Справа № 127/9342/19
Провадження №11-кп/801/903/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого- судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скагою прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2019 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженку м. Вінниці, громадянку України,

зареєстровану та проживаючу за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і засуджено до штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Вирішено долю речових доказів.

- автомобіль «Wolkswagen polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ОСОБА_8 , вирішено залишити останній;

- диск з відеозаписом, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, вирішено залишити у справі.

Цивільний позов потерпілої задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 40000 (сорок тисяч) гривень моральної шкоди та 13000 (тринадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1001 (одну тисячу одну) гривню витрат на залучення експерта.

в с т а н о в и в :

Як встановлено вироком 11.02.2019 р. близько 21.00 год., водій ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Wolkswagen polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом паркувальним майданчиком поблизу будинку № 2 по вул. Кармелюка в м. Вінниці, не переконалась, що це не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, не звернулась за допомогою до інших осіб, з необережності допустила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка стояла на паркувальному майданчику позаду вищевказаного транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом обох кісток лівої гомілки - великогомілкової у нижній третині і малогомілкової в ділянці зовнішньої кісточки», які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являються небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але за своїм характером потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «Wolkswagen polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 не дотрималась вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

У своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2019 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. Вимоги мотивує тим, що ч.1 ст. 286 КК України передбачено застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року рішення про позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю має бути чітко сформульовано в резолютивній частині вироку. для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час виконання останнього. Тобто, міський суд, не зазначивши в резолютивній частині вироку рішення щодо додаткового покарання обвинуваченій, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування судового рішення в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 та її винуватість за ч. 1 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Відповідно із ст.65 КК України - суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст. 372 КПК України).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання», при звільненні особи від відбування основного покарання з випробуванням суд, відповідно до ст.77 КК України, може призначити додаткові покарання, зокрема позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Додаткові покарання виконуються реально, про що суд зазначає у резолютивній частині вироку.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 при відбуванні покарання у виді штрафу.

Разом з цим, призначаючи покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, суд у резолютивній частині вироку не зазначив додаткове покарання, яке передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, хоча в мотивувальній частині вироку виклав позицію про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_8 права керування транспортним засобом.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції в резолютивній частині, і відповідно задоволення апеляційної скарги прокурора.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

у х в а л и в :

апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2019 року відносно ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку у 3-х (тримісячний) строк з часу його проголошення .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4