Дата документу 22.10.2019 Справа№ 331/5051/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/5051/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/655/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, який не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 06 травня 2010 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ст.186 ч.1, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

2) 05 травня 2011 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

3) 07 листопада 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ст.186 ч.2, ст.69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 10 листопада 2014 року ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію»;

4) 07 грудня 2017 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту; звільнений 12 червня 2018 року по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29 листопада 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 4500 грн.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином не врахував дані про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого злочину. Зокрема суд належним чином не врахував те, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, на життя заробляє випадковими заробітками, злочин у даній справі вчинив через 2 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 08 серпня 2018 року у період часу з 01 години 20 хвилин до 01 години 22 хвилини, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за адресою: пр.Соборний, буд.102 у м.Запоріжжя, переконавшись в той, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до салону краси «G-bar» та за допомогою власної фізичної сили, шляхом ривку, відчинив вхідні металопластикові двері та проник до приміщення салону краси, після чого зі столу адміністратора в залі для відвідувачів повторно таємно викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: ноутбук «Делл» вартістю 4200 гривень, мобільний телефон «Редмі5» вартістю 4500 гривень, мобільний телефон «Айфон 5С» вартістю 6000 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 14700 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються.

У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вказаний вирок в цій частині не переглядається.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, на думку колегії суддів, є слушними.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, крім випадків засудження за корупційний злочин, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення повинно бути належним чином вмотивоване.

Суд першої інстанції, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, зазначив, що ним враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, об`єм обвинувачення, обставини, що пом`якшують покарання, а також те, що заподіяна злочином шкода не відшкодована, та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку в психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, має постійне місце проживання.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із таким рішенням суду, оскільки суд першої інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке законом віднесено до тяжких злочинів.

Крім того, недостатньою мірою враховано судом першої інстанції і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів. Новий злочин у даній справі обвинуваченим вчинено через нетривалий проміжок часу з дня його останнього звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про небажання обвинуваченого ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що раніше до обвинуваченого ОСОБА_6 вже застосувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, проте обвинувачений знову вчиняв нові злочини в період іспитового строку.

Крім того, не було взято судом до уваги і той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працює, будь-якою суспільно-корисною працею не займається, заподіяна кримінальним правопорушенням шкода обвинуваченим ОСОБА_6 в повному обсязі не відшкодована.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без його ізоляції від суспільства є неможливим, адже наведені обставини свідчать про стійке небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, а також про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а тому висновок суду першої інстанції про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства є безпідставним.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та обставини, які визнані такими, що пом`якшують покарання і були враховані судом першої інстанції, у даному конкретному випадку, не є такими, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням, а є лише підставою для призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією статті обвинувачення.

За наведених обставин вирок суду в частині призначеного покарання і звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України підлягає скасуванню на підставі ст.ст.407,409,420 КПК України, з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29 листопада 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання ОСОБА_6 і приведення вироку до виконання.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4