартістю 1 362 грн. 33 коп., золотого браслета вагою 6 г 585 проби вартістю 2 724 грн. 66 коп., золотої каблучки вагою 2 г 585 проби вартістю 908 грн. 22 коп., золотої каблучки вагою 2,5 г 585 проби вартістю 1 135 грн. 28 коп., золотої каблучки вагою 3 г 585 проби вартістю 1 362 грн. 33 коп., золотого ланцюжка вагою 5 г 585 проби вартістю 2 270 грн. 55 коп., золотого хрестика вагою 2,5 г 585 проби вартістю 1 135 грн. 28 коп., грошових коштів в сумі 2 000 грн. і 300 доларів США, що становить 6 605 грн. 40 коп., ноутбука «Acer Aspire 5557» вартістю 8 850 грн. та фотокамери «Nikon D5100» вартістю 9 200 грн., що належать потерпілій ОСОБА_23 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, спричинивши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 35 554 грн. 05 коп.

Зазначеними умисними діями обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вчинили злочини (кримінальні правопорушення), передбачені ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно і поєднане з проникненням у житло.

Окрім того, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_13 повторно, за попередньою змовою між собою та з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, біля 14 години 30 липня 2015 року шляхом пошкодження серцевини замка вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_25 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів повторно вчинили крадіжку 2 030 канадських доларів, що становить 34 589 грн. 17 коп., 150 австралійських доларів, що становить 2 418 грн. 30 коп., 8 000 доларів США, що становить 176 584 гривні 00 коп., 5 000 грн., а також ювелірних виробів із золота: пари сережок 583 проби вагою 3,69 г вартістю 1 631 грн. 39 коп., пари сережок 585 проби вагою 1,89 г вартістю 838 грн. 44 коп., пари сережок 583 проби вагою 1,38 г вартістю 610 грн. 11 коп., каблучки 583 проби вагою 5,57 г вартістю 2 462 грн. 55 коп., ланцюжка довжиною 58 см 583 проби вагою 3,21 г вартістю 1 419 грн. 17 коп., кулона 583 проби вагою 0,6 г вартістю 265 грн. 27 коп., кулона 583 проби вагою 0,96 г вартістю 424 грн. 43 коп., каблучки 583 проби вагою 1,37 г вартістю 605 грн. 69 коп., обручки 583 проби вагою 2,46 г вартістю 1 087 грн. 59 коп., восьми коронок 809 проби загальною вагою 6,96 г на загальну вартість 4 275 грн. 18 коп., каблучки з золота 585 проби вагою 2,28 г вартістю 1 011 грн. 45 коп., золотої обручки 583 проби вагою 4 г вартістю 1 768 грн. 44 коп., золотого тризуба розміром 0,5х05 мм 585 проби вагою 2 г вартістю 887 грн. 24 коп., хрестика з розп`яттям 583 проби вагою 3 г вартістю 1 326 грн. 33 коп., годинника із ланцюжком 583 проби загальною вагою 13 г вартістю 5 747 грн. 43 коп., також кишенькового годинника з ланцюжком №824199 вартістю 300 грн., хрестика вагою 3 г вартістю 180 грн., що належать потерпілому ОСОБА_22 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, спричинивши останньому матеріальних збитків на загальну суму 243 432 грн. 18 коп., що становить 399,7 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та є у великих розмірах.

Цими своїми умисними діями підсудні ОСОБА_15 і ОСОБА_13 вчинили кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно, у великих розмірах.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_15 близько 12 год. 35 хв. 12 серпня 2015 року, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_26 , підійшов до квартири АДРЕСА_27 , яка на праві власності належить потерпілій ОСОБА_45 , і з умислом на незаконне проникнення до житла, таємно, не маючи дозволу володільця на перебування у вказаній квартирі, зламавши внутрішній замок у вхідних дверях, порушуючи конституційне право власника на недоторканість житла, передбачене ст. 30 Конституції України, незаконно проник всередину вказаної квартири.

Цими умисними діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення в житло.

Раніше неодноразово судимий обвинувачений ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що відносно нього ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015 р. встановлено адміністративний нагляд строком на один рік із встановленням наступних обмежень: заборонено вихід з будинку за місцем проживання з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня; заборонено виїзд за межі міста, району в особистих справах; зобов`язано з`являтися на реєстрацію до органів внутрішніх справ чотири рази на місяць. Однак останній умисно, всупереч встановленим обмеженням, самовільно, без дозволу та повідомлення Маньківського РВ УМВС України в Черкаській області, залишив місце свого постійного проживання по АДРЕСА_2 і з 03 серпня 2015 року з метою ухилення від адміністративного нагляду виїхав до м. Черкаси, чим грубо порушив обмеження, встановлені йому адміністративним наглядом.

Зазначеними умисними діями обвинувачений ОСОБА_13 вчинив злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ст. 395 КК України - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Також обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , попередньо домовившись про розбійний напад на потерпілу ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з метою подальшого заволодіння її грошовими коштами, перебуваючи 21 лютого 2016 року за адресою: АДРЕСА_28 , підготувалися до вчинення вказаного кримінального правопорушення шляхом попереднього вивчення місця вчинення злочину, а саме: близько 16 години зайшли до під`їзду №1 вищевказаного будинку, піднялися на міжповерховий майданчик між 3 та 4 поверхами, де стали очікувати на потерпілу ОСОБА_47 .

Близько 16 години 30 хвилин 21.02.2016 р. обидва підсудні, перебуваючи на майданчику між 3 та 4 поверхами, маючи умисел вчинення розбою на ОСОБА_48 з метою заволодіння її коштами, дочекалися поки потерпіла зайшла до під`їзду №1 будинку АДРЕСА_29 і піднялась на третій поверх, де розташовувалася її квартира під АДРЕСА_30 , після чого ОСОБА_15 спустився на майданчик 3 поверху, залишивши ОСОБА_13 на майданчику між 3 та 4 поверхами для спостереження за обстановкою та попередження в разі появи сторонніх осіб, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів і, виходячи за межі досягнутої з ОСОБА_13 домовленості, бажаючи настання смерті потерпілої ОСОБА_48 , здійснив два постріли з обріза гладкоствольної рушниці в область живота потерпілої ОСОБА_48 , заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних дробових поранень живота з ушкодженням внутрішніх органів, від яких настала смерть останньої, після чого ОСОБА_13 спустився слідом за ОСОБА_15 , забрав у потерпілої сумку з коштами, після чого вони удвох з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Зазначеними умисними діями ОСОБА_15 і ОСОБА_13 вчинили злочин (кримінальне правопорушення), передбачене ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_15 , крім того злочин, передбачений п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів.

Також у період з 20 по 21 лютого 2016 року за невстановлених обставин і невстановленим способом ОСОБА_15 , готуючись до вчинення розбійного нападу в м. Каневі разом з ОСОБА_13 , без передбаченого законом дозволу придбав і зберігав обріз мисливської рушниці, який є гладкоствольною вогнепальною зброєю обрізом гладкоствольної двоствольної мисливської рушниці із вертикально-спареними стволами 12 калібру моделі ТОЗ-34ЕР промислового виробництва СРСР, промислові Т №9831 (стволи), Е №9831 (колодка), в конструкцію якої саморобним способом внесені зміни шляхом вкорочення стволів і видалення прикладу, та придатний для стрільби.

Цими умисними діями обвинувачений ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 263 КК України придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Він же у невстановлені час та спосіб заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 15.09.2001 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після чого з метою його подальшого використання у власних інтересах незаконно шляхом відклеювання видалив попередні фотознімки ОСОБА_50 на 1 та 3 сторінках зазначеного паспорту і наклеїв на їх місця два фотознімки розмірами 3х4 см зі своїм зображенням, після чого 26 лютого 2016 р. був затриманий працівниками поліції за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. В ході затримання та особистого обшуку ОСОБА_15 у нього виявлено та вилучено вищевказаний паспорт громадянина України, в першопочатковий зміст якого вносилися зміни шляхом видалення попередніх фотознімків на 1 та 3 сторінках та з подальшим наклеюванням фотознімків.

Зазначеними умисними діями підсудний ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 358 КК України підроблення документу, який видається та посвідчується установою, який надає права, з метою його використання.

Також ОСОБА_15 , утримуючись під вартою на підставі ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2016 р. у кримінальному провадженні №0000139 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, в період з 02 до 03 години 19 квітня 2016 року, маючи умисел, спрямований на вчинення втечі з-під варти з камери №4 ізолятора тимчасового тримання осіб, що перебувають у попередньому ув`язненні Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, що розташований по вулиці Перемоги, 13, у м. Сміла Черкаської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, уникаючи зони спостереження відеокамери, розташованої у камері, яка заздалегідь була розвернута до стіни, тим самим скориставшись відсутністю належного контролю за ним з боку співробітників ізолятора тимчасового тримання осіб, що перебувають у попередньому ув`язненні Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, проліз у вікно, металеві грати на якому були заздалегідь пошкоджені, самовільно незаконно залишив таким чином територію ізолятора тимчасового тримання осіб, що перебувають у попередньому ув`язненні Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Вказаними умисними діями обвинувачений ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 393 КК України втеча з-під варти, вчинена особою, що перебуває в попередньому ув`язненні.

Обвинувачені визнали свою вину у вчиненні злочинів частково, пояснивши, що вони вчиняли деякі злочини, у вчиненні інших злочинів винуватими себе не визнали і показали наступне.

ОСОБА_15 : він дійсно шляхом пошкодження замків на вхідних дверях і проникнення до житла повторно таємно викрав чуже майно потерпілих ОСОБА_51 в м. Сміла 13.06.2015 р., ОСОБА_52 в м. Ватутіне 12.08.2015 р., Карахім 26.11.2015 р. і Багнюка в м. Черкаси 27.11.2015 р. і вину свою визнає повністю. 12.08.2015 р. він шляхом зламу дверного замка незаконно проник до житла потерпілої ОСОБА_53 в м. Ватутіне. Він визнає себе винним у тому, що вчинив утечу з-під варти 19.04.2016 р., а також у тому, що умисно підробив шляхом переклеювання фотографій паспорт громадянина України, який зберігав при собі до затримання. Разом із ОСОБА_54 та іншою особою вчинив 23.06.2015 р. крадіжку майна потерпілого ОСОБА_55 в м. Сміла з проникненням до житла. Також аналогічним способом вчинив 11.03.2015 р. крадіжку майна потерпілої ОСОБА_56 в с. Геронимівка, але без участі свого брата ОСОБА_57 , який не знав про його злочинні наміри і очікував на вулиці. Сам без участі іншої особи таємно з проникненням 14.07.2015 р. до житла потерпілої ОСОБА_58 в м. Сміла і 21.07.2015 р. потерпілого ОСОБА_59 в м. Каневі викрав чуже майно. Разом із ОСОБА_60 , але без участі ОСОБА_61 , який не знав про їх злочинні наміри, викрав 18.08.2015 р. чуже майно із житла потерпілої ОСОБА_62 в м. Сміла. 30.07.2015 р. разом із ОСОБА_60 , але без участі третьої особи, проникли в житло ОСОБА_63 в м. Сміла і вчинили крадіжку коштів, виробів із дорогоцінних металів та іншого майна. У вчиненні вказаних злочинів винуватість визнає частково, заперечуючи участь у них зазначених осіб. До незаконного володіння вогнепальною зброєю (обрізом), до розбійного нападу і вбивства потерпілої ОСОБА_64 в м. Каневі 21.02.2016 р. він не причетний. Також він не вчиняв таємного викрадення чужого майна у потерпілих ОСОБА_18 15.11.2015 р., ОСОБА_65 15.02.2016 р., ОСОБА_66 19.02.2016 р., ОСОБА_67 ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Черкаси.

ОСОБА_13 : визнає, що ухилився від адміністративного нагляду і покинув місце постійного проживання та виїхав у м. Черкаси, не повідомивши органи міліції. 18.08.2015 р. він разом з ОСОБА_15 шляхом зламу замка проник в житло потерпілої ОСОБА_62 в м. Сміла і таємно викрав її майно. Вину свою у вчиненні вказаних злочинів визнає повністю. Також 30.07.2015 р. разом із ОСОБА_15 , але без участі третьої особи, він також проник в квартиру потерпілого ОСОБА_63 і здійснив крадіжку його майна. Винуватість свою визнає частково, заперечує участь у вчиненні злочину іншої особи. Він не визнає свою вину у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї, а також у вчиненні розбійного нападу та вбивстві 21.02.2016 р. потерпілої ОСОБА_64 в м. Каневі.

ОСОБА_14 : 23.06.2015 р. разом із ОСОБА_15 та іншою особою вони вчинили крадіжку чужого майна потерпілого ОСОБА_55 в м. Сміла, під час якої він перебував на сходах в під`їзді, а до квартири безпосередньо проникли його спільники. 18.08.2015 р. він на автомобілі підвіз ОСОБА_68 і ОСОБА_15 до одного з будинків в м. Сміла і очікував їх, а потім вони повернулись з якимись речами, не повідомляючи йому про те, що викрали їх. На зворотному шляху були затримані працівниками міліції, які незаконно затримали його і підкинули наркотик в автомобіль, до якого він не причетний. Не визнає себе винуватим у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_62 і в незаконних операціях з наркотичним засобом.

