Справа № 507/1276/19
Провадження № 1-кп/507/146/2019
Номер рядка звіту 90
В И Р О К
06.11.2019 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 будучи безробітним та таким, що не має постійного джерела доходів, виявив злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив в ніч на 29.06.2019 року близько 01 години ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою подальшого продажу та використання грошових коштів на власні потреби, прибув до домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб та що його дії залишаються ніким не помічені, вирішив здійснити крадіжку майна, що знаходяться у подвір`ї зазначеного домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу зайшов у частково огороджене подвір`я, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення таємно, умисно, викрав: металеві тиски, що були у користуванні вартістю 735 гривень та металеву підставку для тисків, що була у користуванні вартістю 470 гривень, спричинивши тим самим матеріальні збитки потерпілому на загальну суму 1205 гривень. Після викрадення зазначених речей ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд.
Крім того, 07.07.2019 року біля 02 години ОСОБА_3 , переслідуючи протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою подальшого продажу та використання грошових коштів на власні потреби, прибув до домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб та що його дії залишаються ніким не помічені вирішив повторно здійснити крадіжку майна, що знаходяться у подвір`ї зазначеного домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу зайшов у частково огороджене подвір`я, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення таємно, умисно, повторно викрав: металеву тачку двоколісну, що була у користуванні вартістю 1173 гривень, металеві сани, що були у користуванні вартістю 184 гривень, двокомфорну чавунну плиту, що була у користуванні вартістю 549 гривень, та половину двокомфорної чавунної плити, що була у користуванні вартістю 354 гривень, загальною вартістю 2260 гривень, спричинивши тим самим матеріальні збитки потерпілому на загальну суму 2260 гривень. Після викрадення зазначених речей ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення крадіжок, зокрема розповів, що дійсно 29 червня 2019 року та повторно 07 липня 2019 року зайшов із неогородженої сторони на подвір`я домоволодіння ОСОБА_5 , звідки двічі вчинив крадіжки металевих виробів, щоб здати на металобрухт.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у його відсутність, претензій до обвинуваченого не має.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні злочину, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, не одружений, проживає із тіткою, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставини. Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину. Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, достатнім буде покарання призначене у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався. Підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання :
за ч.1 ст.185 КК України - 1 рік позбавлення волі,
за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі,
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: металеві тиски, металеву підставку, металеву тачку, металеві санки, половину двокамфорної чавунної плити, які передані потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розписку залишити йому за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1