Постанова
Іменем України
19 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 761/7736/17
провадження № 51-823 км 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 повернуто на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України. Апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_6 не є учасником ні кримінального, ні судового провадження, не навів переконливих доводів того, що оскаржуване судове рішення стосується його інтересів як директора ТОВ «Синтез-Профіт» тією мірою, що надає йому згідно з ч. 2 ст. 24 КПК України право оскаржити це рішення.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині повернення його апеляційної скарги та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що суд не перевірив належним чином, чи стосується судове рішення щодо ОСОБА_7 інтересів скаржника за умови, що він є директором підприємства, яке (за твердженням суду) займалося незаконною діяльністю, тим самим суд встановив факт винуватості керівних осіб, зокрема ОСОБА_6 , у вчиненні злочину.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор у суді касаційної інстанції заперечував проти задоволення скарги та просив залишити судове рішення без зміни.

Мотиви суду

Згідно ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про те, що суд апеляційної інстанції неправомірно повернув його апеляційну скаргу, є необґрунтованими.

Статтею 393 КПК України чітко визначено перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу. Згідно п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати, зокрема, інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

З матеріалів провадження вбачається, що суд, перевіривши апеляційну скаргу, встановив, що її подано всупереч положенням п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, а тому дійшов висновку про необхідність повернення скарги. Такий висновок узгоджується із зазначеними вимогами кримінального процесуального закону, а посилання скаржника на те, що хоча ОСОБА_6 і не є учасником процесу в цьому кримінальному провадженні, однак є особою, яка може оскаржити зазначену вище ухвалу місцевого суду, є безпідставним.

Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Разом із тим, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. При цьому право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. При вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою місцевого суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України було звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, а кримінальне провадження закрито. Попри те, що зазначена ухвала містить згадування назви ТОВ «Синтез-Профіт», з огляду на формулювання пред`явленої ОСОБА_7 підозри, вона стосується лише дій останнього. Що стосується інших осіб, то з тексту ухвали місцевого суду встановлено, що ОСОБА_7 діяв за вказівками невстановлених досудовим розслідуванням осіб, ідентифікувати яких ні за прізвищем, ні за посадою неможливо.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що він є директором згаданого товариства, яке, за твердженням суду, займалося незаконною діяльністю, а отже суд неправомірно встановив наявність вини у діях посадових осіб цього товариства, у тому числі в його діях. З таким твердженням погодитися неможливо, оскільки місцевий суд не здійснював судового розгляду по суті пред`явленого обвинувачення, не встановлював жодних обставин, у тому числі щодо законності чи незаконності діяльності ТОВ «Синтез-Профіт», а закрив кримінальне провадження внаслідок сплину строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Крім того, ухвала суду не містить посилання на посадових осіб даного товариства, а обмежується вказівкою на невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

За таких обставин суд касаційної інстанції погоджується із висновком апеляційного суду про те, що ОСОБА_6 не навів достатніх і переконливих доводів того, що вказане судове рішення стосується його інтересів як директора ТОВ «Синтез-Профіт» тією мірою, що надає йому право на апеляційне оскарження.

Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судове рішення без зміни.

З цих підстав суд ухвалив:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3