Справа № 367/2562/19
Провадження по справі № 1-кп/367/364/2019
У Х В А Л А
Іменем України
21 травня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_5 ,
представників потерпілої юридичної особи: ОСОБА_6 ,
представника третьої особи, щодо майна
якої вирішується питання про арешт: ОСОБА_7 ,
третя особа, щодо майна
якої вирішується питання про арешт: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9 ,
обвинуваченого: ОСОБА_10 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002278 від 17.11.2018 року по обвинуваченню:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшло кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002278 за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.
Ухвалою суду від 28.03.2019 року призначено підготовче судове засідання по даному провадженню.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства. Також, прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , який спливає 27.05.2019р.. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинувачених обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою. Крім того, прокурор заявив суду клопотання про накладення арешту на вилучені під час огляду місця події 18.11.2018 року за адресою: м. Київ, вул. Підлісна 2 автомобіль марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , дві таблички з державними реєстраційними номерами НОМЕР_2 , змиви з поверхні ручок всіх дверей та багажника сліди папілярних узорів з задньої лівої стійки дверей, поверхні задніх правих дверей, слід структури матеріалу з поверхні кришки багажника, шляхом накладення заборони на розпорядження, користування та відчуження даного майна. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що метою арешту майна, відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів, які є предметом злочину, містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Представник потерпілої юридичної особи в підготовчому судовому засідання не заперечувала щодо призначення обвинувального акту до розгляду та задоволення клопотань прокурора. Крім того, просила прийняти цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, при цьому визнавши АТ КБ «ПРИВАТБАНК» цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_10 цивільним відповідачем. Також, представник заявив суду клопотання про скасування арешту транспортного засобу «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_3 номер кузова: НОМЕР_4 та ключів від нього та клопотання про скасування арешту майна АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вилученого в ході проведення обшуку від 17.11.2018 року в автомобілі «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на пластиковий контейнер, на якому наявний номер G44351 з пломбою № CS241342, пластиковий контейнер, на якому наявний номер G65559 з пломбою № CS941795, пластиковий контейнер, на якому наявний номер B59667 з пломбою № CS941761, пластиковий контейнер, на якому наявний номер G12139 з пломбою № CS941675, пластиковий контейнер, на якому наявний номер D00812 з пломбою № CS941695 та грошові кошти в національній валюті України на загальну суму 3 000 000 грн.. Свої клопотання представник потерпілої юридичної особи мотивує тим, що перебування вищевказаного майна під арештом обмежує ведення підприємницької діяльності АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме позбавляє власника можливості користуватися ним. Також, в клопотаннях зазначено, що усі необхідні слідчі дії з вказаним майном юридичної особи, були проведені під час досудового слідства.
В підготовчому судовому засіданні третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт та її представник просили залишити без розгляду подану ними раніше скаргу на дії та бездіяльність слідчого та прокурора в частині неповернення тимчасово вилученого майна. Щодо клопотання прокурора про накладення арешт на автомобіль марки «Honda CR-V», який належить ОСОБА_8 не заперечували, однак просили не забороняти право користування даним автомобілем та повернути його на відповідальне зберігання власнику.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник не заперечували, щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Разом із тим, обвинувачений та його захисник заперечували щодо заявленого клопотання прокурором про продовження строків тримання під вартою, оскільки вважали, що воно подано прокурором із порушенням вимог КПК України та прокурором не доведено наявність зазначених ним ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, підтримали клопотання учасників провадження про накладення та скасування арештів з майна.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та поданих клопотань, дійшов висновку про необхідність призначення справи до судового розгляду, прийняття цивільного позову, задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, часткового задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, та відмови у задоволенні клопотань представника потерпілої юридичної особи, а також залишення без розгляду скарги третьої особи на дії та бездіяльність слідчого та прокурора, з таких підстав.
Судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для прийняття рішення, передбаченого п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачається, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України суд вважає, що у зв`язку із подачею потерпілою юридичною особою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» цивільного позову до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди її слід визнати цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, а обвинуваченого ОСОБА_10 - цивільним відповідачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29.03.2019 року ОСОБА_10 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.05.2019 року, включно.
Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, думку представників потерпілої юридичної особи, третьої особи, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_10 у відповідності до вимог п. 4 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час проведення підготовчого судового засідання судом не відпали. Оскільки обвинувачений раніш неодноразово судимий, обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене, незаконно впливати на потерпілих і свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.
