Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/616/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ВК№6 ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 серпня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, освіта середня, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-21.12.2009 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років. Звільнений 04.02.2016 згідно ухвали про зарахування попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК України;
-13.12.2017 Вишгородським районним судом Київської області за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, з конфіскацією майна
відмовлено в задоволенні заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 серпня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.187 КК України до ипокарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому строк попереднього ув`язнення, з 25.08.2016 по 13.12.2017, а саме: 1 рік 3 місяці 18 днів. За період відбування покарання з 2016 року має лише два заохочення у 2019 році, при цьому двічі у 2018 та один раз у 2019 роках допускав порушення режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Також, засуджений відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення, на виробництві установи не працевлаштований, що не свідчить про зразковість поведінки засудженого, як обов`язкової складової розуміння того, що засуджений став на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, як не обгрунтовану та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідача, в дебатах засудженого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Згідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Виходячи зі змісту п. 17 постанови, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно з ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Так, згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до положень ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Так, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 13.12.2017 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому строк попереднього ув`язнення, з 25.08.2016 по 13.12.2017, а саме: 1 рік 3 місяці 18 днів (т.1 ч.1 а.о.с. 22-24). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.07.2018 вирок районного суду від 13.12.2017, щодо ОСОБА_8 залишено без зміни (т.1 ч.1 а.о.с.26-30). Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок районного суду від 13.12.2017 набрав законної сили 26.07.2018 (т.1.ч.1 а.о.с.32). Початок строку відбування покарання - 25.08.2016. Станом на день розгляду клопотання в суді першої інстанції, враховуючи зарахований засудженому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, ОСОБА_10 відбув більше 1/2 призначеного покарання - 4 роки 3 місяці 15 днів, залишилося до відбуття - 4 роки 2 місяці 16 днів.
Окрім цього, з матеріалів вбачається, що відповідно до характеристики, ДУ «Кропивницька ВК (№6)» засуджений ОСОБА_8 перебуває в місцях позбавлення волі з 26.08.2016 року. З 04.10.2018 відбуває покарання в Кропивницькій виправній колонії (№6), де час відбування покарання в установі допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, які полягали у вилученні заборонених речей. Стягнення погашені.
Крім того, вирішуючи питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, з`ясовуючи чи став засуджений на шлях виправлення, колегія суддів бере до уваги поведінку засудженого, який за період відбування покарання з 2016 року має лише два заохочення у 2019 році, при цьому двічі у 2018 та один раз у 2019 роках допускав порушення режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Також, засуджений відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення, на виробництві установи не працевлаштований, що не свідчить про зразковість поведінки засудженого, як обов`язкової складової розуміння того, що засуджений став на шлях виправлення.
Тож безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що при постановленні ухвали суд не врахував позитивну характеристику на засудженого.
Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо заяви про заміну невідбутої частини строку покарання на більш м`яке покарання взяв до уваги позитивну характеристику на засудженого, але й також врахував інші обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_8 ще не став на шлях виправлення.
Доводи апелянта про те, що за його позитивну поведінку та відношення до праці слугують підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки висновок суду про не доведеність виправлення засудженого ОСОБА_8 базується на всебічному врахуванні даних про його особу, поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній колонії.
За вказаних обставин, розглядаючи клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82КК України, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та всебічно з`ясував усі дані, що характеризують особу засудженого та інші обставини, які дають можливість дійти до висновку про те чи став обвинувачений на шлях виправлення та з цього приводу в ухвалі зазначив, всупереч тверджень апелянта, достатні мотиви, з яких вважав, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Оскільки рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм закону України про кримінальну відповідальність та положень Розділу 8 КПК України, відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування, а тому залишає без задоволення апеляційну скаргу засудженого.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду щодо наявності підстав щодо заміни йому покарання більш м`яким, є необґрунтованим та зводяться до іншої оцінки апелянтом обставин, встановлених судом та висновків суду про неможливість досягнення мети покарання при застосуванні до засудженого більш м`якого покарання, ніж зазначено у вироку.
Визначальним у даному випадку є виправлення засудженого, яке не знайшло свого підтвердження в результаті дослідження даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що заміна невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
При перевірці матеріалів провадження колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 серпня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_8 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2