ОСОБА_16 : визнав повністю себе винним у вчиненні з проникненням до житла таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_69 26.02.2015 р., ОСОБА_70 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_71 ІНФОРМАЦІЯ_10 в м. Сміла. Крадіжки майна потерпілих Ярової в м. Сміла в березні 2015 р., Завіського 07.03.2015 р. та Портенко 11.03.2015 р. в с. Геронимівка Черкаського району він не вчиняв, але підвозив в це село 11.03.2015 р. свого брата ОСОБА_72 , не знаючи, що той має намір вчинити крадіжку.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_16 у вчиненні зазначених у вироку злочинів (кримінальних правопорушень) доведена з урахуванням наступного.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України (далі КПК) суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд роз`яснив ці положення сторонам обвинувачення і захисту, а також потерпілим, які з`явилися в судове засідання, а також пересвідчився, що вони правильно зрозуміли вказану норму закону.
Суд враховує судову практику щодо випадків змушеного судового розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого і виходить з наступного. Сторона обвинувачення, на яку відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК, повинна забезпечити явку потерпілих, показання яких могло мати ключове значення при доказуванні винуватості обвинуваченого. Верховний Суд у своїх постановах від 2 квітня 2019 року (провадження № 51-5008км18), від 15 травня 2019 року (провадження № 51-8984км18) дійшов до висновків про те, що якщо суд першої інстанції вжив усіх можливих і необхідних заходів для повідомлення потерпілих та забезпечення їх явки та явки свідка до суду, однак через їх неодноразову неявку до суду був позбавлений можливості провести їх допит для встановлення обставин події та причетності обвинуваченого, то у суду першої інстанції були підстави для ухвалення рішення з урахуванням наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні. Так, хоча суд дійсно повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їх прав і обов`язків, але це не означає, що саме на суд покладено безумовний обов`язок забезпечити участь потерпілих, показання яких є ключовим доказом обвинувачення, оскільки доказування вини особи, а отже надання відповідних доказів суду, за законом є обов`язком сторони обвинувачення. Суд належним чином повідомляв усіх потерпілих про дату, час і місце проведення судових засідань. Крім того, після зміни прокурором обвинувачення усі потерпілі без винятку отримали копію відповідного процесуального документа і не скористались своїм правом підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, про що надали суду заяви. Отже, потерпілі знали, що у місцевому суді здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження. Європейський суд у справах людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці доходив висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року п. 27, «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року п.41). Вказане свідчить про відсутність зацікавленості у розгляді кримінального провадження потерпілих, які, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, жодного разу не з`явились в судові засідання.

По епізодах викрадення чужого майна у потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_34 , ОСОБА_26 і ОСОБА_37 обвинувачений ОСОБА_15 винуватим себе визнав і показав, що він повторно з проникненням до житла потерпілих таємно викрав чуже майно. Він і ОСОБА_42 визнали, що удвох таємно з проникненням до житла викрали чуже майно у потерпілого ОСОБА_55 .

Крім того, суд отримав показання потерпілих, які пояснили:

ОСОБА_17 12.08.2015 р. вона виявила зламані замки в дверях її квартири, з якої викрадено золоті обручку і перстень з рубіном, а також гроші;

ОСОБА_20 13.06.2015 р. під час її тимчасової відсутності невідомий зламав дверний замок і проник до квартири, звідки викрав вироби із золота: обручки, сережки, кулон, монети, а також ноутбук, який було повернуто міліцією;

ОСОБА_26 23.06.2015 р. у період його тимчасової відсутності невідомі зламали замок на дверях квартири, звідки викрали кошти у гривнях, доларах США і євро;

ОСОБА_34 26.11.2015 р. невідомий, зламавши замок на дверях її квартири, проник до житла і таємно викрав ноутбук «Самсунг» і кілька мобільних телефонів.

При огляді 13.06.2015 р. місця події встановлено, що замок на вхідних дверях квартири потерпілої ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_31 пошкоджений, чим об`єктивно підтверджено спосіб проникнення до житла (т.14 а.с.7-12).

За висновками криміналістичної експертизи вилучені при огляді місця події сліди пальців рук залишені не ОСОБА_15 , а іншою особою (т.18 а.с.234-238), що не свідчить про його непричетність до злочину, адже він визнав себе винуватим і, крім того, згідно з протоколом огляду 04.07.2015 р. у ОСОБА_15 вилучено ноутбук «Асус» із зарядним пристроєм (т.14 а.с. 21), які були повернуті потерпілій.

Вартість ноутбука та виробів із золота підтверджена відповідними довідками на а.с.30-31 у т. 14).

23.06.2015 р. оглянуто квартиру потерпілого ОСОБА_26 у АДРЕСА_32 і виявлено пошкодження врізного замка на вхідних дверях (т.14 а.с.60-62).

Під час огляду 26.11.2015 р. місця події в квартирі АДРЕСА_33 , де проживає потерпіла ОСОБА_34 , виявлено пошкодження замків на дверях до тамбура і квартири, частини замка виявлені на підвіконні у під`їзді, в квартирі речі домашнього вжитку розкидані, чим об`єктивно підтверджено спосіб проникнення до житла (т. 16 а.с.63-73).

Наявність у потерпілої ОСОБА_34 ноутбука підтверджено копією наданого нею документа на а.с.75 т.16.

Оглядом квартири потерпілого ОСОБА_37 за адресою: АДРЕСА_34 встановлено пошкодження замка на дверях до житла, чим об`єктивно підтверджено незаконність проникнення до житла потерпілого.

Потерпілий надав органу досудового розслідування копії документів на викрадений ноутбук (т.16 а.с.84-86).

При огляді місця події 12.08.2015 р. квартири потерпілої ОСОБА_17 в АДРЕСА_35 виявлено зламану серцевину замка на дверях помешкання (т.19 а.с.103-112).

Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_15 вказав місце і спосіб проникнення до житла потерпілої ОСОБА_52 , а також предмети викрадення гроші, обручку, перстень (т.19 а.с.127-133).

Обвинувачений ОСОБА_14 під час слідчого експерименту відтворив обставини вчинення ним, ОСОБА_73 і ще однією особою викрадення майна у Ночевного, при чому він спостерігав за навколишньою обстановкою, а його спільники безпосередньо проникли до житла потерпілого.

Вартість викрадених у потерпілих ОСОБА_74 і ОСОБА_75 ноутбуків визначена товарознавчими експертизами (т.17 а.с. 73-75, 79-82).

Зазначені докази наряду з визнанням обвинуваченим ОСОБА_15 своєї винуватості у вчиненні крадіжок чужого майна у потерпілих ОСОБА_51 , ОСОБА_74 , ОСОБА_52 і ОСОБА_75 , а також визнанням обвинуваченими ОСОБА_15 і ОСОБА_54 крадіжки у потерпілого ОСОБА_55 , дозволяють суду дійти до висновку про доведеність того, що обвинувачені ОСОБА_15 (повторно) і ОСОБА_14 за попередньою змовою між собою та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з проникненням до житла таємно викрали чуже майно потерпілого ОСОБА_26 , а також, що обвинувачений ОСОБА_15 з проникненням до житла повторно таємно викрав чуже майно потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_34 і ОСОБА_76 . Їх дії необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України.

По епізодах викрадення майна потерпілих ОСОБА_77 , ОСОБА_31 , ОСОБА_19 та ОСОБА_78 :
Потерпіла ОСОБА_19 показала, що в період із 7 по 10.03.2015 р. невідома особа шляхом зламу замка проникла до її квартири і викрала прикраси із золота і системний блок від комп`ютера. Згодом системний блок було вилучено у брата обвинуваченого ОСОБА_16 і їй повернуто.

Під час огляду помешкання потерпілої за адресою: АДРЕСА_36 виявлено пошкодження дверного замка, сліди обшуку квартири, а також вилучено сліди пальця руки та низу взуття (т.7 а.с.209-211).

Згідно з протоколом огляду житла за письмовою згодою володільця за місцем проживання ОСОБА_15 11.03.2015 р. вилучено системний блок від комп`ютера (т.8 а.с.22-23).

Згідно з висновками криміналістичної експертизи виявлений при огляді помешкання потерпілої ОСОБА_79 слід пальця руки залишений не ОСОБА_15 і не ОСОБА_16 , а іншою особою (т.7 а.с.223-225), що не свідчить про непричетність ОСОБА_16 до цього злочину, тому що слід пальця руки вилучено на розташованій зовні квартири кнопці електродзвінка і він міг бути залишений не злочинцем.

При огляді 26.02.2015 р. місця події в будинку АДРЕСА_11 виявлено пошкодження скла у ванній кімнаті і сліди обшуку в будинку потерпілого ОСОБА_69 (т.7 а.с.168-170).

Вартість виробів із золота станом на 26.02.2015 р. підтверджена довідкою на а.с.196 т.7.

Потерпіла ОСОБА_33 показала суду, що у березні 2015 р. у період її відсутності відбулось проникнення до її житла, з якого викрадено монітор і веб-камеру.

З протоколу огляду місця події (т.7 а.с.201) встановлено, що 07.03.2015 р. в квартирі потерпілої ОСОБА_71 АДРЕСА_37 пошкоджено замок на вхідних дверях, у помешканні виявлено слід низу взуття, а також наявність системного блоку і клавіатури без монітора.

Потерпіла ОСОБА_31 показала, що вдень 03.03.2015 р. виходила з дому і біля будинку бачила ОСОБА_80 та іншу особу, зовні схожу на ОСОБА_81 , а потім виявила сліди проникнення до її квартири, з якої викрадено два ноутбука, фотоапарат і сумку з документами її чоловіка.

При огляді квартири потерпілої за адресою: АДРЕСА_38 виявлено пошкодження дверного замка, виявлено слід низу взуття (т. 7 а.с.180).

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотографіями потерпіла ОСОБА_70 впізнала 06.05.2015 р. ОСОБА_15 , який у день крадіжки разом з іншою особою довго стояв біля її будинку, а потім зайшов до під`їзду. Разом з тим, вона не впізнала за фотознімками ОСОБА_16 (т.8 а.с.72-75).

Остання обставина не свідчить про невинуватість ОСОБА_16 , тому що під час слідчого експерименту він відтворив обставини вчинення вказаного злочину (т.8 а.с.76-78).

Після допиту потерпілої ОСОБА_16 і ОСОБА_15 показали, що вони дійсно зіткнулись із кимсь із мешканців будинку у під`їзді, а потім вчинили крадіжку майна потерпілої ОСОБА_70 , серед яких був паспорт її чоловіка, який згодом вилучили в їх житлі. Разом з тим, суд виходить із того, що ОСОБА_15 не висунуто обвинувачення у вчиненні цього злочину, а ОСОБА_16 обвинувачується у тому, що він викрав це майно сам, тому здійснює судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення.

Наявність у власності потерпілої ОСОБА_70 ноутбуків і фотоапарата, а також їх вартість підтверджена копіями паспортів і гарантійного талона на вказану техніку і висновком спеціаліста (т.7 а.с. 191, т.8 а.с.98-102).

Під час слідчих експериментів обвинувачений ОСОБА_16 упевнено вказав місце і спосіб вчинення таємного викрадення чужого майна у потерпілих ОСОБА_70 , ОСОБА_79 , ОСОБА_71 і ОСОБА_69 з проникненням до їх житла (т. 8 а.с. 76-87). Ці слідчі дії проведені за участю захисника обвинуваченого, що унеможливлювало незаконний вплив на нього.

Згідно з довідкою ломбарду (т.7 а.с.197-198) обвинувачений ОСОБА_16 04.03.2015 р. здав до ломбарду ноутбук, аналогічний викраденому у ОСОБА_70 ; а його брат ОСОБА_15 у цей же день здав інший такий ноутбук. Крім того, ОСОБА_15 26.02., 06.03.2015 здав до ломбарду ноутбук і фотоапарат, які аналогічні тим, що викрадені у потерпілого ОСОБА_69 ; 06.03.2015 р. він здав монітор, який викрадений у потерпілої ОСОБА_71 , а 09.03.2015 р. кулон, який викрадений у потерпілої ОСОБА_79 .

Наведені докази свідчать про безпосереднє вчинення ОСОБА_16 указаних злочинів, а та обставина, що частину викраденого майна ОСОБА_15 здав до ломбарду, свідчить лише про збут ним майна, викраденого його братом.

Проаналізувавши кожен з цих доказів та їх сукупність, а також показання підсудного ОСОБА_16 про визнання ним винуватості у викраденні чужого майна у потерпілих ОСОБА_70 , ОСОБА_69 і ОСОБА_71 , суд приходить до переконання в тому, що винуватість ОСОБА_16 у тому, що він таємно викрав чуже майно потерпілого ОСОБА_77 , проникнувши в його будинок, а також з проникненням до житла потерпілих ОСОБА_31 , ОСОБА_33 , ОСОБА_19 повторно таємно викрав чуже майно, доведена, і його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України.

Водночас суд визнає недопустимим доказом протокол огляду житла, в ході якого вилучено паспорт ОСОБА_82 , тому що суду не надано підтвердження законності проникнення до житла (т.8 а.с.16-21). Зайнята обвинуваченим ОСОБА_16 позиція по запереченні вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_79 спростовується наведеними доказами, зокрема протоколом слідчого експерименту і довідкою ломбарду.

По епізоду незаконного проникнення до житла потерпілої ОСОБА_83 .
При огляді місця події 12.08.2015 р. виявлено сліди проникнення до квартири АДРЕСА_39 та зафіксовано пошкодження серцевини замка, викинуті речі з місця їх зберігання, вивалено сліди пальців рук (т. 19 а.с. 53-67).

За висновками криміналістичної дактилоскопічної експертизи один із виявлених на місці події слідів залишений обвинуваченим ОСОБА_15 (т.19 а.с.93-98).

