Справа №705/3788/15-к
1-кп/705/26/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2019 Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Умань Черкаської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, працюючу музичним керівником в ДНЗ № 34 м. Умань Черкаської області, одруженої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ПАТ «Уманьферммаш»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 22.12.2014 року близько 17 години 20 хвилин на вулиці Ж.Революції (Незалежності) м. Умані Черкаської області, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку центру м. Умань Черкаської області, порушила вимоги п. 2.3 б) Правил дорожнього руху (водій зобов`язаний бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни), п. 12.3 Правил дорожнього руху України (у разі виникнення небезпеки для руху чи перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п. 18.1 Правил дорожнього руху України (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби, зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), не справилася з керуванням та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину з ліва на право по напрямку руху автомобіля на нерегульованому пішохідному переході, який знаходиться неподалік будинку № 49 по вулиці Ж.Революції (Незалежності) м. Умань Черкаської області, в результаті чого скоїла наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 759 від 07.05.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я у виді: компресійного перелому третього поперекового хребця, без ушкодження спинного мозку, перелом грудини; травматичний набряк м`яких тканин правого стегна.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , а саме п.п. 2.3 б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді заподіяння ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_9 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєному визнала повністю, підтвердила, що дійсно 22 грудня 2014 року близько 17 години керуючи автомобілем по вулиці Незалежності в м. Умані здійснила наїзд на пішохода потерпілу по справі ОСОБА_9 . Розуміє, що внаслідок зазначеної ДТП остання отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим проходила курс лікування та реабілітації, на що витратила певну суму коштів. Разом з тим, цивільні позови заявлені потерпілою ОСОБА_9 та Уманською місцевою прокуратурою не визнає, оскільки вважає, що зазначену шкоду має сплатити страхова компанія, у якій був зареєстрований транспортний засіб. Також просить суд звільнити її від покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Крім визнання вини обвинуваченою, її винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується наступним.

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що ввечері 22 грудня 2014 року при переході дороги на пішохідному переході по вулиці Незалежності в м. Умані її збив автомобіль, яким керувала обвинувачена ОСОБА_4 . Внаслідок зазначеної ДТП було завдано шкоду її здоров`ю, оскільки вона отримала тілесні ушкодження в виді травми грудної клітки, хребта, переломів тощо, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Після отриманих травм вона довгий час знаходилася на лікуванні в Уманській міській лікарні, Черкаській обласній лікарні на що витратила значну суму коштів, а також втратила можливість отримувати заробіток. За час лікування ОСОБА_4 , з вини якої вона потрапила у лікарню, жодного разу не надавала ніякої матеріальної допомоги та не приймала будь-якої участі у її лікуванні. Загальна сума витрат на лікування та втрати заробітної плати становить 15651 гривню 70 копійок. Крім матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй також було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 25000 гривень, так як після ДТП вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, страху за своє здоров`я, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту. Після ДТП минув значний проміжок часу, але стан здоров`я так і не відновився і вона постійно має звертатися до лікарів, для виконання фізичної роботи по господарству потребує сторонньої допомоги. У зв`язку з цим підтримує позовну заяву та просить суд її задоволити. Також просить суд стягнути з обвинуваченої витрати на правову допомогу у розмірі 3500 гривень, так як для належного захисту своїх інтересів вимушена була звернутися до юриста;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що виїжджав на місце дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.12.2014 року близько 17 години 20 хвилин на вулиці Ж.Революції в м. Умані Черкаської області, оскільки до поліції надійшло повідомлення про ДТП. Виїхавши на місце ДТП, було встановлено, що дійсно обвинувачена ОСОБА_4 не впоралася з керуванням та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження та була доставлена на кареті швидкої допомоги до лікарні. При огляді місця події було проведено усі необхідні слідчі дії та відображено у протоколі огляду місця події та схемі ДТП;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що як слідча Уманського відділу поліції, виїжджала на місце дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.12.2014 року за участю водія ОСОБА_4 , яка здійснила наїзд на пішохода, про що було складено протокол огляду місця події та схему дорожньо-транспортної пригоди, а матеріли скеровано до відділку для подальшого руху справи;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 22 грудня 2014 року рухався автомобілем по вулиці Ж.Революції і побачив, як автомобіль, яким керувала обвинувачена, здійснив наїзд на пішохода, яка переходила дорогу на пішохідному переході;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що йшов по вулиці Ж.Революції і побачив, що автомобіль здійснив наїзд на пішохода, яка переходила дорогу по пішохідному переходу. Автомобілем, який здійснив наїзд керувала обвинувачена ОСОБА_4 ;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що є чоловіком обвинуваченої і власником транспортного засобу, яким його дружила керувала під час дорожньо-транспортної пригоди. Учасником ДТП не був, а прибув на місце події після того, коли йому зателефонувала дружина та повідомила, що здійснила наїзд на пішохода;