В підготовчому судовому засіданні стороною захисту, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, виконання процесуальних рішень у справі дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_10 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд не приймає доводи сторони захисту, про відсутність ризиків наведених прокурором, оскільки доводи сторони захисту про виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків належним чином нічим не підтверджені, та усні обіцянки обвинуваченого з`являтись до суду та не вчиняти інших злочинів на думку суду не можуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та не спростовують доводів прокурора про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд не може прийняти доводи сторони захисту про наявність місця реєстрації та проживання у обвинуваченого оскільки вони не є гарантією виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобіганню спробам переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, дослідивши клопотання прокурора із доданими до нього додатками, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання частково та накласти арешт на майно, вилучене під час огляду 17.11.2018 року місця події за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 2, яке визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню, а саме автомобіль марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, який містить сліди вчинення злочину, з метою збереження даного речового доказу, який також є засобом вчинення злочину, шляхом позбавлення права на користування, розпорядження та відчуження його.
Разом із тим, стороною обвинувачення не було доведено суду, необхідність накладення арешту на інші речі, які були вилучені час огляду 17.11.2018 року місця події за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 2, а саме: дві таблички з державними реєстраційними номерами НОМЕР_2 , змиви з поверхні ручок всіх дверей та багажника, сліди папілярних узорів з задньої лівої стійки дверей, поверхні задніх правих дверей, слід структури матеріалу з поверхні кришки багажника, оскільки вищевказані речі, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та зберігаються у камері зберігання речових доказів Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, що унеможливлює їх втрату або пошкодження.
Судом також встановлено, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.11.2018 року було накладено арешт на вилучені під час обшуку автомобілю марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 від 17.11.2018 року, а саме: пластиковий контейнер, на якому наявний номер G44351 з пломбою № CS241342, пластиковий контейнер, на якому наявний номер G65559 з пломбою № CS941795, пластиковий контейнер, на якому наявний номер B59667 з пломбою № CS941761, пластиковий контейнер, на якому наявний номер G12139 з пломбою № CS941675, пластиковий контейнер, на якому наявний номер D00812 з пломбою № CS941695 та грошові кошти в національній валюті України на загальну суму 3 000 000 грн., шляхом позбавлення права на розпорядження та відчуження даного майна.
Так, постановою слідчого СВ Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 04.03.2019 року грошові кошти у сумі 3 000 000 гривень, із зазначенням серій, номерів та номіналів кожної купюри, були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню та передані на зберігання шляхом зарахування на депозитний рахунок Головного управління Національної поліції в Київській області.
Постановою слідчого СВ Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 07.03.2019 року, вилучені 17.11.2018 року в ході проведення обшуку в автомобілі марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме 5 пластикових контейнерів було визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню та передані на зберігання в камеру схову речових доказів Ірпінського ВП ГУНП в Київській області.
Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України арешт може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосованні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Таким чином, враховуючи, що під час досудового розслідування на вищевказане майно, яке є речовими доказами по кримінальному провадженню та які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та зважаючи на наявність підстав припускати, що невжиття заходів забезпечення кримінального провадження, а також принцип безпосередності дослідження доказів, скасування арешту може утруднити або зробити неможливим безпосереднє дослідження судом вищевказаних доказів по даному кримінальному провадженню під час судового слідства, суд прийшов до висновку, що клопотання представника потерпілої юридичної особи про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.
Відносно, клопотання представника потерпілої юридичної особи про скасування арешту транспортного засобу «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_3 номер кузова: НОМЕР_4 та ключів від нього, суд прийшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки в підгтовчому судовому засіданні сторонами кримінального провадження не було надано доказів того, що на дане майно під час досудового розслідування було накладено арешт у відповідності до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 177, 183, 314-318, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Призначити по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 31 травня 2019 року о 13 годині 45 хвилин у приміщенні Ірпінського міського суду Київської області.
Клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 ( шістдесят) днів.
Строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 21.05.2019 року до 19.07.2019 року, включно.
Визнати юридичну особу Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні за цивільним позовом про стягнення матеріальної шкоди.
Визнати обвинуваченого ОСОБА_10 цивільними відповідачем за цивільним позовом потерпілої юридичної особи АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення матеріальної шкоди.
Клопотання прокурора про накладення арешту на майно вилучене під час огляду місця події 18.11.2018 року - задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «Honda» модель «CR-V» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на користування, розпорядження та відчуження його.
Клопотання представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 про скасування арешту транспортного засобу «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_3 номер кузова: НОМЕР_4 та ключів від нього залишити без задоволення.
Клопотання представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 про скасування арешту майна АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вилученого в ході проведення обшуку від 17.11.2018 року в автомобілі «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_1 в виді 5-ти пластикових контейнерів та грошових коштів в сумі 3 000 000 гривень залишити без задоволення.
Скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт на дії та бездіяльність слідчого та прокурора в частині неповернення тимчасово вилученого майна залишити без розгляду.
Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та проголошено 24 травня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3