Під час слідчого експерименту цей обвинувачений вказав місце і спосіб незаконного проникнення до житла потерпілої ОСОБА_53 (т.19 а.с.119-126).

Проаналізувавши зазначені докази, суд приходить до висновку про доведеність винуватості підсудного ОСОБА_15 у тому, що він незаконно проник до житла потерпілої ОСОБА_45 , чим вчинив умисний злочин, передбачений ч.1 ст. 162 КК України. Незважаючи на наявні в досліджених доказах дані про те, що цей злочин обвинувачений учинив групою осіб, обвинувачення йому про це не висувалось, тому суд у відповідності до положень ч.1 ст. 337 КПК виносить вирок лише у межах висунутого обвинувачення.

По епізодах викрадення чужого майна потерпілих ОСОБА_27 і ОСОБА_28 :
обвинувачений ОСОБА_15 винуватим себе визнав і показав, що він повторно сам, тобто без участі інших осіб, з проникненням до житла потерпілих таємно викрав чуже майно.

Потерпіла ОСОБА_27 показала, що 14.07.2015 р. вона на нетривалий час вийшла з будинку, біля якого помітила раніше невідомого їй обвинуваченого ОСОБА_15 , якого упізнала під час досудового розслідування, разом із іншою особою, а коли повернулась виявила проникнення до її квартири, звідки викрадено мобільні телефони, золоті сережки, ланцюжок, обручку, зубні коронки.

Згідно із протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками потерпіла ОСОБА_27 упізнала підсудного ОСОБА_15 (т.14 а.с.77).

При огляді місця події у квартирі потерпілої за адресою: АДРЕСА_40 , виявлено пошкодження замка на дверях і порушене звичне місце знаходження речей (т.14 а.с.68-70).

Вартість викрадених мобільних телефонів і виробів із золота підтверджена довідками на а.с.79-80 т. 14.

Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_15 , визнаючи свою вину у цьому злочині, заперечує участь у його вчиненні інших осіб, суд із показань потерпілої впевнився у тому, що обвинувачений перебував біля її житла удвох із особою. З обвинуваченим ОСОБА_54 проведено слідчий експеримент, під час якого він відтворив обставини, коли неподалік станції ім. Т.Шевченка в м. Сміла ОСОБА_15 разом із іншою особою відлучились, а невдовзі повернулись із телефонами «Fly» білого кольору, який ОСОБА_44 викинув, а також « ОСОБА_84 » (т.15 а.с.118). Крім того, ОСОБА_43 на наступний день після викрадення майна потерпілої здав до одного з ломбардів її викрадений мобільний телефон «Nokia XL Dual SIM» (т.14 а.с.73). Зважаючи на ці докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_15 таємно повторно з проникненням до житла викрав чуже майно потерпілої ОСОБА_58 за попередньою змовою з іншою особою, чим вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України. При цьому суд виключає з обвинувачення викрадення золотого хрестика, тому що потерпіла в судовому засіданні пояснила, що цей предмет не викрадався, а вона його знайшла після огляду місця події.

Потерпілий ОСОБА_28 показав, що в період тимчасової відсутності членів його сім`ї вдома невідомі проникли до його квартири, звідки викрали 12 000 грн.

У протоколі огляду місця події від 21.07.2015 р. зафіксовано, що в квартирі АДРЕСА_22 пошкоджено замок на дверях, в житлі речі викинуті зі своїх місць, виявлено слід пальця руки (т.19 а.с.5-15).

За висновками криміналістичної експертизи на вилученому з місця події дверному замку наявні сліди інструментів (знарядь злому) т.19 а.с.15-24.

Наведене об`єктивно підтверджує незаконне вторгнення до житла потерпілого та викрадення його майна.

Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_15 детально вказав місце, час і спосіб проникнення до квартири потерпілого разом з іншими особами та викрадення коштів, при чому він безпосередньо до квартири не проникав (т.19 а.с.35-41).

Наведені докази достатні для того, щоб вважати доведеним, що ОСОБА_15 таємно повторно з проникненням до житла викрав чуже майно потерпілого ОСОБА_59 за попередньою змовою з іншими особами, чим вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України. Невизнання в суді вчинення злочину разом з іншими особами пояснюється бажанням обвинуваченого вигородити своїх спільників і уникнути відповідальності за вчинення злочину з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб.

Протокол упізнання свідком ОСОБА_85 ОСОБА_15 , якого він бачив у під`їзді 21.07.2015 р. разом з іншими особами, суд не бере до уваги, тому що сторона обвинувачення не надала суду цього свідка для допиту, під час якого суд міг би пересвідчитись у правильності інформації, яка міститься у протоколі цієї слідчої дії.

По епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_86
обвинувачений ОСОБА_16 винуватим себе не визнав і показав, що крадіжку не вчиняв, а тільки привозив свого брата в с. Геронимівку і очікував його.

07.03.2015 р. оглянуто місце події і виявлено пошкодження замка на дверях квартири АДРЕСА_41 , а в житлі знайдено сліди рукавиці і низу взуття (т.7 а.с.229-234).

При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_16 продемонстрував, як він із братом приїхав 07.03.2015 р. в с. Геронимівку, де, використовуючи рукавиці і розвідний ключ, він сам проник до житла потерпілого, звідки викрав шкіряну сумку, золоті та срібні прикраси і ноутбук «Асус», які перевіз до м. Сміла (т.8 а.с.88-92).

Згідно із довідкою ломбарду на наступний день після події ОСОБА_16 здав до ломбарду в м. Сміла ноутбук «Асус», а ОСОБА_15 - прикраси із золота (т.8 а.с.42)

При огляді житла ОСОБА_15 зі згоди його володільця виявлено чоловічу шкіряну сумку (т.8 а.с. 22-26).

Проаналізувавши докази, суд вважає доведеним факт повторного вчинення підсудним ОСОБА_16 крадіжки чужого майна потерпілого ОСОБА_86 із проникненням до житла, тобто злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Та обставина, що частину викраденого майна до ломбарду здавав його брат ОСОБА_87 і в його житлі виявлено сумку потерпілого, підтверджує інформацію, надану ОСОБА_88 під час слідчого експерименту, що він перевіз викрадене майно із с.Геронимівки у м. Сміла Черкаської області.

При цьому суд визнає недопустимим доказом протокол огляду житла матері обвинуваченого, під час якого вилучено документи на ім`я потерпілого Завіського і прикраси із металу сірого кольору, тому що орган досудового розслідування не надав суду підтвердження того, що проникнення до житла здійснено на підставі згоди його володільця чи власника (т.8 а.с.16-21).

По епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_41
обвинувачений ОСОБА_15 винуватим себе визнав і показав, що він повторно сам, тобто без участі свого брата, з проникненням до житла потерпілої таємно викрав чуже майно. Аналогічні показання дав обвинувачений ОСОБА_16 , пояснивши, що тільки підвіз брата в с. Геронимівку, не знаючи, що той має намір вчинити крадіжку.

Разом з тим, під час слідчого експерименту ОСОБА_16 відтворив обстановку вчинення злочину, а саме: що вони удвох із братом 11.03.2015 р. приїхали в с. Геронимівку з метою вчинення крадіжки з будинку АДРЕСА_17 . Поки він підшуковував якусь квартиру, до якої можна проникнути, його брат вийшов з під`їзду і очікував його, а він тим часом проник до квартири, звідки викрав телевізор і тюнер, які замотав у покривало і виніс з будинку, де віддав брату інструменти, за допомогою яких він зламав замок до житла (т.8 а.с.88-92).

Згідно з протоколом огляду місця події 11.03.2015 р. замок на дверях до квартири АДРЕСА_42 пошкоджений, у житлі виявлено слід низу взуття (т.7 а.с.245).

Суд допитав свідка ОСОБА_89 , який показав, що його брат по телефону повідомив про те, що через дверне вічко («глазок») спостерігає, що двоє невідомих з квартири сусідки виносять речі. Після цього свідок негайно приїхав до будинку АДРЕСА_17 , де побачив, що один з цих осіб ( ОСОБА_90 ) сів до автомобіля червоного кольору з телевізором в простирадлі, а інший втік. Він разом з сусідами затримав ОСОБА_81 , а згодом затримав і ОСОБА_80 , якого посадив до свого автомобіля і викликав міліцію. Після того, як ОСОБА_87 вийшов з його автомобіля, він знайшов там інструменти: викрутки і розвідний ключ, які віддав працівникам міліції.

При огляді 11.03.2015 р. автомобіля червоного кольору з дозволу його володільця в ньому знайдено телевізор «Самсунг», ТВ-тюнер і рукавиці (т.8 а.с. 1-11).

Свідок ОСОБА_91 видав міліції дві викрутки і розвідний ключ, залишені в його автомобілі ОСОБА_92 , який має відношення до крадіжки (т.8 а.с.13-15).

Вилучені в автомобілі телевізор і тюнер повернуті потерпілій ОСОБА_41 (т.8 а.с. 57). дослідженням вилучених при огляді місця події документів на телевізор і тюнер встановлено, що серійний номер останнього збігається із серійним номером тюнера, вилученого в автомобілі (т.7 а.с.251-253).

За висновками криміналістичної експертизи вилучений під час огляду квартири потерпілої ОСОБА_41 слід міг бути залишений взуттям ОСОБА_15 (т.8 а.с. 63-67).

Згідно з висновком експертизи виявлений у квартирі потерпілої ОСОБА_56 слід залишений не рукавицями, вилученими при огляді автомобіля (тобто у ОСОБА_16 ) т.8 а.с.68-71), з чого суд робить висновок про те, що ОСОБА_16 був у житлі потерпілої не сам.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_89 об`єктивно підтверджені. Його показання і протокол огляду автомобіля підтверджують інформацію, яка отримана під час слідчого експерименту із ОСОБА_16 про те, що він брав участь у вчиненні крадіжки, тому суд вважає доведеним, що обидва брати ОСОБА_93 , ОСОБА_94 і ОСОБА_95 , за попередньою змовою групою осіб, використовуючи інструменти, удвох проникли до житла потерпілої ОСОБА_41 , після чого ОСОБА_96 виніс викрадене майно до автомобіля, а ОСОБА_87 утік зі знаряддями злочину, але вони були затримані свідком ОСОБА_97 та іншими особами. Своїми умисними діями вони учинили злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України (крадіжка), тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб і поєднане з проникненням до житла.

По епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_22 .
Потерпілий ОСОБА_22 показав, що 30.07.2015 р. невідомі шляхом зламу дверного замка проникли до його квартири, звідки викрали кошти в національній валюті, валюті США і Канади, ювелірні прикраси із золота. Через певний час він дізнався від працівників міліції, що зловмисники здали частину викраденого до ломбарду, і викупив деякі вироби із золота.

30.07.2015 р. проведено огляд квартири АДРЕСА_25 , яким виявлено пошкодження замків на вхідних дверях, порожні коробки з-під прикрас, слід низу взуття (т.14 а.с.85-90).

За висновками криміналістичної експертизи циліндрові механізми вилучених з квартири потерпілого замків пошкоджені шляхом їх зламу (т.14 а.с.92-97).

Згідно з протоколом впізнання свідок ОСОБА_98 серед інших упізнав за фотознімками ОСОБА_13 , якого бачив у кінці липня 2015 р. біля будинку № 20 по вул. Перемоги у м. Сміла (т.14 а.с.127).

Згідно з копіями договорів обвинувачений ОСОБА_13 30.07.2015 р. здав до ломбарду вироби із золота: каблучки, сережки, кулони, коронки, ланцюжок (т.14 а.с.103-108).

Така ж інформація міститься у довідці ПТ «Ломбард «Скарбниця» на а.с.121-122 т.14.

Показання потерпілого про те, що він викупив із ломбарду частину викраденого майна, підтверджені зазначеними копіями договорів і довідкою, а також протоколом огляду сережок, каблучок, кулонів, зубних коронок, ланцюжка (т.14 а.с.110, 113-119).

Вартість викрадених у потерпілого хрестика, годинника і виробів із золота, а також курс валют підтверджені відповідними довідками на а.с.129-133).

Обвинувачені ОСОБА_13 і ОСОБА_15 винуватими визнали себе, але показали, що вчинили крадіжку майна потерпілого ОСОБА_63 удвох без участі іншої особи. Разом з тим, суд, проаналізувавши докази, встановив, що 25.01.2018 р. обвинувачені не визнавали себе винуватими у цьому злочині, а потім під тиском зібраних доказів змінили свою позицію, частково визнавши свою винуватість. Таким чином, суд має підстави визнати показання обвинувачених у тому, що вони вчинили злочин без участі іншої особи, неправдивими.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_99 (раніше ОСОБА_100 ) пояснив, що бачив трьох осіб, які заходили до під`їзду, у якому проживав потерпілий ОСОБА_101 . Незважаючи на те, що свідок в судовому засіданні не міг впізнати ОСОБА_68 , суд враховує те, що свідок впевнено в ході досудового розслідування впізнав цього обвинуваченого, а з дня події до дати допиту свідка судом пройшло більше двох років, що вплинуло на здатність свідка відтворити події минулого.

При огляді житла зі згоди його володільця 08.08.2015 р. виявлено інструменти, довідки з ломбарду, ювелірні прикраси, а також хрестик, годинник з ланцюжком у одному пакеті з паспортом ОСОБА_68 (т.14 а.с.123-126).

Вилучені під час цієї слідчої дії хрестик і годинник з ланцюжком повернуті потерпілому ОСОБА_102 (т.14 а.с.126).

