пр. № 1-кп/759/1/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання -ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0007883 від 10.09.2014р., відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

06.09.2007р. Шевченківським районним судом м.Києва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

27.11.2012р. Дніпровським районним судом м.Києва за ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

30.07.2014р. Дніпровським районним судом м.Києва за ч.3 ст. 15, ч.1 ст.162 КК України до сплати штрафу у розмірі 1700 грн., (дані про сплату штрафу відсутні),

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 09.06.2017р. вирок Сиктивкарського міського суду Республіки Комі від 07.04.2016р. приведено у відповідність із законодавством України, яким ОСОБА_5 повинен відбувати покарання за злочини, передбачені ч.1 ст.358; ч.3 ст.185; ч.4 ст.185; ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 05.03.2019р.

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_11 ,

інші учасники: потерпіла - ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 10.09.2014р., у невстановлений досудовим розслідуванням час, з метою вчинення крадіжок з квартир громадян, прибув на АДРЕСА_2 . Маючи певний досвід у пошуку квартир, з яких можна вчинити крадіжку чужого майна ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись по АДРЕСА_2 , у невстановлений слідством час зайшов до буд. АДРЕСА_3 , яка знаходиться на 3-му поверсі. Переконавшись, що в даній квартирі мешканці відсутні та за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , з метою виконання свого злочинного умислу, підійшов до вхідних дверей вищевказаної квартири та за допомогою заздалегідь підготовлених предметів для відчинення замків проник до вищевказаної квартири.

Перебуваючи в кв. АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , з метою обернення на свою користь та особистого збагачення повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме: золотий ланцюжок, вартістю 6000 грн., з кулоном у вигляді підкови, вартістю 3000 грн.; золотий перстень, вартістю приблизно 6000 грн., із каменем червоного кольору; золоту каблучку, вартістю 3000 грн., інкрустовану білим каменем; золотий ланцюжок, вартістю 3000 грн., з золотим кулоном інкрустованим білим каменем, вартістю 2000 грн.; золоті сережки круглої форми, вартістю 3000 грн.; срібні сережки у вигляді листя з дерева, вартістю 1500 грн.; сережки з металу, інкрустовані перлами, вартістю 1500 грн.; сережки жовтого кольору у вигляді метеликів, вартістю 2000 грн.; срібний ланцюжок, вартістю 500 грн., з срібним кулоном у вигляді ікони «божої матері», вартістю 300 грн.; срібний кулон, у вигляді знаку зодіаку «водолія» вартістю 300 грн.; срібні сережки у вигляді знаку зодіаку «водолія», вартістю 600 грн.; золота обручка, вартістю 2000 грн.; золотий ланцюжок, одне звено якого запаяне, вартістю 2000 грн.

Таємно викравши чуже майно, яке належить ОСОБА_12 на загальну суму 36 700 грн., ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, та показав, що 10.09.2014р., маючи на меті викрадення чужого майна, з метою отримання грошових коштів для лікування, зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , яку ніхто не відчинив. Відкрив двері відмичкою, яку приготував заздалегідь. У квартирі в серванті помітив вироби з золота та срібла у коробці, які поклав до кармана та вийшов з квартири. Пройшовши приблизно 100 м, був затриманий працівниками міліції, які виявили та вилучили викрадене майно. Вважає, що вартість викраденого майна є меншою, ніж вказано у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати, врахувати його стан здоров`я.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_12 .
Так, допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_12 показала, що 10.09.2014р. їй зателефонували та повідомили, що у неї з квартири викрали коштовності. Коли вона приїхала до своєї квартири АДРЕСА_4 , то біля неї вже були працівники міліції. Разом вони зайшли до квартири, де вона виявила, що відсутні коштовності, які зберігались у коробочці в серванті. Чи був пошкоджений замок вхідних дверей не знає. Усе викрадене їй було повернуто, крім двох сережок та каблучки.

Суд не приймає до уваги заперечення обвинуваченого ОСОБА_5 в частині невідповідності вартості викраденого майна, оскільки такий розмір визначений потерпілою і на правову кваліфікацію дій обвинуваченого не впливає.

Щодо клопотання захисника про визнання доказів не допустимими, оскільки стороні захисту в порядку ст.290 КПК України не були відкриті речові докази, отже на думку захисника, є недопустимими і висновки експертиз, то суд не приймає до уваги такі твердження, оскільки відповідно до встановленого порядку, судом безпосередньо не досліджувались докази сторони обвинувачення, захисник не звертався до суду щодо безпосереднього огляду речових доказів, а також щодо зміни порядку дослідження доказів у справі.

Приймаючи до уваги, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, оцінюючи зібрані матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України вірна, оскільки він вчинив повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та вчинив даний злочин в період встановленого йому судом іспитового строку, тривалий час перебував у розшуку та відбував покарання на території іншої держави, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що ОСОБА_5 щиро кається у вчиненому, правдиво розказав про обставини вчиненого злочину, проте вказаний злочин вчинено ним повторно та в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, стан його здоров`я, який хворіє на ряд тяжких захворювань, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_5 невідбуту ним частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 27.11.2012р.

Вирок Дніпровського районного суду м.Києва від 30.07.2014р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 27.11.2012 року та остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначити у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Вирок Дніпровського районного суду м.Києва від 30.07.2014 р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 - тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - залишити без зміни.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 23.09.2019р., зарахувавши у строк відбуття покарання час тримання під вартою з 10.09.2014р. по 01.10.2014р. включно.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1