Справа № 1-360/11
Провадження №: 1-в/752/287/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування арешту майна накладеного у кримінальній справі № 1-360/11 відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2014 року,
встановив:
вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2011 року засуджено ОСОБА_4 , за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки без конфіскації майна, в силу ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з покладенням ряду обовязків.
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2012 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2011 року скасовано в частині призначення додаткового покарання.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18.10.2011 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2012 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2013 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2011 року скасовано в частині призначенного покарання.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17.12.2013 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2013 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2014 року відповідно до ст. 365 КПК України 1960 року вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_4 приведено у відповідність до вимог Закону України № 746-УІІ від 21.02.2014 р. Г.У. №37 від 27.02.2014 р., який набрав чинності 28.02.2014 р. та дії кожного із засуджених перекваліфіковано з ч. 3 ст. 364 КК України на ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції із Законом №270-УІ від 15.04.2008 р.) визнано винними, в тому числі, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції із Законом №270-УІ від 15.04.2008).
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано, призначено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 365 КК України, ч. 1 ст. 364 КК України в редакції Закону № 270-УІ від 15.04.2008 р, покарання за ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах, пов`язаних з виконанням представника влади строком на 3 роки, з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім його частки у спільній власності на квартиру АДРЕСА_1 , з позбавленням спеціального звання старшина міліції.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.07.2014 року із вироку Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2014 року в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 364 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України виключено рішення про застосування ст. 54 КК України. У порядку ст. 395 КПК України 1960 року із обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції закону від 05.04.2001 року) виключено кваліфікуючу ознаку - вимагання хабара.
Вважати засудженим ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року), ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року), ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади, на строк 3 роки, з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності (крім частки у спільній власності на квартиру АДРЕСА_1 ).

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про скасування арешту майна, накладеного у кримінальній справі № 1-360/11, а саме на частину квартири АДРЕСА_1 . Свою заяву мотивує тим, що постановою старшого слідчого прокуратури Дніпровського району міста Києва, юриста 3 класу ОСОБА_5 накладено арешт на його квартиру по АДРЕСА_2 , яке належить йому на праві спільної сумісної власності. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.07.2014 року йому призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року), ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року), ст. ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади, на строк 3 роки, з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності (крім частки у спільній власності на квартиру АДРЕСА_1 ).
Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.
ОСОБА_4 просив задовольнити вказану заяву.
Заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти задоволення вказаної заяви, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього кодексу має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, повязанного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої ст. 537 КПК України.
Дослідивши матеріали кримінальної справи № 1/360/11, суд приходить до висновку, що вказана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, у з зв`язку з тим, що в подальшому відпала мета застосування накладення арешту на частину кв. АДРЕСА_1 , у зв`язку з можливою конфіскацію майна засудженого ОСОБА_4 , оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.07.2014 року ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року), ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року), ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади, на строк 3 роки, з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності (крім частки у спільній власності на частину квартири АДРЕСА_1 ) .
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 174, 537, 539 КПК України, суд
ухвалив:
заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування арешту майна накладеного у кримінальній справі № 1-360/11 відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2014 року - задовольнити.
Скасувати арешт на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1