Наведених доказів достатньо для висновку про доведеність того, що обвинувачені ОСОБА_43 і ОСОБА_15 вчинили злочин за попередньою змовою між собою та з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Кваліфікованими видами крадіжки є вчинення її, зокрема, у великих розмірах. Згідно з приміткою до ст. 185 КК України у великих розмірах визнається злочин, що вчинений на суму, як в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, а в особливо великих розмірах - злочин, що вчинений на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Згідно з підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1218 гривень. На підставі вищевказаного податкова соціальна пільга на момент вчинення злочину дорівнює 609 грн. (50% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Враховуючи наведене, суд вбачає, що дії ОСОБА_15 і ОСОБА_13 по повторному таємному викраденню чужого майна потерпілого ОСОБА_63 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб і поєднаному з проникненням до житла за кваліфікуючою ознакою як крадіжка у великих розмірах (609 х 250 = 152 250 грн.), необхідно кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України.
По епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_23 :
Потерпіла ОСОБА_23 показала, що біля 15 год. 18.08.2015 р. її син виявив проникнення до їх житла, з якого викрадено кошти, золоті прикраси, фотоапарат і прикраси. В цей же день було затримано зловмисників, у яких вилучено ланцюжок із хрестиком, і від яких установлено, що фотоапарат і ноутбук вони встигли здати до одного із ломбардів, з якого її син викупив ці предмети.
З протоколу огляду місця події встановлено, що 18.08.2015 р. в квартирі АДРЕСА_43 виявлено зламаний замок, сліди обшуку і слід низу взуття (т.15 а.с.6-11).
Згідно з копіями договорів 18.08.2015 р. ОСОБА_103 здав до ломбарду хрестик і ланцюжок із золота, ноутбук і фотоапарат, які були згодом викуплені.
Свідок ОСОБА_103 показав, що на прохання обвинуваченого ОСОБА_80 він неодноразово здавав до ломбарду якісь предмети (ювелірні вироби, побутову техніку).
Показання потерпілої про те, що її син викупив з ломбарду викрадені ноутбук і фотоапарат, підтверджено заявою і копією квитанції від 19.08.2015 (т.15 а.с.23-24).
Вартість викраденого майна підтверджена відповідними довідками на а.с.49-52 т. 15).
За висновками криміналістичної експертизи вилучений при огляді житла потерпілої ОСОБА_62 слід низу взуття міг бути залишений взуттям ОСОБА_68 (т.15 а.с. 43-48).
Підсудний ОСОБА_42 винуватим себе не визнав і пояснив, що він підвозив ОСОБА_68 і ОСОБА_15 18.08.2015 р. у м. Сміла, але не знав про їх наміри вчинити крадіжку. Вказані особи визнали вчинення ними крадіжки майна потерпілої ОСОБА_62 , але заперечували участь у ній ОСОБА_61 .
Суду на підтвердження винуватості ОСОБА_61 надано заяву від його імені про видачу викраденого ланцюжка і хрестика, а також протокол огляду від 19.08.2015 р., під час якого у ОСОБА_61 начебто вилучено ці предмети (т.15 а.с.12-15).
ОСОБА_42 заперечує написання ним такої заяви і факт вилучення у нього хрестика і ланцюжка.
Аналіз наданих доказів свідчить про таке. Біля 19 год. 18.08.2015 р. слідчим проведено огляд автомобіля, в якому перебували обвинувачені ОСОБА_42 , ОСОБА_15 і ОСОБА_43 (т.15 а.с.58). Протокол огляду (вилучення хрестика і ланцюжка) складено 19.08.2015 р. співробітником оперативного підрозділу, але суду не надано письмового доручення слідчого на здійснення такої процесуальної дії цьому співробітнику, як це передбачено ч.1 ст. 41 КПК, тому цей огляд проведено незаконно. Крім того, як вказано вище, ланцюжок і хрестик 18.08.2015 р. здав до ломбарду ОСОБА_104 і ці предмети були викуплені 19.08.2015 р. невстановленою особою. В резолютивній частині постанови слідчого про визнання ланцюжка і хрестика речовими доказами зазначено, що ці предмети вилучені у ОСОБА_61 18.08.2015 р. (в протоколі про вилучення їх у ОСОБА_61 дата вказана 19.08.2015 р.).
Такі суперечності у наданих доказах викликають сумнів у законності джерел їх отримання, тому суд визнає їх недопустимими.
Разом з тим, суд дослідив протокол слідчого експерименту, під час якого обвинувачений ОСОБА_14 детально відтворив свою участь разом із ОСОБА_60 та ОСОБА_15 у вчиненні крадіжки із житла ОСОБА_62 , під час якої він спостерігав за навколишньою обстановкою, а його спільники безпосередньо проникли до квартири і викрали фотоапарат, ноутбук і вироби із золота, які збули в м. Черкаси (т.15 а.с.117). ОСОБА_42 не житель м. Сміла, але під час слідчої дії орієнтувався в просторі, описав будинок і вказав квартиру потерпілої, описав дії кожного із спільників і шлях відходу з місця вчинення злочину, що міг зробити тільки виконавець злочину. Свідок ОСОБА_105 показав, що був понятим у цій слідчій дії, під час якої ОСОБА_42 без стороннього впливу розповідав і відтворював обставини вчинення цього та інших злочинів. Ці докази у сукупності з іншими, зокрема з урахуванням того, що ОСОБА_42 був затриманий разом із ОСОБА_60 і ОСОБА_15 через незначний проміжок часу після викрадення майна потерпілої ОСОБА_62 , переконує суд у доведеності того, що обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_15 за попередньою змовою між собою з проникненням до житла потерпілої ОСОБА_62 таємно повторно викрали чуже майно, чим вчинили злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України. Їх показання в частині непричетності до цього злочину ОСОБА_61 пояснюються хибними уявленнями про почуття товариськості і намаганням полегшити долю свого поплічника і уникнути ним відповідальності за фактично вчинені злочини.
По епізодах викрадення майна потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_21 і ОСОБА_106 :
підсудному ОСОБА_15 висунуто обвинувачення у вчиненні цих злочинів за наступних обставин.
Біля 11 години 05 листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_15 з умислом на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у будинку АДРЕСА_44 , умисно таємно з корисливих мотивів пошкодив серцевину замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_45 за допомогою раніше заготовлених викрутки і розвідного ключа та проник до вказаного житла, звідки умисно таємно з корисливих мотивів повторно вчинив крадіжку речей потерпілої ОСОБА_18 , а саме: куртки чоловічої шкіряної чорного кольору, ноутбука марки «Lenovo V 560» чорного кольору в металевому корпусі вартістю 4 900 грн., сумки до ноутбука вартістю 200 грн., жіночого годинника із логотипом «Марі Кей» із металу срібного кольору, на браслеті камінці цирконію, подарункового набору у футлярі, обшитому оксамитом червоного кольору, до якого входили: запальничка, попільничка, ручка, розкладний ножик, та із викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 5 100 грн.

Приблизно о 14 годині 15 лютого 2016 року ОСОБА_15 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_46 , умисно пошкодив серцевину замка до вхідних дверей квартири АДРЕСА_47 за допомогою раніше заготовлених викрутки та розвідного ключа і проник до вищевказаної квартири, звідки умисно таємно з корисливих мотивів повторно вчинив крадіжку особистих речей потерпілої ОСОБА_32 : ноутбука марки «Asus R510VC-XX1224H» вартістю 11 549 грн. 66 коп.

Крім того, близько 11 години 19 лютого 2016 року ОСОБА_15 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_48 , за допомогою раніше заготовлених викрутки та розвідного ключа умисно пошкодив серцевину замка до вхідних дверей квартири АДРЕСА_49 і проник до вказаного житла, звідки умисно таємно з корисливих мотивів повторно вчинив крадіжку особистих речей потерпілої ОСОБА_21 - ноутбука марки «Dell Inspirion №78» вартістю 3 750 грн. 37 коп.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_15 кваліфіковані як злочини (кримінальні правопорушення), передбачені ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинені повторно.

Також біля 15 години 08 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_15 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_50 , пошкодив серцевину замку до вхідних дверей квартири АДРЕСА_51 за допомогою раніше заготовлених викрутки та розвідного ключа і проник до вищевказаної квартири, звідки умисно таємно з корисливих мотивів повторно вчинив крадіжку особистих речей потерпілої ОСОБА_36 : коштів у розмірі 30 000 доларів США, що становило 703 520 грн. 94 коп., коштів у розмірі 80 000 грн., набору золотих сережок та каблучки, на зовнішній стороні зі вставкою округлої форми, всередині кола маленький діамант, по колу вставки 5-6 діамантів, вагою близько 6 г 583 проби, золотих сережок, на зовнішній стороні вставка із каміння округлої форми (рубін) діаметром 0,5 мм вагою 4,5 г 583 проби, золотої каблучки, на зовнішній стороні вставка із камінням (рожевий рубін) овальної форми, по краях золота оправа, вагою близько 10 г 583 проби, набору золотих сережок та каблучки, на зовнішній стороні вставка із каміння округлої форми (блакитний топаз) округлої форми, діаметр каміння на сережках 0,5 мм, а на каблучці - 0,7 мм, вагою близько 12 г 583 проби, набору золотих сережок та каблучки, на зовнішній стороні прямокутна вставка із золота, на якій посередині розташований дрібний камінець (світло блакитний топаз), по краях паралельно один від одного вставлені дрібні білі фіаніти, вагою близько 14 г 583 проби, каблучки золотої з гладкою поверхнею випуклої форми, на зовнішній стороні каблучки вставлені 3 діаманти, вагою близько 7 г 583 проби, набору золотих сережок та кулону, на зовнішній стороні овальна вставка із золота, на якій посередині розташований прямокутний камінець (сапфір), по краях вставлені дрібні діаманти, вагою близько 13 г 585 проби, золотого кулону у формі трапеції (нижня сторона приблизно 1 см), посередині вряд 3 діаманти, вагою близько 3 г 583 проби, золотого кулону у вигляді букви «В» вагою близько 1 г 583 проби, золотої булавки довжиною 4 см, на головці булавки вставлений камінець (фіаніт), вагою близько 1 г 583 проби, золотого ланцюжка плетіння «Бісмарк» вагою близько 2 г 583 проби, золотої підвіски у вигляді хрестика з розп`яттям, вагою близько 4 г 585 проби, всього на загальну суму 35 945 грн. 95 коп., після чого із викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 819 466 грн. 89 коп., що на момент вчинення злочину більш ніж в 1 345 разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великими розмірами.

Ці дії обвинуваченого ОСОБА_15 кваліфіковані як кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 5 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно в особливо великих розмірах.

Обвинувачений ОСОБА_15 винуватим себе не визнав і пояснив, що до вчинення цих злочинів він непричетний.

Суду для підтвердження висунутого обвинувачення надані такі докази:

Показання потерпілих:

- ОСОБА_18 про те, що вдень 05.11.2015 р. її син виявив проникнення до квартири, з якої викрадено ноутбук, шкіряна сумка, подарунковий набір, годинник;

- ОСОБА_21 про те, що біля 11 години 19.02.2016 р. вона виявила зламаний замок на дверях її квартири, з якої викрадено ноутбук;

- ОСОБА_32 про те, що у лютому 2016 р. на дверях її квартири було зламано замок і викрадено ноутбук;

- ОСОБА_36 , з яких встановлено, що 08.12.2015 р. невідома особа шляхом зламу замка дверей проникла до її квартири, звідки викрала кошти у національній валюті та доларах США, ювелірні прикраси із золота, у тому числі й з діамантами та іншим коштовним камінням.

Протоколи огляду місця події, з яких встановлено, що:

-05.11.2015 р. в квартирі Горбачевської АДРЕСА_52 виявлено пошкодження серцевини замка, вилучено сліди пальців рук (т.16 а.с.24-29);

-07.12.2015 р. в квартирі Волчановської за адресою: АДРЕСА_53 пошкоджено 2 замки і дверна ручка, виявлено сліди обшуку, пальців рук і рукавиці (т.16 а.с.93-104);

-15.02.2016 р. в квартирі АДРЕСА_54 , де проживає ОСОБА_107 , вивалено пошкодження замка на дверях, в квартирі знайдено сліди пальців рук (т.16 а.с.215-225);

-19.02.2016 р. у житлі ОСОБА_66 за адресою: АДРЕСА_55 виявлено пошкодження замка, сліди обшуку, вилучено сліди рукавиць і папілярних ліній (т.17 а.с.7-12).

Висновок криміналістичної експертизи про те що неможливо ідентифікувати знаряддя злому замка квартири ОСОБА_18 (т.16 а.с.35-42).

Висновки товарознавчих експертиз, якими встановлено вартість майна, викраденого у потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_67 , ОСОБА_66 і ОСОБА_65 (т.17 а.с. 66-70, 85-88, 148, 155-159).
Копії документів, які підтверджують власність потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_66 та ОСОБА_65 на викрадене майно (т.16 а.с.30-33,226-227, т. 17 а.с.13-14).
Зазначені докази свідчать про доведеність фактів викрадення певного майна у цих потерпілих із проникненням до їх житла, але не про те, хто вчинив ці злочини.
Також суду надано копії протоколів обшуків житла ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , під час яких виявлено і вилучено певні речі, документи і предмети, але серед них відсутнє майно, викрадене у потерпілих. Крім того, дозвіл на проведення обшуків надано у зв`язку зі скоєнням іншого злочину (т.17 а.с.17-29).
З довідки ПТ «Ломбард «Гроші Тут» встановлено, що ОСОБА_108 здав 19.02.2016 р. до ломбарду ноутбук «Dell», але з іншим серійним номером, ніж викрадено у потерпілої ОСОБА_65 , а 13.12.2015 р. вироби із золота, у тому числі сережки, кулони і булавку з камінцями (т.17 а.с.30). Разом з тим, ця особа судом не допитувалась і суду не надано доказів того, що здані нею до ломбарду предмети безперечно викрадені у потерпілих ОСОБА_65 та ОСОБА_67 . В довідках інших ломбардів відсутня інформація щодо предметів, які могли бути викрадені у потерпілих за вказаними епізодами (т.17 а.с.32-33).

