Справа № 581/481/19
Провадження № 1-кп/581/45/19
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2019 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора з групи прокурорів ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000119 від 05 липня 2019 року, за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою загальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, інвалідності не маючого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.384, ч. 1 ст. 385 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Сутність пред`явлених ОСОБА_4 обвинувачень та зміст угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим

а) Орган досудового розслідування та прокурор обвинувачують ОСОБА_4 у наданні суду завідомо неправдивих показань ним, як свідка, вчинене за нижченаведених обставин.

25 вересня 2018 року у період часу з 9 год. 26 хв. по 9 год. 35 хв. ОСОБА_4 , маючи процесуальний статус свідка, перебуваючи в залі судових засідань Липоводолинського районного суду Сумської області, під час судового розгляду кримінального провадження №00000044, внесеного до ЄРДР 14 березня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 та 385 КК України, склавши присягу свідка, діючи умисно, надав завідомо неправдиві показання про достовірно відомі йому обставини вчиненого 14 березня 2018 року ОСОБА_6 злочину, які не відповідають дійсності.

Зокрема, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з правами та обов`язками свідка, який бере участь у судовому процесі, пояснив, що 14 березня 2018 року він не допомагав ОСОБА_7 заготовляти деревину на лісосіці поблизу с. Мельники Липоводолинського району, взагалі там не був та в цей день ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_7 не бачив.

Проте, на стадії досудового розслідування 15 березня 2018 року при допиті

ОСОБА_4 в якості свідка, останній надавав покази про обставини заготівлі лісоматеріалів на рубці в урочищі Пробужка поблизу с. Мельники Липоводолинського району, а саме 14 березня 2018 року він зранку на прохання ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 приїхали до лісосіки поблизу с. Мельники Липоводолинського району Сумської області з метою заготовлення деревини. У подальшому впродовж дня працювали на рубці, крижували дерева, обпилювали гілки. Під час робіт був присутній лісничий ОСОБА_6 , з дозволу та у присутності якого відбувалось завантаження колод клена та дуба на автомобіль ГАЗ 53, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , жителя с. Московське, Липоводолинського району, Сумської області, якого також запросив для допомоги ОСОБА_7 .

Аналогічні покази ОСОБА_4 надав 27 березня 2018 року при проведенні слідчого експерименту, у ході якого свідок ОСОБА_4 показував місце знаходження лісосіки, розташування на ній техніки, порядок заготівлі деревини, місце загрузки дерева на автомобіль ГА3-53.

Такі ж обставини скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення встановлено в ході допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та при проведенні слідчих експериментів з останніми.

б) Орган досудового розслідування та прокурор обвинувачують ОСОБА_11 у відмові, як свідка, від давання показань без поважних причин у суді, вчинене за нижченаведених обставин.

25 вересня 2018 року о 9 год. 35 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в залі судових засідань Липоводолинського районного суду Сумської області, після уточнюючих запитань та роз`яснень про те, що він, як свідок, має право відмовитися давати показання відносно себе, членів його сім`ї чи близьких родичів, не будучи близьким родичем ОСОБА_6 ,. усвідомлюючи відсутність підстав, передбачених ст. 63 Конституції України, за наявності яких він не підлягав би допиту, як свідок або мав би право відмовитись давати показання, в усній формі, категорично, без поважних на те причин відмовився від надання свідчень по даному кримінальному провадженню.

Тобто, ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч покладеного на нього процесуального обов`язку давати правдиві показання під час судового розгляду кримінального провадження, що визначений п. 2. ч. 2 ст. 66 КПК України, ухилився від вчинення тих дій, які він повинен був і мав можливість здійснити, що проявилося у відмові під час судового засідання в даванні показань щодо обставин вчинення злочину ОСОБА_6 .

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільну небезпечність та можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій, а також бажав їх настання.

Вищевказані дії ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 384 КК України, тобто як надання суду завідомо неправдивих показань ним, як свідка, та за ч. 1 ст. 385 КК України, тобто як відмова свідка від давання показань без поважних причин у суді.

У ході підготовчого провадження прокурором та обвинуваченим, за участі його захисника ОСОБА_5 , ініційовано питання про розгляд угоди про визнання винуватості. За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діяннях; сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за вчинені ним злочини, а саме: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 1700 грн. (100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 385 КК України, у виді штрафу у розмірі 850 грн. (50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), застосувавши ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначили покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу у розмірі 1700 грн. (100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), і отримана від обвинуваченого згода на призначення саме такого виду покарання.

