Справа №576/1789/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/630/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 576/1789/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сосонівка, Глухівського району, Сумської області та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно якої вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 18368 грн. майнової шкоди та 15000 грн. моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3080 грн. 28 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1481 грн. судових витрат.

Скасовано арешт накладений на автомобіль «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений зазначає про безпідставне врахування як органом досудового розслідування так і судом версії потерпілого про обставини ДТП. Зазначає, що висновок експерта є однобоким і не містить в собі коректних вихідних даних. Вважає, що по даному кримінальному провадженні не було встановлено місце наїзду, траєкторія руху пішохода та частину тіла, якою пішохід контактував з транспортним засобом. Вказує, що ним було виконано вимоги п. 12.3 ПДР України.

10 червня 2019 року на апеляційну скаргу обвинуваченого надійшло заперечення від потерпілого ОСОБА_10 в якому останній зазначив, що ухвалений вирок відносно ОСОБА_11 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а мотиви апеляційної скарги є надуманими та безпідставними. Потерпілий просив вирок суду залишити без змін.

Згідно з вироком, 09 травня 2017 року, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись в м. Глухів по вул. Терещенків у напрямку вул. Суворова, порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який у цей час переходив проїжджу частину, біля будинка № 23 по вул. Терещенків. Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_10 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допущені обвинуваченим ОСОБА_6 порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв?язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу в повному обсязі, представника потерпілого, прокурора, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційні вимоги безпідставними, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону, судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню дотримано в повному обсязі.

Так, висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України правильно кваліфіковані, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав і пояснив суду, що 09 травня 2017 року він у м. Глухові на своєму автомобілі «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи замовлення по перевезенню пасажира на таксі, близько 22 год. 30 хв. вирушив на вул. Березовського. Проїжджаючи по вул. Терещенків у бік вул. Суворова, він побачив у світлі фар силует пішохода, який переходив дорогу звичайним кроком у бік будинку № 23. Коли він доїхав до середини цього будинку, то пішохода на дорозі він уже не бачив. Але доїхавши до дерев, де було темно, несподівано він відчув удар у лобове скло автомобіля та побачив пішохода, який відскочив уперед. Удар прийшовся у праву передню частину автомобіля. Після удару він одразу застосував гальмування. До удару він рухався зі швидкістю приблизно 40 км/год. на ближньому світлі фар. Зазначає, що потерпілий був в стані алкоголю сп`яніння.

Не зважаючи на позицію обвинуваченого, з приводу не визнання вини, його винуватість підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 пояснив суду, що 09 травня 2017 року дійсно він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Ввечері вийшов з будинку, перейшов дорогу в сторону магазину, потім став переходити дорогу у бік будинку № 23 по вул. Терещенків. Підійшовши до краю дороги побачив, що за аптечним складом ліхтарі автомобіля, що рухався у його сторону. З огляду на відстань та швидкість із якою рухався автомобіль, зрозумів, що перейти дорогу буде безпечно. Місце, де він переходив дорогу, було добре освітлене, а ширина дороги була приблизно метрів 7. Коли він почав рух по дорозі, то автомобіль знаходився від нього десь за метрів за 50 - 80. Однак, коли він пройшов метрів п`ять по дорозі, то відчув, що машина вже близько, але думав, що водій його бачить і встигне на нього зреагувати та об`їхати, але відчув удар і втратив свідомість. Прийшовши до тями, побачив водія, який просив не рухатись та відчув біль у нозі. Далі до нього підійшла дівчина, яка питала де живуть його батьки, щоб їх покликати, а водій викликав швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_12 показав, що 09 травня 2017 року у складі слідчої групи проводив фотозйомку місця пригоди. На вулиці були влаштовані і працювали ліхтарі, проте їх світло до місця пригоди не діставало, у зв`язку з чим він використовував при огляді ліхтар.

Свідок ОСОБА_13 підтвердила факт дорожньо-транспортної пригоди 09 травня 2017 року, коли була пасажиром в таксі. Бачила, що у автомобіля таксі було пошкоджене лобове скло з боку пасажира та побачила людину, яка лежала на дорозі після ДТП.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 пояснила суду, що 09 травня 2017 року, десь о 22 год., проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , побачила, що автомобіль обганяв іншу машину і у світлі його фар вона бачила хлопця, який стояв біля пам`ятнику на стороні будинку по вул. Терещенків. Далі почула звук розбитого скла і звук гальмування коліс. Озирнувшись одразу, як тільки почула звук, побачила, як ця людина впала боком на автомобіль.