Проаналізувавши надані докази, суд вважає недоведеним, що саме обвинувачений ОСОБА_15 , а не інша особа, таємно викрав майно потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_67 , ОСОБА_66 і ОСОБА_65 , тому виключає з обвинувачення зазначені епізоди, виправдовує підсудного за ч.5 ст. 185 КК, а заявлені потерпілими цивільні позови залишає без розгляду.
По епізоду порушення правил адміністративного нагляду обвинувачений ОСОБА_13 винуватим себе визнав і пояснив, що він залишив місце постійного проживання з метою ухилення від такого нагляду.
Судом досліджено наступні докази, які містяться в томі № 15:
-копію ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015 року, якою відносно до жителя смт. Буки Маньківського району Черкаської області ОСОБА_13 встановлено адміністративний нагляд на строк 1 рік з покладенням обов`язків, у тому числі й заборонено виїзд за межі міста, району в особистих справах, зобов`язано чотири рази на місяць з`являтись на реєстрацію до органів внутрішніх справ (а.с.84);
-корінець довідки, з якої вбачається, що ОСОБА_43 ознайомлений про встановлення йому адміністративного нагляду (а.с.83);
-копію реєстраційного листка, з якого встановлено, що ОСОБА_43 після 03.08.2015 р. перестав з`являтись на реєстрацію до органу внутрішніх справ (а.с.88);
-листка контролю та рапорту працівника міліції, з яких встановлено, що після 03.08.2015 р. ОСОБА_43 відсутній за обраним місцем проживання (а.с.77, 89).
Наведених доказів достатньо для того, щоб встановити доведеність того, що ОСОБА_13 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, чим вчинив злочин, передбачений ст. 395 КК України.
По епізоду втечі з-під варти обвинувачений ОСОБА_15 винуватим себе визнав і пояснив, що він утримувався під вартою в ізоляторі тимчасового тримання Смілянського відділу поліції (далі ІТТ) і, скориставшись тим, що хтось із ув`язнених пошкодив решітку на вікні камери, утік з-під варти.
Ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області до ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 26.02. по 26.04.2016 р. (т.22 а.с.26).
Згідно з рапортом поліцейського 19.04.2016 р. виявлено втечу з-під варти трьох ув`язнених із ІТТ Смілянського відділу поліції (а.с.50 т.22).
Із копії протоколу огляду місця події в камері № 4 ІТТ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області 19.04.2016 р. виявлено пошкодження решітки (а.с.51-56 т. 22).
ОСОБА_15 повторно затримано 06.05.2016 р. (т.22 а.с.59).
Зазначені докази достатні для того, щоб вважати доведеним, що ОСОБА_15 , який знаходився у попередньому ув`язненні, самовільно, тобто незаконно залишив місце тримання під вартою, чим вчинив втечу з-під варти, тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 393 КК України.
По епізоду підроблення паспорта обвинувачений ОСОБА_15 визнав свою винуватість у тому, що він у паспорті громадянина України на ім`я іншої особи видалив попередні і вклеїв свої фотографії з метою використання підробленого документа.
Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 26.02.2016 р. у затриманого ОСОБА_15 під час обшуку вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_50 (т.21 а.с.12-14).
За висновками криміналістичної експертизи (т. 24 а.с. 152-157) в першопочатковий зміст паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 15.09.2001 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внесено зміни шляхом видалення попередніх фотознімків на 1 та 3 сторінках та з подальшим наклеюванням фотознімків, з яким паспорт надано на експертизу.

Таким чином, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_15 у невстановлені час і спосіб заволодів паспортом громадянина України, у якому замінив фотографії, тобто підробив документ, який видається і посвідчується установою і який надає права, з метою його використання, чим учинив злочин, передбачений ч.1 ст. 358 КК України.

Суд взяв до уваги те, що в обвинувальному акті вказано, що підроблений паспорт вилучено в обвинуваченого ОСОБА_15 25.02.2016 р., хоча він фактично вилучений при затриманні обвинуваченого 26.02.2016 р., але ця описка не впливає на формулювання обвинувачення, тому що в ньому вірно відображено предмет злочину, його об`єктивну і суб`єктивну сторони, а також час і місце вчинення злочину. Уточнення судом дати вилучення підробленого паспорта не стосується зміни часу вчинення злочину і не погіршує становища обвинуваченого. Такий злочин вважається закінченим з моменту підробки документа, а не з часу його виявлення і вилучення.

В частині обвинувачення ОСОБА_13 у незаконних операціях з вогнепальною зброєю.
ОСОБА_13 висунуто обвинувачення у тому, що він у невстановлений час незаконно невстановленим шляхом придбав та в подальшому зберігав за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_56 , в якій він проживав разом з обвинуваченим ОСОБА_15 , саморобний пістолет системи револьвер, який є одноствольною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю семизарядним револьвером калібру 5,6 мм, виготовленим саморобним способом із застосуванням верстатного обладнання. В подальшому 26 лютого 2016 р. під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_56 зазначений револьвер виявлено та вилучено працівниками поліції всередині спортивної сумки з особистими речами ОСОБА_13 .

Зазначеними умисними діями ОСОБА_13 умисно вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 263 КК України придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_43 винуватим себе не визнав і показав, що він цього злочину не вчиняв і про його обставини йому нічого невідомо.

Суду для підтвердження винуватості ОСОБА_68 надано протокол обшуку (т.22 а.с.30-33), згідно з яким 26.02.2016 р. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_56 і виявлено, серед іншого, предмет, схожий на револьвер. Разом з тим, із тексту протоколу вбачається, що обшук проведено у присутності обвинуваченого ОСОБА_16 , а не ОСОБА_15 чи ОСОБА_13 . Сам ОСОБА_43 у цей же день затриманий не у квартирі, у якій проводився обшук, а біля вказаного будинку, а ОСОБА_15 біля будинку АДРЕСА_57 (т.21 а.с.9, 12).

Дозвіл на проведення обшуку надано ухвалою слідчого судді (т.24 а.с.174), в якій зазначено, що в цьому житлі фактично проживають ОСОБА_43 і ОСОБА_87 .

Обвинувачений ОСОБА_96 показав, що у цій квартирі тимчасово проживав ОСОБА_43 і перебував він, а під час обшуку вилучено його речі та речі ОСОБА_68 .

Разом з тим, суду не доказано доказів того, хто проживав у цьому помешканні до тимчасового поселення у ньому ОСОБА_68 і ОСОБА_15 , чи попередні жильці не залишили у ньому своїх речей, ні того, що револьвер перебував всередині спортивної сумки саме з особистими речами ОСОБА_68 , тому що згідно із протоколом обшуку цей предмет вилучено в одній із шаф, а серед знайдених речей і предметів не згадується жодної спортивної сумки. З досліджених судом доказів установлено, що цим житлом, крім ОСОБА_68 , користувались і брати ОСОБА_93 .

Згідно з висновками криміналістичної балістичної експертизи вилучений під час вказаного обшуку предмет є одноствольною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю семизарядним револьвером калібру 5,6 мм, виготовленим саморобним способом із застосуванням верстатного обладнання (т.22 а.с.37-40).

Незважаючи на те, що перед судом доведено, що вилучений 26.02.2016 р. у квартирі АДРЕСА_58 предмет є вогнепальною зброєю, суду не надано безперечних доказів тому, що цю зброю незаконно придбав і зберігав саме ОСОБА_13 , а не інша особа, тому суд виносить виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_13 у вчиненні цього злочину.

В частині обвинувачення ОСОБА_61 у незаконних операціях з наркотичним засобом.
Як вказано вище, 18.08.2015 р. у м. Сміла затримано автомобіль, у якому перебували підсудні ОСОБА_42 , ОСОБА_43 і ОСОБА_15 . Авдєєву висунуто обвинувачення у тому що він, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, повторно близько 19 години 18 серпня 2015 року, перебуваючи по вул. Андрєєва, неподалік перехрестя з вул. Артема в м. Сміла Черкаської області, незаконно зберігав та перевозив в салоні автомобіля «ВАЗ 210930» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому він разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_13 пересувалися по м. Сміла, медичний шприц об`ємом 20 мл, частково заповнений рідиною коричневого кольору, яку він незаконно придбав у невстановлені спосіб і час, та яка містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований. Маса особливо небезпечного наркотичного засобу в перерахунку на суху речовину становить 0,149 г.

Ці дії ОСОБА_14 кваліфікуються органом досудового розслідування як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України.

Суд виходить із того, що відповідно до ст.86 КПК доказ визнається допустимим, якщо його отримано в порядку, установленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст.87 КПК докази, отримані внаслідок проведення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.
За змістом ст.ст.223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, який згідно зі ст.234 КПК проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Також у ст.233 КПК встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Винятком із цього правила є невідкладні випадки, пов`язані з урятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються в скоєнні злочину, у разі чого прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після вчинення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, а останній, розглядаючи таке клопотання згідно з вимогами ст.234 КПК, зобов`язаний перевірити, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, установлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню.
Як убачається з протоколу огляду місця події (т.15 а.с.58-69), єдиною метою цієї слідчої дії було виявлення знарядь та засобів скоєння злочину, оскільки при огляді відкривався салон і багажник автомобіля, досліджувався вміст знайдених в автомобілі сумок і гаманця, тобто проведений органами досудового розслідування 18.08.2015 огляд місця події фактично був обшуком, який згідно з приписами ч.2 ст.234 КПК проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.
Верховний Суд уже визнавав неприпустимість проведення обшуку під виглядом огляду місця події, зокрема в постановах від 7.06.2018 (справа №740/5066/15-к), від 26.02.2019 (справа №266/4000/14-к), від 19.03.2019 (справа №380/157/14-к), від 22.05.2019 (справа № 640/2449/16-к), оскільки таким чином нівелюються вимоги судового контролю, передбачені в ст.233, ч.2 ст.234 КПК.
З клопотанням про проведення обшуку прокурор, слідчий до слідчого судді не зверталися, тому відповідно до згаданих положень отримані внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані судом при прийнятті рішення.
ЄСПЛ у рішенні від 7.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) повинне бути виправданим у розумінні п.2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться.
Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст.8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів.
З огляду на зазначене суд вважає, що огляд місця події від 18.08.2015 р. проведений без дотримання вимог кримінального процесуального закону, а, отже, медичний шприц з рідиною також вилучений незаконно. У зв`язку з цим, використовуючи поняття доктрини «плодів отруйного дерева», сформульоване ЄСПЛ у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», суд визнає недопустимими доказами висновок хімічної експертизи на а.с. 71-75 т. 15, а також сам речовий доказ, тому що на їх допустимість вплинув незаконний обшук. Показання свідка ОСОБА_109 , який був понятим під час слідчої дії, суд не бере до уваги, тому що він розповів про хід процесуальної дії, проведеної з порушенням закону.
З урахуванням викладеного суд вважає, що винуватість ОСОБА_61 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК, не доведена, тому в цій частині виносить виправдувальний вирок.
По епізодах розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_64 та її умисне вбивство, а також незаконних діях ОСОБА_15 з вогнепальною зброєю.
ОСОБА_13 висунуто обвинувачення у тому, що він із корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_15 вчинив умисне вбивство потерпілої ОСОБА_48 : біля 16 години 30 хвилин 21.02.2016 р. він за попередньою змовою з ОСОБА_15 про умисне вбивство ОСОБА_48 перебував між 3 і 4 поверхами першого під`їзду будинку АДРЕСА_29 , де спостерігав за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_15 спустився на майданчик 3-го поверху, де із корисливих мотивів, бажаючи настання смерті ОСОБА_48 , здійснив в область її живота два постріли з обріза гладкоствольної рушниці, завдавши їй тілесні ушкодження, від яких вона померла, після чого ОСОБА_43 забрав у потерпілої сумку з грошовими коштами у розмірі 10-15 тисяч грн.

Як зазначено у вироку, обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_13 заперечують вчинення ними цих злочинів.

Потерпілий ОСОБА_29 показав суду, що проживав окремо від матері ОСОБА_48 , яка станом на 21.02.2016 р. проживала у м. Каневі, займалась торгівлею, користувалась автомобілем і могла мати при собі кошти.

Згідно із протоколом огляду місця події 21.02.2016 на 3-му поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_29 біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_30 виявлено плями речовини, схожої на кров, 4 кульки, схожі на шріт, чохол для тенісної ракетки, а також знайдено і вилучено папілярні сліди пальців і долонь (т.20 а.с.6-15).

Згідно з даними судово-медичної експертизи потерпіла ОСОБА_48 доставлена до Канівської центральної районної лікарні (ЦРЛ) 21.02.2016 р. зі скаргами на те, що двоє невідомих осіб чоловічої статі двічі вистріли в неї з невеликої відстані, госпіталізована з діагнозом: вогнепальне проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням внутрішніх органів. Під час надання медичної допомоги виявлено множинні (близько 50-ти) місцями наскрізні дрібні 0,2-0,3 см пошкодження тонкої кишки та брижі, а також інші ушкодження. В ході хірургічного втручання в черевній порожнині виявлено і видалено два пластикових контейнери для дробу та декілька дробин. Незважаючи на реанімаційні заходи, о 7 год. 50 хв. 23.02.2016 р. констатована біологічна смерть ОСОБА_47 .

