УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого з ОВС СУФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000202 від 25.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС СУФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000202 від 25.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, а саме: на документи,гроші які було вилучено протоколом обшуку від 09.07.2019 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовується як офісне приміщення ТОВ «Техлісресурс».
Проведеними заходами встановлено, 09.07.2019 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовується як офісне приміщення ТОВ «Техлісресурс», було виявлено та вилучено: акти передачі, рахунки, договори позики, виписки, товарно-транспортні накладні, грошові кошти.

Таким чином, щодо вилучених 09.07.2019під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , документів, грошей є підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, розслідуваного у кримінальному провадженні і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містять ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України як речові докази.

10.07.2019 у відповідності до ст.ст. 223, 237 КПК України, вилучені під час обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яке використовується як офісне приміщення ТОВ «Техлісресурс», документів,грошей визнані речовими доказами.
Таким чином, з метою запобігання ризикам приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів, виникла необхідність на час досудового розслідування накласти арешт на майно, яке було вилучено протоколом обшуку від 09.07.2019 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, вилучене необхідне для проведення ряду судових експертиз, в яких виникне необхідність під час досудового розслідування, що дозволить надати належну кримінально-правову оцінку діянням суб`єктів злочинів з урахуванням встановлених кількісних та якісних характеристик майна, достовірності їх відображення у фінансово-господарській документації, визначити розмір шкоди внаслідок вчинення кримінальних правопорушень та вирішити інші пов`язані кримінально-процесуальні питання.
Таким чином, для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна, до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.
Викладені факти, вказують на те, що в разі повернення вищевказаних предметів, документів і флеш накопичувачів, вони можуть не залишитися неушкодженими та є підстави вважати, що є загроза зміни або знищення виявлених предметів, речей (цінностей), що мають значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити, накласти арешт з метою збереження речових доказів, проведення експертизи в подальшому.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував з приводу задоволення клопотання, вказали що вилучені документи не мають жодного відношення до вказаного кримінального правопорушення, вказали, що грошові кошти не можуть бути предметом злочину, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, за фактом якого здійснюється досудове розслідування, є особистими коштами ОСОБА_4 , яка підтвердила законність походження грошових коштів.

Вивчивши доводи клопотання, матеріали, надані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Так, в клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту відповідність вилучених документів, грошових коштів критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, щодо речових доказів. Необхідність накладення арешту пов`язується з метою збереження вилученого майна як речових доказів.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до даних, внесених до ЄРДР, відомості внесені до реєстру з приводу факту подій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, які відбулися в період з грудня 2017 року по квітень 2018 року.

При цьому основний перелік вилучених документів стосується періоду 2018-2019 років, які виходять за межі досудового розслідування, згідно витягу ЄРДР, обставини, що документи можуть бути використанні як докази, не доведені слідчим в суді. Також не доведено, що за змістом вилучені документи мають значення та відповідають критеріям ст. 98 КПК України для кримінального провадження, зміст цих доказів, дата складання документа відсутні, при тому, що досудове розслідування здійснюється стосовно періоду з грудня 2017 по квітень 2018 року. Такі відомості не наведені також слідчим в суді, відповідно до відомостей, внесених до ЄРДР, злочин розслідується у зв`язку з обставинами правовідносин з певним зазначеним переліком підприємств.

Також слідчий посилається на те, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям ст. 98 КПК України, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Однак такі доводи клопотання є необґрунтованими при тому, що предметом злочину, передбаченого ст. 212 КК України, є конкретні, визначені податки, збори та інші обов`язкові платежі, що входять в систему оподаткування, безпосереднім об`єктом злочину є суспільні відносини у сфері податкового регулювання. Таким чином, вважати, що вилучені грошові кошти, відповідають критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, в даному кримінальному провадженні - відсутні підстави. Також суду не наведено достатніх даних в підтвердження, що вказані грошові кошти отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому представник власника майна підтвердив законність походження грошових коштів.

Постанова слідчим про визнання вилученого майна речовими доказами не виносилася, в суді таке рішення не надане.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, доводи в клопотанні, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КК України, у кримінальному провадженні, в якому ведеться досудове розслідування, - ґрунтуються на припущеннях.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту, у співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження суд з наданих матеріалів клопотання не має можливості пересвідчитися.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000202 від 25.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, а саме: на документи,гроші які було вилучено в ході обшуку від 09.07.2019 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовується як офісне приміщення ТОВ «Техлісресурс».
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1