Справа № 183/2030/18
№ 1-кп/183/355/19
В И Р О К
іменем України

24 липня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000483 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянки України, не заміжньої, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 21.12.2017 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України, до100 годин громадських робіт,

- 06.06.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 389, ст.71, ст. 72 КК України до 3 місяців 10 днів арешту,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи особою, що раніше судима за скоєння злочину, передбаченого ст. 185 КК України, яка за правилами обчислення строку погашення судимості не погашена і не знята в передбаченому законом порядку, повторно скоїла крадіжку чужого майна за наступних обставин.

Так, 15 лютого 2018 року приблизно о 23.10 годині, ОСОБА_3 , знаходячись зі своїми знайомими ОСОБА_5 та його матір`ю ОСОБА_6 на території належного останній домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де на столі в кухонному приміщенні побачила мобільний телефон «Samsung Galaxy J3», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , чорного кольору. Після чого, ОСОБА_3 , скориставшись відвернутою від неї увагою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , керуючись раптово виниклим злочинним умисел, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала вище вказаний мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_3 , помістивши мобільний телефон до карману своєї куртки, та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з викраденим мобільним телефоном покинула територію вказаного домоволодіння, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1799,40 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала повністю, підтвердила, що зазначене в обвинувальному акті в повному об`ємі відображає обставини скоєного нею злочину і жодної з них вона не оспорює. Показала, що, дійсно, у вказані в обвинувальному акті час та дату вона викрала мобільний телефон у зазначений спосіб, який в подальшому заклала у ломбард та отримала за нього 800 гривень, які витратила на власні потреби.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і її дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує, що обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання згідно ст.66, ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачена вину визнала повністю, на обліках у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває (а.п.77,78,79), потерпілий на суворому покаранні не наполягає (а.п.31).

Разом з тим, вона є особою, що раніше судима і знову скоїла умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, за місцем мешкання характеризується негативно (а.п.81), а тому застосування, до обвинуваченої ОСОБА_3 ст. 75 КК України, є неможливим підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні, і виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає

необхідним призначити їй реальне покарання у вигляді арешту, в межах передбачених санкцією даної статті.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза № 1062/18, вартість якої складає 300 гривень (а.п.71), які підлягають стягненню з обвинуваченої в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положеннями ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винної, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , рахувати з моменту її затримання.

Речові докази:
- сім карти оператора "Київстар", білого кольору з написом НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мобільний телефон «Samsung Galaxy J3», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , чорного кольору - залишити потерпілому ОСОБА_5 ,
- договір про надання фінансового кредиту під заставу № 8.52086/1 - залишити в матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 300 гривень.

Копію вироку вручити обвинуваченій ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1