ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2019 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Плющівка Баштанського району Миколаївської області, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ОСОБА_4 19.05.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлено для подальшого проходження військової служби (навчальні збори) до військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 215 від 23 липня 2015 року ОСОБА_4 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 216 від 24 липня 2015 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія відділення технічного забезпечення взводу зв`язку 3 батальйону оперативного призначення зазначеної вище військової частини та з подальшим вибуттям до м. Слов`янськ Донецької області для виконання завдань згідно Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (участь в АТО).
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 262 від 02.09.2015 року ОСОБА_5 прибув з відрядження із зони проведення антитерористичної операції.
Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 № 267 та 300 від 04.09.2015 року та 15.10.2015 року відповідно ОСОБА_4 з 03 вересня по 14 жовтня 2015 року перебував у зоні проведення антитерористичної операції.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 309 від 27.10.2015 року ОСОБА_4 вибув у відпустку терміном на 10 календарних діб, з 27 жовтня по 05 листопада 2015 року включно.
Відповідно до ст. 65 КУ, ст.. 17 ЗУ «Про оборону України», ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну Гвардію України», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумління і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватись Статутів ЗСУ, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище вимогам законодавства, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свдомо допустив їх порушення та тимчасово ухилився від проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.
Так, 06.11.2016 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір в умовах особливого періоду , порушив вимоги зазначеного вище законодавства та не з`явився вчасно без поважних причин після відпустки до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 11 серпня 2017 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не повязуючти із несенням військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 165 від 11.08.2017 року ОСОБА_4 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердивши обставини вчинення злочину, викладені вище у даному вироку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, суд вважає доведеною в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує зач. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно без поважних причин до місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують, покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлені.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, на обліку наркологічному та психіатрічному диспансері не перебуває.
Суд вважає необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком, та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за даним вироком покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.
Апеляційна скарга на вирок подається до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1