При експертизі трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: поранення живота з ушкодженням численних внутрішніх органів: печінки, тонкого та товстого кишківника, шлунка, синця на животі, ран на животі, крововиливів у черевну стінку, клітковину великого сальника, жирові капсули нирок. Наявність дрібних дробин у великому сальнику дають підстави вважати, що дані поранення є вогнепальними, дробовими. Вхідні отвори розташовані на передній поверхні живота зліва, а ранові канали мали напрямок зліва-направо та знизу-вверх. Вказані проникаючі поранення живота відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_48 є сліпі дробові проникаючі вогнепальні поранення живота з ушкодженням численних внутрішніх органів (печінки, тонкого та товстого кишківника, шлунка), що ускладнилось розвитком шоку (т.20 а.с.89-91).

При огляді трупа ОСОБА_64 виявлено в її тілі 7 металевих кульок, похожих на шріт (т.20 а.с.92-95).

22.02.2016 р. в приміщенні Канівської ЦРЛ вилучено предмети одягу потерпілої зі слідами речовини, схожої на кров, а також 2 пластикові контейнери і металеві кульки, схожі на шріт (т.20 а.с.17-18).

За висновками судової балістичної експертизи (т.20 а.с.79) чотири предмети, які вилучені при огляді місця події біля квартири АДРЕСА_30 , та три предмети, які вилучені в Канівській ЦРЛ, є частинами боєприпасу до гладкоствольної мисливської вогнепальної зброї - шротом і використовуються для спорядження патронів до такої зброї. Два предмети, схожі на контейнери, що вилучені в Канівській ЦРЛ, є полімерним пижем-концентратором та полімерним пижем для шротових патронів 12 калібру і частинами боєприпасів для гладкоствольної мисливської вогнепальної зброї.

Свідок ОСОБА_110 пояснив, що вигулював собаку, який в лісосмузі неподалік автодороги поблизу с. Ліпляве Канівського району знайшов обріз, про що він повідомив до поліції, які оглянули місце події і додатково виявили гільзи.

Згідно із протоколом огляду місця події 22.02.2016 р. на відстані 10 м. від автодороги сполученням «Канів-Софіївка-Золотоноша» біля с. Ліпляве Канівського району Черкаської області під деревом знайдено обріз мисливської рушниці та дві гільзи (т.20 а.с. 80-84).

Обвинувачений ОСОБА_16 як свідок під час слідчого експерименту з метою перевірки його показань про те, що його брат ОСОБА_94 і ОСОБА_43 з метою грабежу жінки приїхали на автомобілі разом ще з однією особою у м. Канів, де ця особа вказала на автомобіль «Рено» червоного кольору, на якому пересувалась потерпіла, а також на будинок, в якому вона проживала. Свідок вказав на перший під`їзд будинку № 4 по вул. 206 дивізії, у який зайшли ОСОБА_43 і ОСОБА_87 , який взяв із собою обріз, що знаходився у чохлі з-під тенісної ракетки. Далі свідок вказав на місце неподалік заправки «БРСМ», де вони очікували його брата і ОСОБА_68 , які прибігли до них після вчинення злочину, після чого вони поїхали в сторону Канівської ГЕС, а по дорозі брат викидав з вікна якісь предмети. Після цього свідок вказав на розлоге дерево в лісовому масиві вздовж дороги між селами Ліпляве і Прохорівка, де він сховав братів обріз. При цьому в указаному ОСОБА_16 місці знайдено пляшку з запискою про те, що на цьому місці 22.02.2016 р. працівниками поліції виявлено обріз, що об`єктивно підтверджує свідчення ОСОБА_16 під час вказаної слідчої дії (т.21 а.с.41-46).

У кримінальному провадженні проведена судова криміналістична експертиза з дослідження вилучених під час огляду місця події 22.02.2016 р. предметів, подібних на обріз та на дві гільзи, а також вилучені при огляді трупа ОСОБА_48 металеві кульки (т.22 а.с.42-48). Згідно з висновками експертизи вилучений обріз є гладкоствольною вогнепальною зброєю придатним для здійснення пострілів обрізом гладкоствольної двоствольної мисливської рушниці із вертикально-спареними стволами 12 калібру моделі ТОЗ-34ЕР промислового виробництва СРСР, промисловими Т № 9831 (стволами), НОМЕР_4 (колодкою), в конструкцію якої саморобним способом внесені зміни шляхом вкорочення стволів і видалення прикладу. Дві гільзи є частинами боєприпасів до гладкоствольної мисливської зброї гільзами із полімерним корпусом мисливських шротових патронів до гладкоствольної мисливської зброї 12 калібру промислового виробництва НВФ «Тахо» м. Херсон Україна. Вони відстріляні з вищевказаного обрізу, при чому гільза червоного кольору відстріляна з верхнього, а гільза білого кольору з нижнього ствола обрізу мисливської рушниці 12 калібру моделі ТОЗ-34ЕР, промисловий № НОМЕР_5 . Сім шротин також є частинами боєприпасу до гладкоствольної мисливської зброї шротом діаметром 3,0 мм (№5), який виготовлений промисловим способом.

За висновками судової імунологічної експертизи на стволі вилученого обріза виявлено кров людини, походження якої можливе від потерпілої ОСОБА_48 (т.22 а.с.34-35). Суд враховує те, що на тілі потерпілої виявлено численні пошкодження з виділенням крові, а напад на неї вчинено в приміщенні з обмеженим простором, тому вважає доведеним, що на обріз вогнепальної зброї кров потрапила у момент нападу на потерпілу.

Свідок ОСОБА_111 показав суду, що в лютому 2016 року їхав на велосипеді разом із ОСОБА_112 і знайшов частини мобільного телефону.

Аналогічні показання суду дав свідок ОСОБА_113

24.02.2016 р. у свідка ОСОБА_111 вилучено мобільний телефон «Самсунг», чохол від телефону, сім-картку і карту пам`яті (т.20 а.с.108).

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_111 вказав місце на правому узбіччі дороги в напрямку від м. Канева до с. Ліпляве неподалік будівлі Канівської ГЕС, де він знайшов телефон, батарею та задню кришку від телефону, а також чохол, які знаходились на відстані кількох метрів один від одного. На поверхні ґрунту виявлено сліди велосипедних шин, що об`єктивно підтверджує показання свідків ОСОБА_114 і ОСОБА_115 щодо способу їх пересування і місця знахідки (т.20 а.с.109-111).

Суд визнає недопустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_15 від 26.02.2016 р. (т.21 а.с.15-24) з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_15 пояснив суду, що брав участь у цій слідчій дії після неправомірного застосування поліцейськими до нього фізичного насильства з метою отримання зізнавальних показань. З додатку до протоколу (відеозапису) вбачається, що ОСОБА_44 заявляв про його побиття. Про таке жорстоке поводження з ним ОСОБА_15 заявляв слідчому судді, про що винесено відповідні ухвали (т.22 а.с.28,29). За висновками судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_15 26.02.2016 р. виявлено тілесні ушкодження (т.22 а.с.81-82).

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що у випадку появи в особи під час ув`язнення тілесних ушкоджень виникає презумпція щодо факту завдання ушкоджень, а тягар доведення щодо надання задовільних та переконливих пояснень щодо виникнення ушкоджень покладається на державні органи (наприклад, рішення у справах «Рібіч проти Австрії» від 4 грудня 1995 року, п. 34, «Салман проти Туреччини», заява № 21986/93, п. 100, «А.Н. проти України» від 29 січня 2015 року (остаточне рішення від 29.04.2015), п. 79).
У цьому кримінальному провадженні прокурором не надано суду жодних спростувань твердженням обвинуваченого ОСОБА_15 про те, що після його затримання за підозрою у вчиненні умисного вбивства та розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_64 працівники правоохоронних органів жорстоко поводились із ним і змусили давати визнавальні покази.

Згідно із ч.1 ст. 240 КПК слідчий експеримент слідча дія, яка проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
В цьому кримінальному провадженні проведено слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_15 з метою перевірки і уточнення відомостей, отриманих під час його допиту (т.21 а.с.15-24). Оскільки у суду виникають обґрунтовані сумніви у законності отримання зізнавальних показань обвинуваченого, то і результати слідчого експерименту викликають сумніви, тому що вони є похідними від таких показань, незважаючи на те, що під час цих двох слідчих дій був присутній його захисник.
Водночас, суду надано протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_68 , під час якого перевірено і уточнено його показання щодо обставин розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_64 та її умисне вбивство (т.21 а.с.25-40).
Отримана в результаті слідчого експерименту інформація не оцінюються судом як показання підозрюваного з огляду на таке.

Процесуальними джерелами доказів у відповідності до ч.2 ст. 84 КПК України є: 1) показання, 2) речові докази, 3) документи, 4) висновки експертів.

Згідно із ч.1 ст. 95, ст. 104 та ст. 224 КПК показання це відомості, які даються під час допиту і фіксуються в протоколі допиту.

Протокол процесуальної дії (слідчого експерименту) згідно з положеннями п.3 ч.2 ст. 99 вказаного Кодексу є документом, тобто самостійним джерелом доказів, відмінним від показань.

У зв`язку із цим суд, обґрунтовуючи вирок документом, у якому зафіксовані отримані в результаті слідчого експерименту відомості, не порушує приписів ч. 4 ст. 95 КПК, згідно з якими суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За результатами слідчого експерименту встановлено, що ОСОБА_43 , не будучи жителем м. Канева, в достатній мірі орієнтувався на місцевості й указував місце, де вони з ОСОБА_15 вели спостереження за потерпілою ОСОБА_64 неподалік ринку, куди під`їхали на автомобілі разом із братом ОСОБА_15 та іншою особою, де розташований будинок потерпілої, в якому під`їзді та на якому поверсі розміщена її квартира. Ним детально описано зовнішній вигляд потерпілої, а також дії кожного з нападників, зокрема те, що вони з ОСОБА_15 , який мав при собі в чохлі з-під тенісної ракетки обріз і маски з жіночих панчіх, вчинили напад на потерпілу ОСОБА_64 з метою заволодіння її майном, при чому ОСОБА_15 двічі здійснив постріли у потерпілу. Після цього ОСОБА_43 заволодів сумочкою потерпілої і вони удвох вибігли з будинку, сіли в автомобіль, у якому їх очікували ОСОБА_16 та інша особа, і поїхали мимо Канівської ГЕС, а ОСОБА_15 по дорозі викидав частину викрадених у потерпілої речей, зокрема пудреницю. По дорозі вони зупинились і брати ОСОБА_93 у лісі сховали обріз. Із додатку до протоколу (відеозапису) суд переконався у тому, що на волевиявлення ОСОБА_68 під час вказаної слідчої дії не було стороннього впливу.

Проведеною судово-медичною експертизою зафіксовано відсутність у ОСОБА_13 скарг та встановлено відсутність у нього тілесних ушкоджень (т.22 а.с.83-84). Про скарги на незаконні дії правоохоронців ОСОБА_43 не заявляв ні під час допиту, ні під час слідчого експерименту, проведених за участю захисника. Подальші скарги обвинуваченого суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності за вчинені злочини. Органом досудового розслідування перевірено доводи обвинуваченого про буцімто застосовані до нього незаконні методи з боку працівників правоохоронних органів і за результатами розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадженні відносно працівників поліції (т. 26 а.с.132-135). З урахуванням викладеного суд приходить до переконання у тому, що наведений вище доказ є допустимим.

Під час огляду місця події вилучено чохол з-під ракетки для тенісу, що об`єктивно підтверджує твердження ОСОБА_16 і ОСОБА_68 під час слідчих експериментів про те, що обвинувачений ОСОБА_15 зберігав і переносив у цьому предметі обріз, який застосував до потерпілої ОСОБА_47 .

При огляді місця події на узбіччі автодороги сполученням «Канів-Ліпляве-Прохорівка» виявлено на певній відстані один від одного предмети: цукерку, візитку, частини футляру губної помади, частини пудрениці, гребінець, пилку для нігтів, пінцет (т.20 а.с. 96-105).

Під час огляду прилеглої до АЗС «БРСМ» в м. Каневі території виявлено жіночу панчоху (т.20 а.с.64-68).

Результати огляду узбіччя автодороги, а також показання свідків ОСОБА_115 і Незамай, вилучення у останнього мобільного телефону і аксесуарів до нього, об`єктивно підтверджують показання ОСОБА_16 і ОСОБА_68 під час слідчих експериментів про напрямок руху автомобіля з ними після вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_48 і про те, що обвинувачений ОСОБА_15 під час руху автомобіля викидав вміст викраденої у потерпілої сумки. Знайдена біля АЗС «БРСМ» жіноча панчоха об`єктивно підтверджує отриману від цих осіб під час слідчих експериментів інформацію про шлях відходу обвинувачених ОСОБА_68 і ОСОБА_15 від місця злочину до автомобіля, а також отриману від ОСОБА_68 інформацію про використання під час вчинення злочинів відносно потерпілої ОСОБА_48 жіночих панчіх.

Проведеною судовою криміналістичною дактилоскопічною експертизою встановлено, що серед вилучених 21.02.2016 р. під час огляду місця події (будинок АДРЕСА_29 ) слідів один слід залишений ОСОБА_15 і ще один ОСОБА_13 (т.22 а.с.63-74).

