Справа № 683/2418/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові Хмельницької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000387 від 14 серпня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Решнівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

встановив:

12, 22 та 23 грудня 2018 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на викрадення офіційних документів, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом та використовується для ініціювання переказу коштів з банківського рахунку, і за допомогою неї можливо вчинити крадіжку грошових коштів шляхом проведення транзакції по зняттю готівки або оплати товару, діючи умисно з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, умисно викрадав з жіночої сумки своєї матері ОСОБА_6 , яка знаходилась на дерев`яній полиці у житловій кімнаті банківську кредитну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_6 , з метою подальшого викрадення з неї грошових коштів, яку після вчинення злочину повертав до попереднього місця її зберігання.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у викраденні офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

12 грудня 2018 року о 10 год. 25 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із банкоматом ПAT КБ «ПриватБанк», що по вул. Івана Франка, 35 м. Старокостянтинів Хмельницької області, діючи з корисливих мотивів та з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, використовуючи попередньо викрадену ним банківську кредитну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_6 та знаючи пін-код доступу до неї, шляхом проведення транзакції по зняттю готівки, умисно, таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 грн. з вищевказаного банківського рахунку ОСОБА_6 , чим спричинив останній майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, 22 грудня 2018 року близько 15 год. ОСОБА_5 , діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись спільно з ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, не повідомляючи останній про свої злочинні наміри, передав останній попередньо викрадену ним банківську кредитну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_6 , з метою крадіжки грошових коштів шляхом придбання продуктів харчування.

З цією метою, 22.12.2018 ОСОБА_7 , не будучи обізнаною у злочинних намірах ОСОБА_5 , використовуючи попередньо викрадену ОСОБА_5 банківську кредитну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_6 , знаючи пін-код доступу до неї, шляхом проведення транзакції по оплаті товару о 16 год. в магазині «Рута», що по вул. Івана Франка, 17 м. Старокостянтинів Хмельницької області здійснила придбання продуктів харчування на суму 30 грн., о 17 год. 24 хв. в магазині «Апельсин», що по вул. Івана Франка, 29 м. Старокостянтинів Хмельницької області на суму 120 грн. 90 коп., о 20 год. 11 хв. в магазині «Апельсин», що по вул. Івана Франка, 29 м. Старокостянтинів Хмельницької області на суму 90 грн., а всього на загальну суму 240 грн. 90 коп., які в подальшому передала ОСОБА_5 .

Крім цього, 23 грудня 2018 року близько 12 год. ОСОБА_5 , діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись спільно з ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, не повідомляючи останній про свої злочинні наміри, передав останній попередньо викрадену ним банківську кредитну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_6 , з метою крадіжки грошових коштів шляхом придбання продуктів харчування та зняття готівки.

З цією метою, 23.12.2018 ОСОБА_7 , не будучи обізнаною у злочинних намірах ОСОБА_5 , використовуючи попередньо викрадену ОСОБА_5 банківську кредитну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_6 , знаючи пін-код доступу до неї, шляхом проведення транзакції по оплаті товару о 13 год. 09 хв. в магазині «Апельсин», що по вул. Івана Франка, 29 м. Старокостянтинів Хмельницької області здійснила придбання продуктів харчування на суму 30 грн. 50 коп., о 13 год. 56 хв., перебуваючи поряд із банкоматом ПAT КБ «ПриватБанк», що по вул. Івана Франка, 35 м. Старокостянтинів Хмельницької області, шляхом проведення транзакції по зняттю готівки здійснила зняття грошових коштів в сумі 500 грн. з вищевказаного банківського рахунку ОСОБА_6 , які в подальшому передала для ОСОБА_5 та о 22 год. 53 хв., перебуваючи поряд із банкоматом ПAT КБ «ПриватБанк», що по вул. Івана Франка, 35 м. Старокостянтинів Хмельницької області, шляхом проведення транзакції по оплаті товару здійснила перерахунок грошових коштів в сумі 72 грн. з вищевказаного банківського рахунку ОСОБА_6 на мобільний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

У такий спосіб, вказаними вище діями ОСОБА_5 з банківської кредитної картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітованої на ім`я ОСОБА_6 умисно, таємно викрав грошові кошти на загальну суму 1834 грн. 40 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

05 вересня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 471 КПК України укладена угода про примирення.

Згідно угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Так, за ч. 1 ст. 185 КК України погоджене покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України погоджено звільнити його від відбування покарання із встановленням судом іспитового строку у відповідності до вимог ч. 3 ст. 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілій.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, у вчиненому розкаявся, вибачився перед потерпілою, обіцяв повністю відшкодував завдану потерпілій стороні шкоду, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла пояснила, що обвинувачений являється їй сином, звертаючись в правоохоронні органи не знала, що це він вчинив крадіжки, просила суворо не карати, цивільний позов заявляти не бажає, повірила в добровільне відшкодуванням ним завданої шкоди та в його виправлення, просила затвердити угоду, пояснила, що укладення угоди з її сторони є цілком добровільним, наслідки її затвердження їй зрозумілі та прийнятні.

Прокурор не заперечила проти затвердження угоди про примирення.

У відповідності п. 3 ч. 1 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; за ч. 1 ст. 357 КК України, який є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , що виразились: у викраденні офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів, що містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.

357 КК України; у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні цих кримінальних правопорушень і підлягає покаранню за їх вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Вищевказані обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини першої та пунктом 2 частини другої статті 76 КК України.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 474-475 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 05 вересня 2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000387 від 14 серпня 2019 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, призначивши йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку один рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не пред`являвся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ________________