Справа № 520/6714/18
Провадження № 1-кп/520/300/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003093 від 23.06.2015 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді докера-механізатора в ТОВ «Новолог», не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення проти громадського порядку за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 22 червня 2015 року приблизно о 13.50 годині, знаходячись в громадському місці, а саме в приміщенні ветеринарної клініки «Доктор Вет», яка розташована за адресою: м. Одеса, пр-т Свободи, буд.37, не реагуючи на законні та правомірні вимоги ОСОБА_6 припинити протиправні дії, з хуліганських мотивів, діючи з наміром, спрямованим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, діючи з особливою зухвалістю, голосно висловлюючись нецензурною лайкою на адресу потерпілого ОСОБА_6 почав перевертати меблі, що знаходились у приміщення ветеринарної клініки «Доктор Вет», скинувши належний потерпілому ОСОБА_6 ноутбук «НР Pavilion DV7» на підлогу.

Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_8 , не реагуючи на законні та правомірні вимоги ОСОБА_6 припинити хуліганські дії, знехтувавши загальнолюдськими правилами поведінки та елементарними нормами моралі, відкрито протиставляючи свою поведінку громадському порядку, громадським інтересам, показуючи свою зневагу до оточуючих, використовуючи малозначний привід, навмисно, з хуліганських мотивів, діючи з наміром, спрямованим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, супроводжуючи свої дії висловлюванням нецензурною лайкою на адресу потерпілого ОСОБА_6 у громадському місці, наніс потерпілому ОСОБА_6 удари кулаком правої руки по спині в область грудної клітки ззаду, в наслідок чого спричинив останньому легкі ушкодження у вигляді гематоми та садна задньої поверхні тулубу, садна кистей, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 296 КК України за ознаками - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та пояснив, що 15.06.2015 року в нього захворіло цуценя, він зателефонував ОСОБА_6 , на що останній сказав приїжджати до нього в клініку «Доктор Вет». ОСОБА_6 оглянув щеня та поставив діагноз закупорка шлунку дав якісь ліки, наступного дня цуценяті легше не стало, він колов йому уколи, на третій день цуценяті стало ще поганіше ОСОБА_6 продовжував робити уколи, брав аналізи та зробив йому промивання. 18.06.2015 року, ОСОБА_6 , сказав залишити цуценя в клініці, наступного дня прийшов цуценяті легше не стало, забрав щеня з клініки «Доктор Вет» та повіз до іншої клініки «Нова Долина» згідно аналізам у щеня був відсутній гемоглобін. Ветеринар сказав, що ОСОБА_6 поставив не вірний діагноз. Одразу зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що він поставив неправильний діагноз. Потім він приїхав в клініку ОСОБА_6 намірів хуліганити у нього не було, хотів лише повернути гроші. На столі у ОСОБА_9 був ноутбук, поставив руку на ноутбук та сказав, йому повертати гроші, що він шарлатан, у цей момент на нього с заду пригнув племінник ОСОБА_9 , та сам ОСОБА_9 став бити його по голові, після чого він впав, тому як він тримався за ноутбук він також впав. ОСОБА_6 кричав, що його необхідно вивести на вулицю з приміщення лікарні, ОСОБА_10 держав його за шию, після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виштовхнули його на вулицю, на вулиці ОСОБА_10 наносив йому удари ногою в живіт, а ОСОБА_11 вперся в кущі. Через де який час приїхав брат ОСОБА_12 та поліція. Знаходячись в кабінеті ОСОБА_6 не кричав та не перевертав речі. Меблі та ноутбук були перевернуті, внаслідок дій ОСОБА_6 та його родичів. Цивільний позов заявлений ОСОБА_6 до нього не визнає в повному обсязі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, підтверджується показаннями потерпілого, свідків стосовно часу, місця та обставин вчинення кримінального правопорушення, протоколами слідчих та процесуальних дій та іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР №0003093 від 23.06.2015 року;

- витягом з ЄО Таїровського ВМ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, з якого вбачається, що 22.06.2015 року о 14:10 годині, отримано повідомлення, що буянить п`яний в аптеці розташованої за адресою: м. Одеса, пр. Свободи, 39;

- повідомленням медичного закладу МКЛ№1, з якого вбачається, що 22.06.2016 о 21:05 годині з вул. Свободи, 39 доставлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з закритою травмою грудної клітки,та забій грудної клітки;

