Справа № 128/1998/19
УХВАЛА

22 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 , у присутності представника ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, в якій він просить застосувати щодо нього ст. 81 КК України, оскільки відбув вже більше 3/4 строку покарання, за період відбування покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» не порушував правила внутрішнього розпорядку та має заохочення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що на даний час має п`ять заохочень, працює по договору різноробочим. Також суду показав, що після звільнення планує повернутися в Крим, вину у вчиненні злочину, за яке на даний час відбуває покарання, він не визнає.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримує заяву засудженого ОСОБА_5 , вважає, що останній довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_6 пояснив, що на даний час засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, коли останній був представлений до умовно-дострокового звільнення, характеризувався посередньо.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що відсутні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, оскільки він був неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, двічі звільнявся умовно-достроково, вину у вчиненні злочину не визнає.

Представник Спостережної комісії при Вінницькій РДА в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду заяви засудженого ОСОБА_5 .

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію захисника, прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до такого висновку.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в тому числі й питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом установлено, що згідно з наданою станом на 01 серпня 2019 характеристикою на засудженого ОСОБА_5 початком строку відбування покарання за вироком Керченського міського суду АР Крим від 24 лютого 2011 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з урахуванням ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року, якою згідно з ч. 5 ст. 72 КК України засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 03 грудня 2010 року по 26 травня 2011 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є 03 грудня 2010 року, а кінцем строку 10 червня 2022 року. В місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 03 грудня 2010 року.

В Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» засуджений ОСОБА_5 прибув 11 червня 2018 року з Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)». ОСОБА_5 має 10 (десять) дисциплінарних стягнень, останнє за 27 серпня 2015 року, та 5 (п`ять) заохочень, останні три заохочення були застосовані під час відбування покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)». На виробництві установи працевлаштований в бригаді № 1 у якості підсобного робітника, до роботи відноситься добре, проте корисної ініціативи у виробничому процесі не проявляє; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу; намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання; до виконання робіт з благоустрою установи не завжди ставиться з розумною ініціативою; приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення»;соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними шляхом телефонних розмов. Згідно вироку суду має заборгованість в розмірі 3837 грн, однак виконавчі листи до установи не надходили. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Стан здоров`я задовільний.
Застосуванню ст. 101 КВК України (переведенню до установи з іншим рівнем безпеки) за формальними ознаками ОСОБА_5 підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання з 10 червня 2016 року (протоколом комісії № 12 від 23 червня 2016 року було відмовлено, як особі яка не стає на шлях виправлення).
Застосуванню ст. 82 КК України (заміні невідбутої частини покарання більш м`яким) за формальними ознаками ОСОБА_5 підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання з 10 червня 2018 року (протоколом комісії № 17 від 25 червня 2018 року було відмовлено, так як особа не стала на шлях виправлення).
Застосуванню ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками ОСОБА_5 підлягав по відбуттю 3/4 частини строку покарання з 10 червня 2019 (протоколом комісії № 18 від 12 червня 2019 року було відмовлено, як особі яка не довела свого виправлення).
Згідно з положеннями, викладеними в ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Судом установлено, що ОСОБА_5 є особою, яка станом на 13 серпня 2019 року відбула більше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисні тяжкий та особливо тяжкий злочини.
Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, суд враховує, що останній раніше неодноразово судимий за умисні корисні тяжкі злочини, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисні корисливі тяжкий та особливо тяжкий злочини, вину у вчиненні яких не визнав, вже двічі судами був звільнений умовно-достроково.
Також суд враховує, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як установлено судом засуджений ОСОБА_5 за час відбуття покарання працевлаштований на підприємстві установи в бригаді № 1 у якості підсобного робітника, однак корисної ініціативи у виробничому процесі не проявляє; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт з благоустрою установи не завжди ставиться з розумною ініціативою.
Наявність п`яти заохочень за час відбування покарання не свідчить про сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_5 під час всього відбуття покарання.
Лише 12 червня 2019 комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення. Судом не встановлено, що з моменту розгляду комісією установи питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 відбулися якісь позитивні зміни в поведінці засудженого.

Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 немає, оскільки засуджений хоч і відбув більше 3/4 строку покарання, однак не довів своєю поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити за відсутності підстав для застосуванням до засудженого умов ст. 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1