- даними рапорту помічника начальника відділу оперативного чергового ЧЧ Уманського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_15 , про те, що 22 грудня 2014 року о 17 годині 20 хвилин до чергової частини Уманського МВ УМВС України в Черкаській області надійшло повідомлення від чергового швидкої допомоги щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на Осташівському мосту;

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.12.2014 року за участю обвинуваченої ОСОБА_4 , яка керуючи автомобілем по вулиці Жовтневої Революції м. Умані Черкаської області здійснила наїзд на пішохода;

- даними схеми місця ДТП, яка сталася 22.12.2014 року о 17 годині 15 хвилин на вул. Ж.Революції, 49 м. Умані Черкаської області;

- даними таблиці зображень до протоколу огляду місця події ДТП від 22.12.2014 року по вулиці Ж.Революції, м. Умань Черкаської області неподалік будинку № 49;

- даними висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31.01.2015 року, згідно якого експертом встановлено, що на підставі проведених досліджень деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 до моменту дорожньо-транспортної пригоди знаходилися в працездатному стані;

- даними висновку експерта Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи Уманського міжрайонного відділення від 21.01.2015 року № 66, згідно якого у ОСОБА_9 , 1958 року народження, виявлена поєднана тупа травма грудної клітки, поперекового відділу хребта: закритий компресійний перелом тіла, правої дужки та правого поперекового відростку 3-го поперекового хребця, закритий перелом грудини зі зміщенням відломку вперед, забій м`яких тканин правого стегна, грудної клітки. Ці тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо, в час та при обставинах вказаних в постанові та медичній карті і відносяться до середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та до категорії легких тілесних ушкоджень;

- даними висновку додаткової експертизи експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 07.05.2015 року № 759, згідно якого у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: компресійний перелом третього поперекового хребця, без ушкодження спинного мозку, перелом грудини; травматичний набряк м`яких тканин правого стегна. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у постанові про призначення експертизи тобто 22.12.2014 року та по ступеню тяжкості кваліфікуються, як ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та як легкі тілесні ушкодження.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 у межах пред`явленого обвинувачення підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України, та як вона вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При обранні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 скоїла злочин невеликої тяжкості, тяжких наслідків по справі не наступило. Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

З урахуванням викладеного, та того що ОСОБА_4 вчинила необережний злочин, враховуючи особу обвинуваченої, яка характеризується виключно позитивно, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе призначити останній покарання достатнє для виправлення в межах санкції статті у виді 1 року виправних робіт.

Так, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

З урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_4 без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: а саме, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Тому, суд вважає за необхідне на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від призначеного покарання, оскільки вона має на утриманні неповнолітніх: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

По справі прокурором заявлено цивільні позови в інтересах Комунального підприємства «Уманська міська лікарня» на суму 4200 гривень 61 копійка та в інтересах Комунального закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради" на суму 5457 гривень 00 копійок за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 у дорожньо-транспортній пригоді, які, на думку суду підлягають повному задоволенню.

Крім того, по справі потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди в сумі 15651 гривня 77 копійок, моральної шкоди у урозмірі 25000 гривень та витрат про надання правової допомоги в сумі 3500 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 цього Кодексу, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Майнова шкода пов`язана із придбанням потерпілим ліків та медичними обстеженнями підтверджена відповідними документами і підлягає до стягнення у розмірі 15651,77 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно, зокрема: від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння моральної шкоди потерпілій підтверджується висновками судово-медичних експертиз, медичними картами ОСОБА_9 , її показаннями у судовому засіданні.

Судом встановлено, що потерпілій заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, вона перенесла певну фізичну біль та моральні страждання, знаходилася на стаціонарному лікуванні.

Згідно з ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, позбавлення можливості їх реалізації, тяжкість вимушених змін у її життєвих відносинах, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього фізичного стану здоров`я потерпілого. Отже, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, беручи до уваги зазначені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, і справедливим відшкодуванням моральних страждань, яких зазнала потерпіла, є відшкодування у розмірі 10 000 гривень.

Витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги також підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої.

Процесуальні витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням авто технічної експертизи № 4/7 від 30.01.2015 року в розмірі 983 гривні 84 копійки підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 , підлягає поверненню власнику ОСОБА_14 , за належністю.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 під час судового розгляду не обирався, клопотань щодо його обрання від учасників процесу також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченої до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-375, 392-395 КПК України, ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в України», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання в виді виправних робіт строком 1 рік, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання за цим вироком.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не застосовувалася.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в розмірі 983,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Уманської міської ради кошти за лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 4200 грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Черкаської обласної ради кошти за лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 5457 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 15651,77 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_14 , за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1