Справа № 739/310/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/628/19
Категорія - 115 Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Потерпілої ОСОБА_7

Представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

Обвинуваченого ОСОБА_9

Захисника адвоката ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000403, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_11 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2018 року

Цим вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, розлучений, непрацюючий, має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий

засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 200 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_9 681 грн. 72 коп. витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_12 накористь районного бюджету Новгород Сіверського району Чернігівської області.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, вважає призначене покарання занадто м`яким. Просить призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі, а також відмовити у задоволенні позову потерпілої щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 200 000 грн, оскільки це суперечить положенням ст. 1168 ч. 2 ЦК України, на тій підставі, що потерпіла є рідною сестрою загиблого. Однак однією сім`єю з ним не проживала. М`якість призначеного покарання прокурор обґрунтовує тим, що судом не в повній мірі враховано те, що обвинуваченим вчинено особливо тяжкий злочин, кількість завданих ударів (не менше 13), які наносилися дерев`яним стільцем, кулаками рук та ногами, взутими у берці, їх локалізація (життєво-важливий орган голова, тулуб, обидві руки), при цьому обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, не висловлював жалю з приводу вчиненого, вину визнав частково, не визнавши умислу на заподіяння смерті потерпілому.

В судовому засіданні прокурор підтримав подану апеляційну скаргу. Потерпіла та її представник частково підтримали апеляційну скаргу прокурора у частині призначення обвинувачуваному більш суворого покарання.

Обвинувачуваний та його захисник частково підтримали апеляційну скаргу прокурора, в частині скасування вироку суду першої інстанції про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_9 близько 17.30 год 20.11.2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , а потім в загальному коридорі вказаного будинку, маючи прямий умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 , тобто умисне вбивство, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і настання наслідків у вигляді смерті, на грунті ревнощів, діючи цілеспрямовано, умисно завдав ОСОБА_12 в сукупності не менше 13 ударів дерев`яним стільцем, кулаками рук та ногами, взутими в берці, у життєво-важливий орган голову, а також по тулубу та обох руках, в результаті чого спричинив йому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 100 від 11.01.2018, комплекс тілесних ушкоджень у вигляді внутрішньо-черепної травми, з наслідком у вигляді набряку-набухання головного мозку, який має ознаки тяжких тілесних ушкоджень з небезпекою для життя в момент спричинення та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_12 , від чого він, не приходячи до свідомості помер у реанімаційному відділення Новгород-Сіверської центральної районної лікарні, а також тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на шиї, синців на обох тильних поверхнях кистей, садна на тильній поверхні дистальної фаланги 2-го пальця правої кисті, котрі мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Згідно вимог ст. 404 ч. 1 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, при обставинах, наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в суді першої інстанції і вподаній апеляційній скарзі не оспорюється. В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав частково та показав суду, щоне бажав настання сметрі потерпілого. Він вказав, що шкодує за тим, що трапилось, та має намір відшкодувати шкоду.

Вина ОСОБА_9 підтверджується сукупністю інших доказів, які об`єктивно підтверджують його участь у вчиненні інкримінованого злочину.

Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ст. 115 ч. 1 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину. Також судом було враховано думку потерпілої щодо визначення засудженому покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Крім того суд врахував конкретні обставини вчинення злочину та ставлення засудженого до скоєного. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Однак, колегія суддів вважає, що суд не надав оцінки і не врахував характеру і ступіні тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину в наслідок якого загинула людина, характер і спосіб вчиненого, зокрема кількість та локалізацію тілесних ушкоджень спричинених потерпілому.

Дані обставини у сукупності свідчать про те, що призначене ОСОБА_9 покарання є м`яким і не буде сприяти виправленню засудженого, а тому не відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання, але на менший строк чим просить прокурор. Апеляційний суд при призначенні покарння враховує, що обвинувачуваний раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина, який виховується без матері.

В мотивувальній частині вироку судом першої інстанції не наведено підстави задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілої та не наведено доказів, які підверджують факт спільного проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , та давали б підстави задовольнити позов на підставі ст. 1168 ч. 2 ЦК України.

В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_7 поясняла, що проживала окремо від загиблого брата. Тому, апеляційний суд суд критично ставиться до даних акту обстеження житлово побутових умов від 18 січня 2019 року про спільне проживання загиблого з потерпіцлою, який самою потерпілою не підписаний.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілої про стягнення з обвинувачуваного 200 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст., ст. 405, 407, 419, 420 КПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_11 задовольнити частково, вирок Менського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2018 року відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

ОСОБА_9 визнати винним та призначити покарання за ст. 115 ч. 1 КК України у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

У задоленні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинувачуваного ОСОБА_13 200 000 грн. моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині даний вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців проголошення, а обвинувачуваним з дня отримання копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_3 ОСОБА_4