Показання потерпілого об`єктивно співпадають з показаннями свідків, та підтверджуються і дослідженими судом першої інстанції:

- протоколом огляду місця події від 09 травня 2017 року з додатками до нього, на яких зафіксовані обставини ДТП, що мала місце на ділянці дороги по вул. Терещенків в м. Глухові, неподалік будинку № 23;

- висновком експерта від 30 травня 2017 року, згідно якого автомобіль належний обвинуваченому мав справні всі системи, що впливають на безпеку автомобіля. Також було виявлено деякі механічні зовнішні пошкодження і потертості пило брудних нашарувань, що розташовані під кутом близько 11 год.;

- протоколом проведення слідчих експериментів із схемами до них від 07 липня 2017 року та 08 листопада 2018 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_10 та обвинувачуваний ОСОБА_6 на місці указали та продемонстрували обставини ДТП, яке мало місце 09 травня 2017 року близько 22 год. 30 хв. на вул. Терещенків в м. Глухові;

- висновком судово - медичної експертизи від 27 липня 2017 року, згідно якого тілесні ушкодження виявлені у потерпілого були переважно з правого боку та утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесне ушкодження виявлені у потерпілого відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

- висновком судово - автотехнічної експертизи від 25 вересня 2017 року, згідно якого в даній дорожній обстановці обвинувачений мав діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Він мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода і в його діях вбачається порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, яке є у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні порушення ПДР України, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого не узгоджуються із встановленими обставинами провадження.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу взяття за основу виключно версії потерпілого про обставини ДТП.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчі експерименти були проведені як за участі потерпілого так і обвинуваченого, і саме за слідами ушкоджень на автомобілі, характеру тілесних ушкоджень у потерпілого було надано перевагу версії потерпілого, як такої що базується на матеріалах кримінального провадження, повністю узгоджується з добутими доказами.

Версія обвинуваченого про несподівану появу пішохода повністю була досліджена судом і спростовується як матеріалами кримінального провадження так і частково поясненнями самого обвинуваченого, який показав суду, що бачив завчасно пішохода, котрий переходив дорогу, однак потім останній зник з поля зору, а потім несподівано відчув удар.

Отже, сам обвинувачений підтвердив факт того, що він належних заходів для створення безпечної обстановки він не вжив, хоча бачив пішохода, який переходив дорогу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у висновку експерта коректних вихідних даних не можна брати до уваги, а сам обвинувачений заперечуючи правильність вихідних даних висновку експерта взагалі жодного обґрунтування з приводу цього не наводить, сам по собі факт заперечення доказу без належного обґрунтування не створює презумпції не визнання такого доказу судом.

Доводи про не встановлення місця наїзду, траєкторії руху пішохода та частини тіла, якою пішохід контактував з транспортним засобом повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження дослідженими судом першої інстанції, зокрема, протоколами огляду місця події від 09 травня 2017 року з додатками до нього, на яких зафіксовані обставини ДТП, що мала місце на ділянці дороги по вул. Терещенків в м. Глухові, неподалік будинку № 23. Зафіксовано було загальний вигляд місця ДТП, розташування автомобіля, плями крові, сліди гальмування, наявність пошкоджень на автомобілі; висновком експерта від 30 травня 2017 року, згідно якого автомобіль належний обвинуваченому мав справні всі системи, що впливають на безпеку автомобіля. Також було виявлено деякі механічні зовнішні пошкодження і потертості пило брудних нашарувань, що розташовані під кутом близько 11 год.; висновком судово - медичної експертизи від 27 липня 2017 року, згідно якого тілесні ушкодження виявлені у потерпілого були переважно з правого боку та утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесне ушкодження виявлені у потерпілого відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, вище переліченими доказами по кримінальному провадженню чітко вбачається місце наїзду, траєкторія руху пішохода та частини тіла, якою він контактував з транспортним засобом обвинуваченого.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про виконання ним вимог п. 12.3 ПДР України.

Вищезазначений пункт правил дорожнього руху України передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод, однак оскільки водієм ОСОБА_6 було допущено наїзд на пішохода ОСОБА_10 в результаті якого останній отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, тому не можна вважати виконаними обвинуваченим вимоги п. 12.3 ПДР України.

Що стосується призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Конституційний суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі, і обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Що стосується вирішення цивільного позову колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду і пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В силу п. 3 ч. 1ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, заподіяної злочином, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурором у кримінальному провадженні та потерпілим ОСОБА_10 були заявлені цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 шкоди, як матеріальної так і моральної.

Суд першої інстанції дійшов висновку про повне задоволення цивільного позову прокурора та часткове задоволення заявленого потерпілим цивільного позову.

Колегія суддів, виходячи з матеріалів кримінального провадження погоджується з такими висновками.

Так, вирішуючи питання цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції повно врахував наслідки які настали від вчиненого ДТП та належним чином оцінив ступінь душевних і моральних страждань потерпілого в результаті їх настання. Зокрема те, що будучи здоровою та працездатною людиною, потерпілий ОСОБА_10 тривалий час перебував на лікуванні та витратив значну суму коштів на відновлення свого фізичного стану.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , в частині вирішення цивільного позову, відповідає фактичним обставинам справи, а тому приймаючи до уваги вік потерпілого, вимушеність життєвих змін в результаті отримання ним тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тривалого лікування та оперування, колегія суддів вважає, що сума стягнення відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого є обґрунтованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим й підстав для скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4