- рапортом командира взводу № 2 роти №3 полка ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 22.06.2015 року з якого вбачається, що 22.06.2015 року близько 14:10 години, було отримано повідомлення, що в пос. Чорноморка, проспект Свободи, 39 буянить «п`яний». Прибувши за даною адресою до них звернулися співробітники ветеринарної клініки, які вказали на особу, що ввірвалася до клініки яка вчинила бійку та пошкодила майно клініки. На місце були викликані співробітники СОГ Таїровського ВП. Зазначена особа була доставлена до Таїровського ВП, де він назвався ОСОБА_13 , 1963 року народження;

- протокол огляду місця події від 22.06.2015 року з фототаблицею, з якого вбачається, що було проведено огляд приміщення ветеринарної клініки «Доктор Вет», розташованої за адресою: м. Одеса, пр-т Свободи, 39. Вхід на територію клініки здійснюється через металопластикові двері, які ведуть у приміщення клініки прямокутної форми, площею 12 кв.м. Напроти входу знаходиться стіл прямокутної форми, на якому лежить ноутбук «НР». Лівіше вздовж стіни знаходиться шафа синього кольору прямокутної форми. По центру знаходиться стіл, обладнаний коліщатами. На загальних знімках обстановки в приміщенні терапії ветеринарної клініки «Доктор Вет», які додані до протоколу місця події, зображено розкидані та пошкоджені меблі, перевернутий оглядовий стіл, розбитий ноутбук;

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального провадження від 22.06.2015 року з якого вбачається, що 22.06.2015 року о 13:00 годині в приміщенні ветеринарної клініки, розташованої за адресою: м. Одеса, пр. Свободи 39, ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження заявнику ОСОБА_6 та матеріальні збитки;

- довідка КУ «МКЛ№1» від 11.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 , 1982 року народження, звертався 22.06.2015 року в заклад, та йому встановлено діагноз: забиття грудної клітини з ліва, садна обох кистей, гематоми та садна спини;

- висновками експерта №819 від 24.04.2017 року та №973 від 15.05.2017 року, з яких вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_6 , 1982 року народження, по медичній документації, при звернені за медичною допомогою у громадянина ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: гематоми та садна задньої поверхні тулуба, садна кистей. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені 22.06.2015 року. Гематоми та садна задньої поверхні тулуба, садна кистей як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

- висновком №17-3179/32 товарознавчої експертизи від 03.08.2017 року, згідно якого розмір матеріальної шкоди завданої ОСОБА_6 , в процесі пошкодженого майна ноутбука «НР Pavilion DV7», згідно наданих документів, складає 6770 грн (шість тисяч сімсот сімдесят) 00 коп.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2017 року з додатком DVD-R диском, з якого вбачається, що в присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_6 розповів обставини які відбулися 22.06.2015 року. Так в зазначений день, ОСОБА_8 прийшов до ветеринарної клініки «Доктор Вет» через приміщення аптеки «Ксенія фарм», розташованої за адресою: м. Одеса, пр. Свободи, 39. ОСОБА_8 знаходячись в приміщені клініки підійшов до столу ОСОБА_6 почав нецензурно висловлюватись та погрожувати на адресу ОСОБА_14 після чого різко підійшов до столу та обома руками скинув ноутбук на підлогу. Потім ОСОБА_8 продовжив свої дії, а саме: наніс удар рукою в грудну клітину ОСОБА_6 .. Після чого присутні в залі приміщення ветеринарної клініки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_6 схватили ОСОБА_8 за руки та тулуб, і вивили з приміщення клініки, ОСОБА_8 намагався вирватися внаслідок чого впав на асфальт з крильця ветеринарної клініки.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_17 з додатком DVD-R диском, обставини в даному слідчому експерименті повністю аналогічні обставинам слідчого експерименту від 13.09.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.11.2017 року за участю свідка ОСОБА_16 з якого вбачається, що в присутності двох понятих, свідок ОСОБА_16 розповів обставини які відбулися 22.06.2015 року в приміщенні ветеринарної клініки «Доктор Вет» розташованої за адресою: м. Одеса, пр. Свободи, 39, а саме: ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лайкою та висловлював погрози на адресу потерпілого ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_8 схопив обома руками портативний комп`ютер на якому працював ОСОБА_6 та кинув його на підлогу, і перекинув стіл. Після цього, ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_6 удар правою рукою в область грудної клітини. Потім за допомогою ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_6 вони усі разом схватили ОСОБА_8 за руки та тулуб, і вивили з приміщення клініки, але ОСОБА_8 намагався вирватися внаслідок чого впав на асфальт з крильця ветеринарної клініки.

