Справа № 569/3239/19
УХВАЛА

23 травня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВП Рівненського гарнізону ЗРУ капітана юстиції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором ВР Рівненського гарнізону ОСОБА_6 , про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий ВП Рівненського гарнізону ЗРУ капітан юстиції ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням, яке погоджене прокурором ВР Рівненського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, щодо підозрюваного ОСОБА_5 ..
З клопотання вбачається, що військовою прокуратурою Рівненського гарнізону здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000029 від 11 лютого 2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (чинної із 05 березня 2015 року).

Так, ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що проходячи військову службу за контрактом осіб рядового складу, на посаді навідника 3 аеромобільно-десантного відділення 2 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти 1 аеромобільно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на теперішній час НОМЕР_2 ), у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечений характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 22 грудня 2016 року близько 14 год. 00 хв., самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка знаходиться у АДРЕСА_1 , та направився за місцем реєстрації та проживання у АДРЕСА_2 , де перебував проводячи час на власний розсуд, не виконуючи обов`язків військової служби, до 08 год. 00 хв. 28 лютого 2017 року, після чого самостійно повернувся у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

Обгрунтованість підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України підтверджується допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , матеріалами службового розслідування, іншими відомостями та матеріалами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Підозрюваний ОСОБА_5 проживає у Костопільському районі Рівненської області, має документи для виїзду за кордон, а тому може не прибувати на виклики до військової прокуратури Рівненського гарнізону посилаючись на форс-мажорні обставини, чи ухилитися від кримінального переслідування шляхом виїзду за кордон.

На даний час підозрюваний ОСОБА_5 вчинив продовжуваний злочин, а отже наявні ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовження вчинення ним кримінального правопорушення.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також те, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, застосування більш м`якого запобіжного заходу, домашні арешт не дозволить запобігти цим ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідчий повністю підтримали клопотання просили його задоволити з підстав викладених у ньому так, як у вказаному клопотанні підтверджено наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Підозрюваний в судовому засіданні просив обрати їй міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання, оскільки він раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В судовому засіданні встановлено, що військовою прокуратурою Рівненського гарнізону здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000029 від 11 лютого 2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (чинної із 05 березня 2015 року).

11.02.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Твердження слідчого та прокурора, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні злочини, ухилитися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі, ніякими обґрунтованими та належними доказами в судовому засіданні не підтверджено.
Поряд з цим слідчим повністю доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, на які він посилається у клопотанні.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, вказані в ст.178 КПК України.
Згідно ч.1 ст.181 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні зясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обовязків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.
Натомість, протягом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у певний період доби не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Слідчий суддя приходить до переконання, що є всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст.194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».
Таким чином, характеризуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на запобігання, яким спрямоване застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до переконання про обрання підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання.
Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати; контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 193-174, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживачого в АДРЕСА_2 , міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обовязки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання.
Встановити строк дії ухвали до 15.06.2019.
Термін дії обов`язків, покладених судом визначити до 15.06.2019.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_5 негайно доставляється до місця проживання.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до ВП Рівненського гарнізону.
Ухвала може бути оскаржена протягом п"яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1