Позиція сторін кримінального провадження відносно підписаної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості

2. Прокурор з групи прокурорів ОСОБА_3 , оголосивши текст угоди, підтвердив беззастережного визнання ОСОБА_4 факту вчинення ним інкримінованих йому злочинів, наявності щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставини, які обтяжують покарання, узгодженого між сторонами виду покарання, яке взмозі виконати обвинувачений, роз`яснення йому відповідних наслідків затвердження даної угоди, наявність дійсного волевиявлення обвинуваченого на укладення зазначеної угоди.

3. Захисник ОСОБА_5 підтримала думку прокурора, підтвердила наявність дійної згоди та бажання у обвинуваченого на підписання вищевказаної угоди, її присутності при її підписанні з роз`ясненням відповідних наслідків та його обов`язків, а також те, що у обвинуваченого є неофіційні доходи, які дозволяють йому сплатити штраф у разі затвердження угоди.

4. ОСОБА_4 суду підтвердив, що він визнає себе винуватим у тому, що 25 вересня 2018 року, перебуваючи в залі судових засідань Липоводолинського районного суду Сумської області, під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 та 385 КК України, склавши присягу свідка, діючи умисно, надав завідомо неправдиві показання про достовірно відомі йому обставини вчиненого 14 березня 2018 року ОСОБА_6 злочину, які не відповідають раніше наданим його показам на досудовому слідстві та під час проведення слідчого експерименту. Також підтвердив, що 25 вересня 2018 року, перебуваючи в залі судових засідань Липоводолинського районного суду Сумської області, після уточнюючих запитань та роз`яснень про те, що він, як свідок, має право відмовитися давати показання відносно себе, членів його сім`ї чи близьких родичів, не будучи близьким родичем ОСОБА_6 , усвідомлюючи відсутність підстав, передбачених ст. 63 Конституції України, в усній формі, категорично, без поважних на те причин відмовився від надання свідчень по даному кримінальному провадженню. Підтвердив, що він з прокурором ініціював питання про укладення даної угоди, на нього ніхто не тиснув при її підписанні, за вчинене шкодує, для сплати штрафу додатково він може отримати доходи від неофіційної роботи на будівництві.

Норми, права, які підлягають застосуванню при затвердженні угоди про визнання винуватості

5. Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

У ст. 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно з вимогами ст.474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження , суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Висновки суду з приводу угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим та його захисником

6. Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обставини кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, поданої на затвердження суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

7. При перевірці даної угоди, з`ясуванні обставин провадження, суд дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому діянь, передбаченого ч. 1 ст. 384 та ч. 1 ст. 385 КК України, мали місце, такі діяння згідно зі ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, сутність обвинувачення, вид покарання, фактичну можливість виконання ними покладених на них обов`язків, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався в тому, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 384 та ч. 1 ст. 385 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, також підтвердив факт вчинення ним протиправного діяння за вищенаведених обставин; встановлена добровільність сторін по укладенню даної угоди, тобто те, що її підписання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вищеустановлені дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання свідка суду та за ч. 1 ст. 385 КК України, як відмова свідка від давання показань без поважних причин у суді, та відповідно суд визнає доведеним пред`явлене цій особі обвинувачення.

8. Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду покарання: за ч.1 ст. 384 КК України, із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України покарання, яке не передбачене санкцією зазначеної статті, у виді штрафу у розмірі 1700 грн. (100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) (обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, є незавдання злочином збитків та відсутність в ньому потерпілих, вчинення ним злочину невеликої тяжкості у період перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, молодий вік та позитивна характеристика обвинуваченого по місцю проживання, відсутність у нього незнятих та непогашених судимостей), за ч.1 ст. 385 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн. (50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. (100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), оскільки останнє відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України, установлено наявність двох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставини, що обтяжує покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого.

Інші питання, які вирішуються судом під час ухвалення даного вироку

9. Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався.

10. Речові докази: відеозаписи на DVD-диску, що долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 липня 2019 року між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 384 та ч.1 ст. 385 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 384 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень (100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян);

- за ч.1 ст.385 КК України у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян);

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень (100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Речові докази: відеозаписи на DVD-диску, що долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Обвинуваченим вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1