У Х В А Л А
про відмову у відкритті касаційного провадження

24 жовтня 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року стосовно ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України) та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року апеляційні скарги прокурора, засудженого та потерпілого залишено без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_4 без змін.
Як установлено судами, ОСОБА_4 у період з 18 по 22 лютого 2018 року, у невстановлений досудовим слідством час, перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18 лютого 2018 року у ОСОБА_4 , на ґрунті неприязних відносин, виник злочинний умисел нанести своїй матері, ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Реалізуючи свій злочинний умисел, засуджений, знаходячись у будинку за вказаною адресою, систематично в період з 18 по 22 лютого 2018 року, на ґрунті неприязних відносин, умисно наносив ОСОБА_5 численні удари руками та ногами по обличчю, тулубу, спині, грудній клітці, верхніх та нижніх кінцівках. Внаслідок заподіяних ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 22 лютого 2018 року о 16:20 була госпіталізована до Бориспільської ЦРЛ, де о 22:25 цього ж дня настала її смерть.
У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування вказаного судового рішення стосовно ОСОБА_4 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки діям засудженого, тяжкості вчиненого злочину, не взяв до уваги дані, які характеризують особу ОСОБА_4 , локалізацію ударів, а також те, що засуджений заподіяв їх 70-річній жінці, яка була його матір`ю. Крім того, ОСОБА_4 під час засідань категорично заперечував вину та звинувачував родичів в тому, що вони його оговорили. Також прокурор зазначає, що судом в повній мірі не враховано тривалість зловживання засудженим алкоголю.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи прокурора у касаційній скарзі про те, що апеляційний суд не дав належної оцінки діям засудженого, тяжкості вчиненого злочину, не взяв до уваги дані, які характеризують особу ОСОБА_4 , локалізацію ударів, а також те, що засуджений заподіяв їх 70-річній жінці, яка була його матір`ю є необґрунтованими.
Апеляційний суд, погодився з позицією суду першої інстанції, який призначаючи покарання засудженому, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено кримінальним законом до категорії умисних тяжких злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та стосовно особи похилого віку. Також судом враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за місцем свого проживання, згідно з характеристикою дільничного інспектора характеризується з посередньої сторони, відсутністю скарг від сусідів, те що до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, розлучений, є батьком трьох неповнолітніх дітей, має середньо-спеціальну освіту, за спеціальністю - слюсар, не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається.
Водночас, апеляційний суд погодився із позицією суду першої інстанції про те, що померлій, яка була матір`ю засудженого, на момент вчинення злочину виповнилось 70 років, що ОСОБА_4 систематично застосовував до неї фізичне насильство протягом тривалого часу. Свою вину не визнав та не розкаявся в вчиненому.
Доводи прокурора про те, що судом в повній мірі не враховано тривалість зловживання засудженим алкоголю є безпідставними, оскільки вони були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, який надав їм належну та ґрунтовну відповідь.
З огляду на зазначені обставини, що встановлені судами, доводи касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості є безпідставними.
Інших доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального чи процесуального права, що були б підставами для зміни судових рішень, прокурором у касаційній скарзі не наведено.
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюпрокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року стосовно ОСОБА_4 .

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3