Сторона захисту оспорює висновки експертизи, з тих підстав, що предмети дослідження при огляді місця події здобуті незаконним шляхом: у протоколі (т.20 а.с.6-9) не зазначена посада слідчого, який проводив огляд; на початку протоколу не вказано про участь у слідчій дії слідчого Слюсара, хоча у протоколі є його підпис; не зазначена дата народження спеціаліста ОСОБА_116 та інформація про присутність експерта ОСОБА_117 ; в протоколі не вказано місце виявлення панчохи і спосіб пакування вилучених предметів та слідів; не зазначено технічні характеристики фотоапарата, а фототаблиця не підписана учасниками огляду; не вказано яким способом відшукано сліди пальців і долонь, які не сфотографовані.

Суд вважає, що протокол огляду місця події в цілому відповідає вимогам ст. 104 КПК: в ньому присутні вступна, описова та заключна частини, він підписаний особами, які брали участь у слідчій дії. Зокрема, в ньому зазначено, за допомогою якого пристрою здійснювалась фіксація (назва і марка), а та обставина, що детальні технічні характеристики цього пристрою не вказані, не впливає на результати слідчої дії та на зміст протоколу, до якого додано додаток фототаблицю, виготовлену і підписану слідчим згідно з вимогами ч.3 ст. 105 КПК, отже фотозйомка дійсно велась під час огляду. Також не викликає у суду сумнівів у законності проведення вказаної слідчої дії та здобутих результатів відсутність у вступній частині протоколу даних про слідчого ОСОБА_118 , експерта ОСОБА_119 , а також дати народження спеціаліста, адже ці особи указані в заключній частині і вони підписали протокол без зауважень. Такі недоліки не є суттєвими та не тягнуть за собою безумовного визнання доказу недопустимим. У протоколі зазначено місця, де виявлено і звідки вилучено певні предмети, а також спосіб їх пакування. Відсутність у ньому більш детальної інформації, на яку вказує сторона захисту, не дає підстави визнати його незаконним, адже протокол як юридичний документ має бути максимально раціональним і доцільним, його текст лаконічним, змістовним і зрозумілим. Таким вимогам цей протокол відповідає, а указані захистом його недоліки жодним чином не вплинули на законність слідчої дії. Порівнянням номерів спеціальних упаковок, в які поміщались вилучені сліди і предмети, з номерами упаковок, які надавались для експертного дослідження, встановлено їх ідентичність, а у висновку експертизи зафіксовано на них наявність певних підписів і пояснювальних надписів, а також цілісність упакування (т. 20 а.с.31-57).

У зв`язку з викладеним суд вважає доведеним, що з місця події вилучено сліди, залишені обвинуваченими ОСОБА_15 і ОСОБА_60 .

Суд не бере до уваги протоколи впізнання за участю свідка ОСОБА_120 про те, що він упізнав ОСОБА_68 і ОСОБА_15 , як осіб, які 21.02.2016 р. вибігли з під`їзду, у якому було вчинено убивство ОСОБА_52 (т.21 а.с. 1-6), тому що сторона обвинувачення не забезпечила присутність цього свідка в судовому засіданні і сторона захисту та суд не могли його допитати і перевірити правильність інформації, яка міститься у цих протоколах.

Обвинуваченим ОСОБА_15 висунута версія про те, що в день вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_64 та її вбивства він не міг знаходитись в м. Каневі, тому що на протязі 21.02.2016 року перебував у м. Сміла Черкаської області разом із ОСОБА_121 .

Суд, допитавши вказаного свідка, який показав суду, що провів указаний день разом із ОСОБА_15 , дійшов до переконання у тому, що свідок і обвинувачений ОСОБА_15 дали суду неправдиві показання. Цей висновок суду ґрунтується на розбіжностях в їх показаннях.

Так, згідно з показаннями ОСОБА_15 він на протязі 21.02.2016 року тривалий час перебував в різних закладах відпочинку м. Сміла утрьох зі свідком ОСОБА_122 та іншою особою, а потім залишився удвох із ОСОБА_122 , з яким відвідували різні кафе та ресторани, після чого вдвох поїхали на таксі до якихось дівчат у цьому місті. Свідок ОСОБА_123 дав показання про те, що він перебував з ОСОБА_15 тільки вдвох і лише в одному ресторані «Гранд», де вони познайомились із дівчатами, з якими на таксі поїхали додому до свідка в с. Білозір`я Черкаського району провели там ніч.

Наведені розбіжності є настільки суттєвими, а суду надано інші докази того, що обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_43 21.02.2016 р. перебували в м. Каневі Черкаської області, що суд приходить до переконання в тому, що обвинувачений ОСОБА_15 дав неправдиві свідчення з метою уникнути покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, а свідок ОСОБА_123 сприяючи обвинуваченому в цьому.

Поєднання обставин, обстановки та умов, за яких було вчинено напад на потерпілу ОСОБА_48 , дають суду підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_13 діяли за попередньою змовою на вчинення розбійного нападу. Під час слідчих експериментів за участю ОСОБА_68 і ОСОБА_16 встановлено, що вказані обвинувачені спостерігали за потерпілою, яку ідентифікували для себе як «валютницю», тобто особу, яка може мати велику кількість коштів; вияснили, яким автомобілем вона пересувається і де проживає. Прослідкувавши за потерпілою, вони вирішили здійснити напад на неї в під`їзді біля квартири потерпілої і для цього певний час очікували її, при цьому розподілили ролі: ОСОБА_43 розташувався між поверхами для того, щоб попередити спільника у разі появи сторонніх осіб, а ОСОБА_15 повинен був безпосередньо напасти на потерпілу. Ріхсібаєву було достеменно відомо про те, що його спільник озброєний обрізом, тому він усвідомлював, що бере участь не в грабежі, а в розбої. В подальшому вони реалізували свій злочинний намір, під час якого ОСОБА_15 напав на потерпілу ОСОБА_64 з метою заволодіння чужим майном і здійснив два постріли з обріза в неї, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження. ОСОБА_43 , який у цей час спостерігав за навколишньою обстановкою, усвідомлюючи, що його поплічник застосував до потерпілої вогнепальну зброю, відібрав у неї сумку, тобто виконав свою роль у розбої, після чого вони удвох покинули місце вчинення злочину і направились до автомобіля. Зазначеними діями обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_13 , діючи з прямим умислом, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

Колегія суддів не може не звернути своєї уваги на те, що органом досудового розслідування при кваліфікації розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_64 обвинуваченому ОСОБА_124 не інкриміновано кваліфікуючої ознаки розбою - повторність. Однак прокурором в ході судового розгляду кримінального провадження висунуте ОСОБА_124 обвинувачення в цій частині не змінене, а суд позбавлений такої процесуальної можливості в силу положень ст. 337 КПК.

Перед судом не доведено те, що обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_13 у цьому випадку заздалегідь мали намір вчинити не розбійний напад на потерпілу ОСОБА_64 , а її умисне вбивство з корисливих мотивів. Зважаючи на інформацію, здобуту під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_68 , вони з ОСОБА_15 домовились лише про вчинення нападу на потерпілу з метою заволодіння її майном.

Разом із тим, системний аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що підготовка знаряддя злочину (вогнепальна зброя), послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_15 із корисливих мотивів, а також спосіб, характер, кількість пострілів патронами, начиненими великою кількістю шротів, у життєво важливий орган (живіт) потерпілої в умовах обмеженого простору (під`їзд), вказує безпосередньо на наявність у діях ОСОБА_15 умислу, спрямованого на позбавлення життя потерпілої з корисливих мотивів, який виник в процесі розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тому що саме він безпосередньо обирав, куди спрямувати постріли і скільки пострілів здійснити. ОСОБА_43 , усвідомлюючи, що його спільник має зброю, тому що бачив в руках ОСОБА_15 обріз в чохлі, не передбачав, що той здійснить убивство потерпілої. Із інформації, яка отримана із слідчого експерименту з ОСОБА_60 , суд встановив, що попередньої змови у цих обвинувачених про умисне вбивство потерпілої ОСОБА_48 не було, а для ОСОБА_68 було несподіванкою те, що його спільник ОСОБА_15 у процесі розбійного нападу здійснив постріли у потерпілу, тобто його попередня змова не виходила за межі вчинення розбою. Доказів, які б спростовували зазначену інформацію і доводили те, що обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_13 заздалегідь, тобто до початку вчинення ОСОБА_15 дій, спрямованих на умисне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_48 , домовились про спільне його виконання, суду не надано. Сторона обвинувачення тільки припускає, що ці обвинувачені заздалегідь домовились не тільки про вчинення розбійного нападу, а й про умисне вбивство потерпілої.
З урахуванням зібраних доказів суд враховує положення ч.5 ст. 29 КК про те, що співучасники не підлягають кримінальній відповідальності за діяння, вчинене виконавцем, якщо воно не охоплювалося їхнім умислом, і приходить до висновку про наявність ексцесу виконавця, тобто ОСОБА_15 у ході реалізації спільного з ОСОБА_60 плану, спрямованого на вчинення розбою, учинив діяння, яке не охоплювалось їх спільним умислом.
Постановою Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі № 331/1168/17 констатовано, що у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК (як ідеальна сукупність злочинів).

Аналогічна правова позиція викладена у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 12.02.2019 р. у справі № 742/519/17 роз`яснив, що кваліфікація діяння особи за п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК (як ідеальна сукупність злочинів) можлива лише у разі, коли доведено, що умисел спочатку був направлений на вчинення розбою, під час якого вчиняється умисне вбивство.

Перед судом не доведено те, що обвинувачені ОСОБА_13 і ОСОБА_15 викрали у потерпілої ОСОБА_48 кошти у сумі 10-15 тис. грн. Така інформація не міститься у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_68 , а потерпілий ОСОБА_29 , допускаючи, що його матір могла мати при собі певні кошти і коштовності, заперечував наявність у неї крупних сум грошей. Разом з тим, суд вважає доведеним, що ці обвинувачені діяли при вчиненні з корисливим умислом, тому що викрали у ОСОБА_48 сумку з її майном, а ОСОБА_15 по шляху з місця вчинення злочинів перевірив вміст сумки і розпорядився викраденим майном.

Враховуючи наведені докази і судову практику, суд приходить до висновку про те, що дії обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_13 у цьому випадку слід кваліфікувати за ч.4 ст. 187, а дії ОСОБА_15 і за п. 6 ч.2 ст. 115 КК України. Обвинуваченого ОСОБА_68 суд виправдовує у пред`явленому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, а з обвинувачення ОСОБА_15 виключає вчинення ним умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, а також виключає з обвинувачення зазначених осіб те, що вони слідкували за потерпілою і готувались до її умисного вбивства, а також те, що вони заволоділи коштами потерпілої у сумі 10-15 тисяч гривень.
Суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що в даному випадку дії особи, яка здійснила постріли у потерпілу ОСОБА_64 , необхідно кваліфікувати не як умисне вбивство, а як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілої, тому що її смерть настала майже через три доби після завдання поранень.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 22 вищевказаної постанови Пленуму, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Якщо винний діяв з умислом на вбивство, то тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Судом із досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_15 здійснив два постріли із обріза в приміщенні з обмеженим простором (під`їзді), і два контейнери від патронів та частина заряду (шроту) потрапили не в стіни або інші предмети, а виключно в живіт потерпілої ОСОБА_48 і не в інші частини її тіла, тому це дає підстави для висновку про те, що підсудний здійснив прицільні постріли. Здійснюючи два прицільні постріли з вогнепальної зброї з невеликої відстані в умовах під`їзду з використанням патронів, начинених багатьма металевими дробинами, в живіт потерпілої ОСОБА_64 , в результаті яких їй завдано тяжких тілесних ушкоджень у вигляді вогнепальних дробових поранень живота з ушкодженням внутрішніх органів, обвинувачений ОСОБА_15 , хоч і не бажаючи її смерті, передбачав (не міг не передбачити) і свідомо допускав (не міг не допустити) настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто його дії свідчать про вчинення умисного вбивства з непрямим умислом, що не впливає на правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_15 .

Цей висновок суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.10.2018 р. у справі № 760/4968/15-к.

ОСОБА_15 висунуто обвинувачення у тому, що він без передбаченого законом дозволу знайшов у домоволодінні свого діда за невстановленою слідством адресою вогнепальну зброю (обріз), яку зберігав у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом із аналізу наведених доказів встановлено, що ОСОБА_44 без передбаченого законом дозволу у період 20-21.02.2016 р. придбав невстановленим способом і за невстановлених обставин вказану зброю, яку зберігав, носив і використав під час розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_48 та її умисного вбивства, тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст. 263 КК України як придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. При цьому доказів тому, що обвинувачений придбав обріз саме шляхом присвоєння знахідки у будинку свого діда, і що він зберігав цю зброю саме за вказаною, а не іншою, адресою, суду не надано. Тим більше, що ОСОБА_15 проживав у будинку АДРЕСА_59 , як зазначено в формулюванні обвинувачення. З урахуванням викладеного суд виключає ці обставини з обвинувачення, визнаного доведеним.

За висновками судових психіатричних експертиз ОСОБА_15 і ОСОБА_13 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих їм діянь не страждали і не страждають, могли і можуть усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.22 а.с.75-80).