В суді переглянуто відеозапис до протоколу проведення слідчого експерименту від 13.09.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та відеозапис до протоколу проведення слідчого експерименту від 13.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_17 .

В судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 15.06.2015 року він перебував на роботі до нього звернувся його брат та запитав про можливість надання допомоги двомісячному цуценя обвинуваченого, оскільки напередодні останній накормив собаку раками. Після проведення огляду цуценя було встановлено діагноз та призначено лікування до 19.06.2015 року. У зв`язку із ненастанням поліпшення стану цуценя, обвинувачений забрав його для звернення за допомогою до іншої ветеринарної лікарні, та просив 20.06.2015 року повернути йому гроші за лікування. Потім 22.06.2015 року вранці зателефонував та попередив, що приїде за грошима. Того дня у ветеринарній лікарні були ОСОБА_16 та школяр ОСОБА_10 . Приблизно о 14.00 годині приїхав обвинувачений, пройшов через торговий зал, увійшов до приймальні та почав у нього витребувати повернення грошей, викрикуючи та виражаючись нецензурною лайкою, на прохання припинити свої дії, обвинувачений не реагував. У момент відволікання потерпілого на бланки наданої допомоги собаці, які перебували на робочому столі, обвинувачений різко наблизився до столу, вихватив обома руками ноутбук та кинув на підлогу, а потім вдарив його кулаком у грудну клітину. У цей час підійнявся ОСОБА_16 та обвинувачений відволікся на нього, а він зайшов ззаду та обійняв ОСОБА_8 руками за тулуб, щоб вивести із приміщення, на що ОСОБА_8 обурився та почав ним бити всі предмети у кабінеті. Потерпілому вдалося виштовхати обвинуваченого у тамбур за допомогою ОСОБА_16 , а ОСОБА_10 відкрив двері у тамбур. У цей день в аптеці працювала ОСОБА_17 , якій він викрикнув про необхідність викликати поліцію. Потерпілий відкинув обвинуваченого, який вирвався та, зачепившись за щось ногою, впав обличчям донизу, намагаючись допомогти, ОСОБА_16 почав його тримати. Весь цей час обвинувачений викрикував нецензурну лайку, погрози. Через 30 хвилин приїхав його брат ОСОБА_18 . До приїзду поліції тримали обвинуваченого приблизно 7 хвилин. Після прибуття поліції обвинувачений почав казати їм про його побиття та вбивство собаки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що під час її перебування на роботі в аптеці у Чорноморці, вона бачила, що до приміщення ветеринарної клініки увірвавя обвинувачений та почав кричати, лаятися, кинув комп`ютер. Іван та потерпілий тримали обвинуваченого та вивели із приміщення клініки на вулицю, вони не били обвинуваченого, а тримали. Обвинувачений виривався, кричав нецензурною лайкою, погрожував потерпілому. Як тільки він забіг у лікарню почав громити все, перевернув стіл, кинув ноутбук, ОСОБА_19 та потерпілий тримали його. З свого робочого місця події, які відбувались в приміщені ветклініки бачила через скляну перегородку та все дуже добро було чути, на вулиці не було бійки між обвинуваченим та потерпілим, була суєта. Вона не бачила, щоб обвинувачений бив потерпілого, проте ОСОБА_8 штовхав потерпілого, можливо потерпілий вдарявся об стіни. Коли полетів комп`ютер, ОСОБА_8 стояв до неї спиною.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що в червні 2015 року він проходив стажування у клініці «Доктор Вет». ОСОБА_8 звернувся до клініки, щоб вилікувати свою тваринку. Через деякий час він став свідком розмови між потерпілим та обвинуваченим, який вимагав гроші, погрожував потерпілому та висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, кричав. На наступний день обвинувачений прийшов до клініки, сварився та погрожував розправою, потерпілий в цей момент сидів за столом та спокійно пояснював про лікування тваринки обвинуваченого. У обвинуваченого ОСОБА_8 не було документів які підтверджували неправильне лікування його тваринки потерпілим ОСОБА_6 . У той момент ОСОБА_8 схватив ноутбук та кинув його на підлогу, зачепив стіл, у зв`язку з чим той впав. Потерпілий встав та обвинувачений після цього вдарив його в область грудної клітини, потерпілий потім схопив його за тулуб, а обвинувачений бив потерпілим о предмети та стіни. Обвинувачений намагався вдарити потерпілого, в цей момент він намагався допомогти вивести з приміщення обвинуваченого.

