Справа № 346/3919/19
Провадження № 1-кп/346/490/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі : судді ОСОБА_1 ,

за участю с секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї кримінальне провадження № 0000799 про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, депутатом не обирався,

- за ст. 389-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення сто двадцять годин суспільно корисних робіт. Постанова набрала законної сили 30 грудня 2018 року.

З 14 січня 2019 року ОСОБА_6 перебуває на обліку в Коломийському міськрайонному відділі філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області.

На виконання п. 13.9 Розділу XIII Наказу Міністерства юстиції України № 474/5 від 19 березня 2013 року, ОСОБА_6 29 січня 2019 року ознайомлено з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, необхідності сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк суспільно корисних робіт, які він під особистий підпис зобов`язався виконувати та попереджено, що у разі ухилення від відбування, може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, а в разі злісного ухилення від відбування до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України. Також було вручено направлення на суспільно корисні роботи в Ліснохлібичинську сільську раду та зобов"язано приступити до відбування стягнення не пізніше 30 січня 2019 року.

Згідно розпорядження Ліснохлібичинської сільської ради №8 від 01 лютого 2019 року ОСОБА_6 прийнято на оплачувані суспільно корисні роботи, де він зобов"язаний був працювати згідно графіка не більше восьми годин на день.

Однак, обвинувачений, будучи належно ознайомленим із порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт та з наслідками ухилення від їх відбування, злісно ухилився від виконання накладеного стягнення.

Так, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування адміністративного стягнення, допустив порушення порядку і умов його відбування, а саме : не прибув на суспільно корисні роботи 01, 15, 22 та 29 березня 2019 року без поважних причин, за що постановою Коломийського міськрайонного суду від 27 червня 2019 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП з накладенням стягнення - три доби адміністративного арешту.

Незважаючи на це, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що відповідно до ст. 325-1 КУпАП та розділу ХІ-ХУ Наказу Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 року повинен дотримуватися встановленого законодавством умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення постановою Коломийського міськрайонного суду від 27 червня 2019 року до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, продовжив ухилятись від відбування адміністративного стягнення, що виразилось у не прибутті до місця виконання адміністративного стягнення більше двох разів протягом місяця без поважних причин. Так, згідно табелів виходу на роботу, у квітні 2019 року із запланованих 73 годин суспільно крисних робіт ОСОБА_6 відпрацював лише дев"ять, у травні, червні та липні 2019 року - по одній годині кожний місяць, а в період з 01 по 16 серпня 2019 року не відпрацював жодної години суспільно корисних робіт і станом на 16 серпня 2019 року із призначених ста двадцяти годин відпрацював лише двадцять шість.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєному злочині визнав і дав показання, що дійсно ухилявся від відпрацювання суспільно корисних робіт, визначених постановою суду, без поважних причин, частково внаслідок негативного стану здоров"я, а частково внаслідок певної байдужості. Проте після направлення справи у суд все зрозумів і на даний час всі встановлені години накладеного стягнення відпрацював.

Просить суд врахувати його щире каяття та бажання і надалі працювати на користь громади та не карати суворо і обрати покарання у вигляді громадських робіт. Запевняє, що прийматиме міри по погашенню заборгованості по аліментах і не порушуватиме закон.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорюють фактичні обставини справи, правильно розуміють їх зміст, в зв`язку з чим у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, то суд після роз`яснення їм положень ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, в судовому засіданні знайшла підтвердження вина обвинуваченого у злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.
У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.
До обставин, що пом"якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину суд відносить - перше притягнення до кримінальної відповідальності, щире каяття, сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочинів, що по місцю проживання характеризується позитивно, відпрацював накладене адміністративне стягнення, а тому вважає за можливе застосувати до винуватої особи ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за якою обвинувачується, яке на думку суду буде справедливим і матиме виховний вплив на винувату особу з приводу недопущення вчинення ноих злочинів.

Витрати по залученню експерта та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373-374, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим за ст. 389-2 КК України та застосуваши ст. 69 КК України, призначити покарання - двісті сорок годин громадських робіт.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками, з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7