Призначаючи покарання за вчинені підсудними злочини у межах, встановлених у санкціях статей (частинах статті), що передбачають відповідальність за вчинені злочини, суд враховує обставини їх скоєння, ступінь їх тяжкості, особу винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

У відповідності до класифікації тяжкості злочинів, наведеної у ст. 12 КК, ОСОБА_14 і ОСОБА_16 вчинив тяжкі злочини, ОСОБА_13 злочин невеликої тяжкості, тяжкі злочини і особливо тяжкий злочин, ОСОБА_15 злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі і особливо тяжкі злочини.

Пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_15 наявність у нього певних захворювань, а також неповнолітньої дитини (т.23 а.с.194-201, 216, т.26 а.с.35); підсудних ОСОБА_14 і ОСОБА_16 наявність у них певних захворювань (т.2 а.с.95, т. 8 а.с.138). Обставини, які б пом`якшували покарання підсудного ОСОБА_13 , не встановлені. Суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, те, що вони визнали вчинення деяких злочинів, тому що таке визнання є вимушеним і здійснене під тиском доказів. Згідно зі ст. 34 КК суд визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , рецидив злочинів: ОСОБА_14 раніше судимий за умисні злочини, передбачені ч.2 ст. 309, ч.3 ст. 307 КК, ОСОБА_13 раніше судимий за ч.1 ст. 296 КК і вони вчинили нові умисні злочини; а ОСОБА_15 раніше судимий за умисні злочини і знову вчинив нові умисні злочини, передбачені частинами першими статей 162, 263, 358, 393, а також п.6 ч.2 ст. 115 КК України.

За місцем відбування покарання ОСОБА_13 характеризується негативно як особа, яка не стала на шлях виправлення (т.15 а.с.86-87).

За місцем проживання ОСОБА_15 характеризується посередньо, під наглядом у психіатра і нарколога не перебуває.

ОСОБА_16 за місцем колишньої роботи характеризувався позитивно, під наглядом у психіатра не перебуває, але перебуває під наглядом нарколога у зв`язку зі зловживанням опіатами (т.8 а.с. 130-137).

Суд ураховує кількість і тяжкість вчинених обвинуваченими ОСОБА_16 і ОСОБА_125 умисних злочинів і приходить до висновку про те, що їм необхідно призначити остаточні покарання у виді позбавлення волі, які вони повинні відбувати реально.

Покарання підсудним ОСОБА_16 та ОСОБА_14 слід призначити з дотриманням положень ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням попередніх обвинувальних вироків. До всіх обвинувачених слід застосувати приписи ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 р. і у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому суд враховує, що в цьому випадку ОСОБА_14 вважається таким, що фактично відбув призначене основне покарання, тому у відповідності з положеннями п.п. 5 ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 р. звільняє його від відбування покарання.

З огляду на положення ч.5 ст. 74 КК України суд визнає ОСОБА_13 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 цього Кодексу, який є злочином невеликої тяжкості, призначає йому покарання і звільняє його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п.1 ч.1 ст. 49 вказаного Кодексу.

Суд ураховує тяжкість вчинених ОСОБА_15 злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 і ч.1 ст. 162 КК України, але з огляду на приписи ч.2 ст. 49 цього Кодексу обвинувачений не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, тому що він ухилився від досудового слідства і строк давності складає 15 років.

Суд призначає обвинуваченим ОСОБА_15 і ОСОБА_13 додаткове покарання у виді конфіскації всього їх майна, тому що вони вчинили умисні корисливі злочини: ОСОБА_15 за ч.4 ст. 187 і п.6 ч.2 ст. 115, а ОСОБА_13 за ч.4 ст. 187 КК України.

ОСОБА_13 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, у тому числі й тяжких злочинів, і відбував покарання у виді позбавлення волі, але не виправився і знову вчинив більш тяжкі злочини, тому суд з урахуванням положень ч.2 ст. 70 КК призначає йому остаточне покарання у виді позбавлення волі за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання.

Підсудний ОСОБА_15 вчинив два особливо тяжкі злочини, у тому числі й передбачений п.6 ч.2 ст. 115 КК України, від якого настала смерть людини. Будучи молодою і працездатною особою, не вважаючи життя людини найвищою цінністю, жорстоко і безжально шляхом двох пострілів з вогнепальної зброї холоднокровно вбив раніше невідому йому жінку, віком значно старше від нього і яка не створювала для нього жодної небезпеки, не чинила щодо нього протиправних дій та опору. Вбиваючи потерпілу, він діяв зухвало, а після вбивства заволодів майном потерпілої, чим поставив її життя нижче своїх корисливих бажань, нехтуючи загальнолюдськими цінностями.

Незважаючи на те, що покарання ОСОБА_15 пом`якшують кілька обставин, суд враховує і обставину, яка обтяжує його покарання, а також те, що він неодноразово визнавався винуватим у вчиненні умисних злочинів і відбував покарання у виді позбавлення волі, але не виправився. Крім того, він судимий за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, учинив втечу з-під варти. Все це в сукупності з кількістю і тяжкістю вчинених злочинів свідчить про те, що ОСОБА_15 є виключно небезпечною особою, тому суд за п.6 ч.2 ст. 115 КК України призначає йому покарання у виді довічного позбавлення волі і визначає остаточне покарання за сукупністю злочинів за правилами, встановленими у ч.1 і 2 ст. 70 вказаного Кодексу.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд стягує з обвинувачених витрати на залучення експертів по епізодах, у яких їх винуватість доведена. Процесуальні витрати по епізодах, у яких обвинувачені виправдані, необхідно віднести на рахунок держави.

При вирішенні питання про долю речових доказів, суд ураховує положення ст. 100 КПК і приходить до висновку про те, що предмети викрадення, які були передані потерпілим, необхідно залишити в їх користуванні; сліди пальців рук і низу взуття, документи на викрадене майно потрібно зберігати в матеріалах кримінального провадження; речі і предмети, які визнані речовими доказами, що не мають цінності та/або вилучені з обігу, потрібно знищити; речі, документи і предмети, які помилково визнані речовими доказами, але не мають жодного відношення до кримінального провадження, необхідно повернути власникам; кошти у сумі 8138 грн., що вилучені з порушенням законодавства і зберігаються у філії АТ «Укрексімбанк» у м. Черкаси повернути власникам. Мобільний телефон із аксесуарами, який був викрадений у потерпілої ОСОБА_48 , необхідно передати її сину потерпілому ОСОБА_29 . Вилучений паспорт ОСОБА_13 потрібно долучити до матеріалів його особової справи.

У кримінальному проваджені заявлено цивільні позови. Суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_22 , тому що вона не підписана позивачем (т.2 а.с. 100), і цивільні заяви ОСОБА_36 , Горбачевської, ОСОБА_32 і ОСОБА_21 у зв`язку з недоведеністю вини підсудного. Позовну заяву потерпілої ОСОБА_23 суд задовольняє і стягує солідарно з обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на відшкодування матеріальної шкоди 35 554 грн.05 коп. і моральної шкоди 2000 грн., тому що вважає доведеним заподіяння потерпілій матеріальної шкоди у вказаному розмірі і моральної шкоди, оскільки потерпіла переживала із-за незаконного вторгнення до її житла і втрати свого майна. Розмір завданої потерпілому ОСОБА_28 матеріальної шкоди підтвердився, тому суд стягує 12 000 грн. з обвинуваченого ОСОБА_15 . Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_27 суд задовольняє частково, тому що суду доведено, що у них викрадено майно на меншу суму, ніж зазначено в їх позовних заявах. Судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_31 не повернуто майно на суму 5180 грн., яке викрадено у неї ОСОБА_16 , а також суд вважає доведеним, що їй завдано моральної шкоди тим, що до її помешкання відбулось незаконне вторгнення і вона позбавилась свого майна. Враховуючи те, що непоправних наслідків для потерпілої не наступило, суд з урахуванням принципу розумності стягує на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 тис. грн.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_14 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та виправдати його за недоведеністю вчинення ним злочину.

Визнати ОСОБА_13 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та виправдати його за недоведеністю вчинення ним злочину.

Визнати ОСОБА_13 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України, та виправдати його у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину (кримінального правопорушення).

Визнати ОСОБА_15 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, та виправдати його за недоведеністю вчинення ним злочину.

Визнати ОСОБА_14 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 04 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за новим вироком з покаранням у виді позбавлення волі за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років.

В строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_14 за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте повністю за попереднім вироком.

Строк покарання ОСОБА_14 обчислювати з 01 березня 2017 року. Згідно із ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 р. у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди з 20 жовтня 2015 року по 22 квітня 2016 року та з 01 березня 2017 року по 03 грудня 2019 року, що становить 06 років 06 місяців 08 днів. Звільнити ОСОБА_14 в залі суду після проголошення вироку від відбування покарання у зв`язку з перевищенням строку попереднього ув`язнення фактично призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_16 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за новим вироком з покаранням у виді позбавлення волі за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Строк покарання ОСОБА_16 обчислювати з 07 липня 2016 року. Згідно із ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 р. у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди з 11 березня 2015 року по 13 березня 2015 року та з 07 липня 2016 року по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_16 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_13 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість місяців). На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_13 від призначеного покарання у виді арешту у зв`язку із закінченням строку давності.

Визнати ОСОБА_13 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років;

-за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю підсудного.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі строком 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю підсудного.

Строк покарання ОСОБА_13 обчислювати з 26 лютого 2016 року. Згідно із ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 р. у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди з 18 серпня 2015 року по 01 грудня 2015 року та з 26 лютого 2016 року по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_15 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 393, ч.1 ст. 358, ч.1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком 3 (три) роки;

-за ч.1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки;

-за ч.1 ст. 393 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки;

-за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;

-за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років;

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю підсудного;

-за п.6 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є у власності підсудного.

На підставі ч.1, ч.2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_15 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є у власності підсудного.

Строк покарання ОСОБА_15 обчислювати з 06 травня 2016 року. Згідно із ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 р. у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди з 12 березня 2015 року по 26 травня 2015 року, з 18 серпня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, з 26 лютого 2016 року по 19 квітня 2016 року та з 06 травня 2016 року по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_15 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази: предмети викрадення залишити у користуванні потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_19 , ОСОБА_128 ; шріт, чохол від тенісної ракетки, змиви речовини бурого кольору, панчоху, два контейнери, одяг потерпілої ОСОБА_48 (шапку, светр, шарф, штани, кофту, черевики), візитку, уламки губної помади, гумку, цукерку, слід протектора, папірець із записами, гребінець, коробку з-під пудри, пінцет, манікюрну пилку, паспорт на ім`я ОСОБА_50 , які зберігаються в камері речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, обріз мисливської рушниці ТОЗ-34 № 9831, дві гільзи 12 калібру, саморобний револьвер, які здані на склад озброєння ВЛМТЗ ГУНП в Черкаській області, шприц із рідиною коричневого кольору, кросівки ОСОБА_13 з написом «Reebok», які передані до камери схову Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області, дві викрутки і розвідний ключ, кросівки ОСОБА_16 з написом «Nike», гумові рукавиці, які передані до камери схову Черкаського РВ ГУНП в Черкаській області знищити як такі, що не мають цінності; телефон «Самсунг», чохол від телефону, сім-картку оператора «Київстар», флеш-карту об`ємом 16ГБ, які зберігаються в камері речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області передати потерпілому ОСОБА_29 ; годинник «Орієнт» з браслетом, ланцюжок з білого металу з іконою із металу біло-жовтого кольорів, куртку темно-сірого кольору, мобільний телефон «Нокіа 1110» з сім-карткою «Лайфселл» та флеш-карткою об`ємом 128 МБ, картку фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_50 , які зберігаються в камері речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, автомобіль ВАЗ-210930 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який передавався на зберігання до Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області, ключі і свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження і не передавались суду, вилучені 18.08.2015 р. при огляді автомобіля ВАЗ-210930 реєстраційний номер НОМЕР_3 предмети (фотоапарат «Самсунг», гаманець, пластикові картки, окуляри, ключі, запальничку, мобільний телефон «Нокіа», 13 пар рукавиць, молоток), які передані на зберігання до Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області; кошти у сумі 8138 грн., що зберігаються у філії АТ «Укрексімбанк» у м. Черкаси (т.14 а.с.49, 53); кепку з написом «Columbia», яка передана на зберігання до Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області (т.19 а.с.69) - виключити з числа речових доказів і повернути власникам; сліди пальців рук, рукавиць і низу взуття зберігати в матеріалах кримінального провадження; паспорт ОСОБА_13 , який долучений до матеріалів кримінального провадження і не надавався суду передати до установи відбування покарання для приєднання до особової справи завудженого.

Цивільні позови ОСОБА_20 і ОСОБА_27 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_20 45 623 грн.03 коп., на користь ОСОБА_27 5 993 грн. 20 коп., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_23 задовольнити, стягнути на її користь з ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 солідарно 37 554 грн. 05 коп.

Стягнути із ОСОБА_15 на користь ОСОБА_28 12 000 грн.

Цивільні позови ОСОБА_22 , ОСОБА_129 , ОСОБА_18 , ОСОБА_130 і ОСОБА_21 залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_131 задовольнити частково, стягнути із ОСОБА_16 на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 5180 грн., на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн., а всього 8 180 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі: з ОСОБА_15 7268 грн.11 коп., з ОСОБА_16 1903 грн. 38 коп., із ОСОБА_13 3420 грн. 93 коп., з ОСОБА_14 839 грн.14 коп. Процесуальні витрати за проведення інших експертиз віднести на рахунок держави.

Копії вироку вручити прокурору і обвинуваченим негайно після проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку, обвинуваченими ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_13 з дня вручення копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2