Потім коли виводили ОСОБА_8 з приміщення на вулицю, йому вдалося вирватися, та він впав, потерпілий намагався його підійняти. На вулиці сварка продовжувалася приблизно 5 хвилин. Потім вони викликали поліцію. У зв`язку з цими подіями ветеринарна клініка не працювала весь день.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_20 , пояснив, що у червні 2015 року йому зателефонував ОСОБА_8 та спитав як лікувати його тваринку. Він запропонував звернутись у ветеринарну клініку. Через декілька хвилин зателефонував ОСОБА_8 та попрохав, щоб потерпілий оглянув його песика, він запитав у потерпілого, який не відмовився. ОСОБА_8 привіз тваринку до потерпілого у лікарню, песика лікували, проте краще йому не ставало та через деякий час обвинувачений забрав свого песика з лікарні живим. Через декілька днів телефонував обвинувачений та погрожував. Приблизно 22.06.2015 року йому зателефонував товариш ОСОБА_21 , попрохав допомогти йому на, що він погодився. Через деякий час йому зателефонував син ОСОБА_10 та сказав, щоб він повернувся. Коли він приїхав то побачив, що ОСОБА_19 та потерпілий утримували ОСОБА_8 .. ОСОБА_19 утримував руки, а потерпілий руки та тулуб. ОСОБА_8 сварився нецензурною лайкою. Потерпілий сказав, що потрібно зателефонувати у поліцію, він зайшов до аптеки, проте ОСОБА_22 сказала, що вже викликала. Бачив, що у ОСОБА_9 були почервоніння на шиї, потім потерпілий показував на спині та плечі гематоми. В приміщення ветеринарної клініки він заходив та побачив, що обладнання, а саме стіл, інструменти, комп`ютер та інші речі були перевернуті. Ноутбук був на підлозі. У ОСОБА_8 пошкоджень не бачив.

До показів обвинуваченого ОСОБА_8 про невизнання своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд відноситься критично, вважає їх недостовірними, оскільки вони спростовуються зібраними по справі допустимими доказами, що наведені вище, які об`єктивно узгоджуються між собою, та сукупність яких свідчить про доведеність пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_8 .

У суду не має підстав ставити під сумнів покази потерпілого та свідків сторони обвинувачення по справі, оскільки вони повністю узгоджуються із зібраними в ході досудового слідства іншими доказами, перелік яких зазначений вище.

В судових дебатах захисник ОСОБА_5 вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст.. 296 ч. 1 КК України тому як ОСОБА_8 будь яким чином не порушував громадський порядок, не поводився з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом. ОСОБА_8 хтів повернути гроші заплачені ОСОБА_6 за не якісне лікування щеня, але на нього напали ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 та нанесли тілесні ушкодження, від яких від оборонявся. В ході судового засідання встановлено, що ОСОБА_8 наніс удари ОСОБА_6 в область грудної клітини, але згідно обвинувального акту наявні пошкодження на спині в області грудної клітини с заду, що не відповідає ні обставинам ні подіям справи.

Аналізуючи в сукупності матеріали кримінального провадження показання свідків, суд приходить до переконання, що промова захисника в судових дебатах спростовуються наступними доказами, так згідно з показів свідків отриманих в судових засіданнях ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_20 та слідчим експериментами ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , ОСОБА_17 відтвореними в судовому засіданні за участю всіх учасників кримінального провадження встановлено, що саме ОСОБА_8 першим почав нецензурно висловлюватись в адресу ОСОБА_6 після чого продовжив ламати меблі та інвентар в приміщені.

