Провадження № 1-кп/243/658/2019
Справа № 243/410/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області(Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003050 від 14 серпня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Під час судового розгляду захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про визнання цифрового носія із записом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 недопустимим, з тих підстав, що його підзахисному вказаний відеозапис на досудовому розслідування для перегляду не надавався, під час виконання вимог, передбачених ст. 290 КПК України, його підзахисний перебував під вартою, знайомився із матеріалами в умовах слідчого ізолятора, де в кімнаті було відсутнє обладнання для огляду відеозапису. Зі змісту протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 20 січня 2016 року, видно, що його підзахисному ОСОБА_5 надавалися лише письмові докази, оскільки в ньому не зазначено на якому технічному пристрої були оглянуті відеозаписи, а також видно що він ознайомився лише з двома томами справи, про що в протоколі зазначено. При цьому звертає увагу що на ознайомлення із кожним томом його підзахисному знадобилося 10 хв., що на його думку унеможливлює знайомство із відеозаписом. З огляду на викладене, просить носій із записом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 визнати недопустимим та таким, що не підлягає дослідженню під час розгляду справи, відповідно до вимог ст. 89 КПК України, оскільки є очевидним, що цей відеозапис нерозкритий обвинуваченому в порядку ст. 290 КПК України, отже за імперативною нормою цієї статті такий доказ є недопустимим та не може бути предметом дослідження в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника, зазначивши, що йому було надано на ознайомлення 2 томи матеріалів досудового розслідування, для ознайомлення йому надали 15 хв., та він зовсім досконально з матеріалами не ознайомився, оскільки співробітники поліції та захисник його квапили, казали, щоб він скоріше це робив, оскільки вже вечоріло, і вони і так затрималися в ізоляторі. Щодо захисника, то той повідомив, що він знайомився із відеозаписом та зазначив йому, що ніяких особливих моментів там немає, отже він може не знайомитися з ним. На що він погодився та фактично без ознайомлення із матеріалами справи підписав протокол.
Захисник та обвинувачений в судовому засіданні зазначили, що їх доводи щодо недопустимості доказу підтверджуються лише протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, щодо відсутності обладнання для огляду відеозаписів у кімнатах СІЗО, то таких доказів у них немає.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти заявленого захисником ОСОБА_7 клопотання.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.
Згідно ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Слід зазначити, що доказами у кримінальному провадженні згідно зі ст. 84 КПК є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Зауважимо, що застосоване законодавцем при наданні визначення поняття "докази" формулювання "фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку" та положення ч. 3 ст. 17 КПК про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення;
Положення, які містяться у листі ВССУ, дозволяють виокремити деякі позиції судової палати у кримінальних справах стосовно конструкції «очевидна недопустимість доказів», зокрема:
а) відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими;
б) відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) є очевидно недопустимими за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості;
в) сторони мають доводити «очевидну недопустимість доказів», зокрема шляхом надання суду відповідних відомостей, заслуховуванням думки експерта, спеціаліста тощо.
Так захисник, заявляючи про очевидну недопустимість доказу сторони обвинувачення, зазначає, що в даному випадку стороні його підзахисному не відкритий запис на диску з проведенням слідчого експерименту за його участю у порядку передбаченому ст. 290 КПК України. Невідкриття матеріалів справи тягне за собою недопустимість доказів, отже такі докази сторони обвинувачення є недопустимими у зв`язку явними порушеннями КПК.
Суд не може погодитися із доводами сторони захисту, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься протокол про надання доступу матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 , в якому зазначено, що останній був ознайомлений з матеріалами досудового розслідування які містилися в двох томах. Вказані матеріали досудового розслідування були пронумеровані, та диск на якому міститься вказаний слідчий експеримент входив до переліку пронумерованих аркушів вищевказаних двох томів. Крім того у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що саме його підпис стоїть у вказаному протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 20 січня 2016 року.
Щодо відсутності обладнання у кімнатах слідчого ізолятора, то слід зазначити, що захисником не надано достовірних доказів відсутності такого обладнання під час ознайомлення його підзахисного із матеріалами справи, а також доказів того, що таке обладнання(зокрема ноутбук) не було надано слідчим під час відкриття матеріалів досудового слідства.
Суд зважає на доводи сторони захисту щодо занадто короткого термін ознайомлення обвинуваченого із матеріалами справи, разом з тим зазначає, що нижча межа тривалості ознайомлення із матеріалами справи чинним КПК України не визначена, отже в даному випадку, оскільки інше не встановлено судом, на час розгляду клопотання захисника неможливо достовірно стверджувати про очевидне невиконання вимог ст. 290 КПК України.
За таких обставин на вказаній стадії підстави для вирішення питання щодо недопустимості доказів, а саме диску на якому міститься відеозапис із проведенням слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 заявлених стороною обвинувачення, у зв`язку з тим, що вони отримані в порушення КПК - відсутні, у зв`язку з тим, що захистом не доведено «очевидну недопустимість доказу».
За таких обставин оцінка вказаному доказу обвинувачення в тому числі щодо його допустимості/недопустимості буде дана судом під час ухвалення остаточного рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.84-90 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання в порядку ст. 89 КПК України диску, на якому міститься відеозаписпроведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , недопустимим доказом - відмовити.
Питання, щодо недопустимості доказу сторони обвинувачення, а саме диску на якому міститься відеозапис із проведенням слідчого експерименту проведеного із свідком ОСОБА_10 буде вирішуватися судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.
Повний текст ухвали проголошений 04 грудня 2019 року, о 12 год. 40 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3