Справа № 454/1501/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/105/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України визнано винним та призначено йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Позовну заяву потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 4220 (чотири тисячі двісті двадцять) грн. відшкодування майнової шкоди та 4000 (чотири тисячі) грн. відшкодування завданої моральної шкоди. В решті цивільного позову ОСОБА_9 відмовлено.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 29.04.2016 року о 22.30 год., перебуваючи в приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, вчинив словесну суперечку з ОСОБА_9 , під час якої наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичного видалення двох верхніх центральних різців (зубів), які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Своїми діями ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України.
На цей вирок захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок Сокальського районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року в частині призначеного до стягнення з обвинуваченого розміру морального відшкодування в бік його зменшення.
Покликається на те, що розмір морального відшкодування є занадто великим, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не працює, не має сталого доходу, має на утриманні вагітну дружину.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. З врахуванням вимог ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор заперечив вимоги апеляційної скарги та просив оскаржуваний вирок залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, встановила наступне.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у межах висунутого обвинувачення згідно із обвинувальним актом.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив одержані у передбаченому КПК України порядку докази у цьому кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок, про винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.125 КК України, що повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційній скарзі не оспорюється.
Щодо відшкодування моральної шкоди то слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Вбачається, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 зазнав фізичний біль та страждання, внаслідок пошкодження здоров`я, а саме як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №138/2016 від 19 травня 2016 року у ОСОБА_9 малося травматичне видалення двох верхніх центральних різців (зубів), яке утворилося від дії тупого предмету, могло утворитися 29 квітня 2016 року від удару рукою і відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (а.с.104-105).
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Потерпілий ОСОБА_9 у позовній заяві просив відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10000 грн. (а.с.11-12). Суд першої інстанції із врахуванням вимог розумності та справедливості зменшив розмір моральної шкоди до 4000 грн..
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, а розмір оціненої судом першої інстанції моральної шкоди повністю відповідає характеру моральних страждань потерпілого ОСОБА_9 , тому апеляційні доводи про зменшення такого розміру є безпідставними.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм матеріального та процесуального права у частині визначення судом першої інстанції розміру морального відшкодування, на що покликається апелянт у своїй апеляційній скарзі, через що підстав для зміни оскаржуваного вироку відповідно до вимог кримінального процесуального закону колегія судів не вбачає.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий :
Судді :