Оцінюючи механізм отриманні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 суд приходить до висновку, що вони були отримані ОСОБА_6 під час сутички в приміщені ветеринарної клініки у відповідності до пояснень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інших свідків судом встановлено, що ОСОБА_6 тримав ОСОБА_8 за тулуб с заду а ОСОБА_8 в свою чергу намагався вирватись, у зв`язку з чим ОСОБА_6 міг отримати пошкодження об інтер`єр приміщення на спині в області грудної клітини, дані обставини також підтверджуються висновками експерта №819 від 24.04.2017 року та №973 від 15.05.2017 року.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість протягом практично необмеженого періоду часу створював необхідні умови для виконання прокурором і захистом їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом, проте достатніх допустимих доказів не винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого йому злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з якими при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до частини першої статті 296 КК хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
У пункті 5 зазначеної Постанови дано роз`яснення, відповідно до яких за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Відповідно до правового висновку, сформульованим Верховним Судом України у постанові від 04.10.2012 р. (справа № 5-17кв12) в основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного з цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії, як слідує з наведеної Постанови, завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені об`єкти захисту. Висновки про зміст і спрямованість цього діяння роблять із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
При цьому суд також враховує, що згідно з визначенням, даним у частині першій статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 з приводу лікування цуценя, раніше знайомі вони не були. Конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, внаслідок якого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, виник у приміщенні ветеринарної клініки «Доктор Вет», розташованої за адресою: м. Одеса, пр. Свободи 37, після чого відбувався на вулиці перед входом в приміщення ветеринарної клініки, яке відповідно до вищезазначеного визначення є громадським місцем.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжується особливою зухвалістю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , що він характеризується позитивно, з вищою освітою, одружений, працевлаштований в ТОВ «Новолог» на посаді докера-механізатора, в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та мешкання, та суд бере до уваги висновок Київського РВ філії ДУ «Центр пробації», що виправлення ОСОБА_8 можливо без позбавлення волі або обмеження, він не становить високої небезпеки для суспільства, суд вважає доцільним і можливим призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в дохід держави в межах санкції ч.1 ст.296 КК України, бо вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
З огляду на зміст ч. 2 ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.296 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Як вбачається з проведеного Верховним Судом України аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, у випадку заперечення обвинуваченого проти застосування строків щодо нього, суд проводить судовий розгляд справи в повному обсязі, за наявності відповідних підстав, визнає обвинуваченого винним у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, постановляючи обвинувальний вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч. 5 ст.74 КК України, звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Частина 5 ст.74 КК України застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст.49, ч. 5 ст.74 КК України.

Судом встановлено, що 22.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, з дня вчинення ним кримінального правопорушення минуло понад чотири роки, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України не визнав, заперечував проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами, відтак, в силу вимог ст.49, ч. 5 ст.74 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 9 520 гривень, та моральну шкоду в розмірі 80 000 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги витратами на ремонт ноутбуку, зупиненням діяльності ветеринарної клініки, спричиненням шкоди діловій та професійній репутації.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Потерпілим ОСОБА_26 було здійснено витрати у зв`язку з ремонтом ноутбуку, що підтверджується товарним чеком та актом надання послуг з його ремонту від 07.07.2015 року, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, тому цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині компенсації завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди слід задовольнити, стягнувши з ОСОБА_8 9 520 гривень.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 80 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір заподіяної потерпілим моральної шкоди, суд вважає наявним причинно-наслідковий зв`язок між скоєними обвинуваченими злочинами і перенесеними потерпілими фізичними та моральними стражданнями.

Судом встановлено, що заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, влаштування погрому у ветеринарній клініці із подальшим зупиненням на два дні її діяльності, призвело до фізичного болю та моральних страждань останнього, його психологічних переживань, що порушило нормальні життєві зв`язки.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 суд приймає до уваги ступінь тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень, тривалість фізичних та душевних страждань, вимушені зміни у життєвих стосунках, фізичний біль та страждання, які він переніс внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , приниженні ним людської гідності потерпілого та витрат часу на лікування, відновлювання пошкоджених меблів і ноутбука. Враховуючи глибину та тривалість душевних страждань, які потерпілий переніс, вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме: визначає розмір грошового відшкодування в сумі 40 000 гривень та на підставі ст.129 КПК України, ст.1167 ЦК України стягує з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Долю речових доказів по справі суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, ст.49,74 КК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі ст.ст.ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 9 520 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять) гривень та в якості відшкодування моральної шкоди завданої злочином 40 000 (сорок тисяч) гривень.

Речовий доказ по справі DVD+R диск із відеозаписом зберігати в матеріалах справи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1