Справа № 750/3347/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/515/19
Категорія - ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Чернігова, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 21.05.2013 Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 18.03.2016 ухвалою Білоцерківського міського суду Київської області звільнено умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 14 днів;

2)28.03.2018 Деснянським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.05.2013 року і призначено ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років і одного місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, враховуючи вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.03.2018, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з 08.02.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 352,40 грн. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 04.10.2016 року, приблизно о 23 год. 50 хв., ОСОБА_7 , діючи повторно, знаходячись неподалік зупинки громадського транспорту «Політехнічний університет», що по вул.Шевченко у м.Чернігові, шляхом нанесення декількох ударів кулаком в область голови ОСОБА_9 , що спричинили тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом повік правого ока, правої щоки, перенісся, верхньої губи, які, згідно висновку експерта № 1191 від 24.11.2016, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи стійкої втрати працездатності, відкрито заволодів з рук потерпілого барсеткою чорного кольору з мобільним телефоном марки «Нокіа-1202», в корпусі чорного кольору, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4560/4561/16-24 від 20.12.2016, складає 140 грн., карткою мобільного оператора «Київстар», вартість якої, згідно висновку зазначеної судово-товарознавчої експертизи, складає 25 грн., грошовими коштами в сумі 60 грн., що належить ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому майнову шкоду загальну суму 225 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду скасувати і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що вина ОСОБА_7 не доведена допустимими і безперечними доказами, покази обвинуваченого не спростовані, їм не надана належна оцінка.

Зазначає, що під час розгляду справи захисником ОСОБА_10 заявлялось клопотання про виклик до суду свідка ОСОБА_11 , який міг би підтвердити факт перебування обвинуваченого в іншому місці, однак в його задоволенні було відмовлено.

Далі вказує, що згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.10.2016 року потерпілий ОСОБА_9 чітко зазначав, що впізнати особу, що скоїла на нього напад він не зможе. З протоколу впізнання також вбачається, що перед пред`явленням фотознімків потерпілому у нього також не з`ясовувались прикмети особи, яку потрібно впізнати, а прикмети зазначені вже після проведення впізнання є суто загальними. Також вказує, що необхідності проводити впізнання саме за фотознімками не було, ОСОБА_7 міг особисто приймати участь у даній слідчій дії. З огляду на викладене, адвокат вважає вказаний протокол таким, що не відповідає вимогам закону.

З приводу висновку експерта №1191 від 24.11.2016 року зазначає, що вказаний висновок експерта не підтверджує і не доводить існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та не доводить причетність саме ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, що йому інкримінується. Також вказує, що висновок експерта від 20.12.2016 року про вартість мобільного телефону «Нокіа» модель 1202 не є допустимим доказом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Вказує, що свідок ОСОБА_12 не була свідком нападу на чоловіка, пояснила лише в якому стані він прийшов додому та розповіла те, що їй відомо з його слів. Показами свідка ОСОБА_13 також не доводиться вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Зазначає, що незважаючи на відсутність доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тверджень ОСОБА_7 в суді, що він його не вчиняв, які не спростовані належними і допустимими доказами, судом 1 інстанції не було застосовано ч.1 ст.373 КПК України та був винесений обвинувальний вирок.

Також вказує, що обрана міра покарання ОСОБА_7 є занадто суворою. Судом недостатньо враховано відсутність цивільного позову та те, що на його утриманні перебували непрацездатні мати і бабуся.

Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, просить скасувати вирок суду та провадження закрити, аргументуючи скаргу доводами, аналогічними доводам апеляційної скарги адвоката.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В поданих апеляційних скаргах адвокат та обвинувачений ставлять питання про скасування вироку місцевого суду і необхідності закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що того дня на місці вчинення злочину не був. Телефон він узяв у таксиста ОСОБА_14 і передав ОСОБА_13 , щоб потім віддати йому борг і забрати телефон собі. Потім він дізнався, що його через цей телефон розшукує поліція. ОСОБА_15 зник. Чому потерпілий його оговорює, не знає.

Аналогічні пояснення обвинувачений надав в суді апеляційної інстанції.

Попри не визнання обвинуваченим вини, його вина в повній мірі підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Як вбачається з пояснень потерпілого ОСОБА_9 , 04.10.2016 року він перебував біля зупинки громадського транспорту «Політехнічний інститут» по вул.Шевченка у м.Чернігові. Назустріч йому йшов чоловік, щось йому сказав і через кілька секунд наніс декілька ударів потерпілому у обличчя, вихопив з руки барсетку. У потерпілого почалася кровотеча. Були викрадені барсетка, гаманець, телефон, ключі, грошові кошти 60-70 грн. Майже впевнений, що це був обвинувачений, але точно сказати не може. Під час досудового розслідування упізнав його за фотографією. Такі показання потерпілого підтверджуються протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 04.10.2016, приблизно о 23.50, нанесла йому декілька ударів по обличчю та відкрито заволоділа барсеткою з мобільним телефоном.

Свідок ОСОБА_12 показала, що є дружиною потерпілого та підтвердила факт отримання її чоловіком тілесних ушкоджень, зазначивши, що того дня чоловік прийшов додому і обличчя його було розбите, у крові. Пояснив, що його вдарили у обличчя і забрали вказані вище речі.

Висновком експерта №1191 від 24.11.2016 року встановлено, що у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних гематоми повік правого ока, правої щоки, перенісся, верхньої губи, котрі виникли від дії тупих предметів і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , по давності утворення, можуть відповідати даті 04.10.2016. Потерпілий міг піддаватися впливу, не менше 2 (двох) травмуючих дій в ділянку обличчя.

Свідок ОСОБА_13 показав, що є знайомим обвинуваченого. ОСОБА_7 взяв у нього борг 150 гривень і в якості закладу дав телефон «Нокіа». Чий це телефон, свідок не цікавився. Обвинувачений вчасно гроші не повернув, і свідок здав його до ломбарду.

Такі показання свідка ОСОБА_13 підтверджуються квитанцією з ПТ «Ломбард Партнер» №287-000012326 від 20.10.2016, договору про надання фінансового кредиту, довідки від 10.03.2017, ОСОБА_13 20.10.2016 заклав у ломбард мобільний телефон «Нокіа-1202», ІМЕІ НОМЕР_1 .

Згідно висновку експерта №4560/4561/16-24 від 20.12.2016 вартість мобільного телефону Нокіа модель 1202, станом на 04.10.2016, може складати 140 грн., а середня ринкова вартість стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар» складає 25 грн.

Таким чином, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого та свідків, які в повній мірі узгоджуються між собою, висновком експертизи, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими вище переліченими доказами, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг з приводу не відповідності протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вимогам закону. Як вбачається з матеріалів справи клопотання з приводу визнання даного протоколу недопустимим доказом було предметом розгляду під час судового засідання у суді першої інстанції і судом висловлено думку з цього приводу. Так, згідно протоколу від 22.03.2017 року у потерпілого попередньо з`ясовано, чи може він упізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, про обставини, за яких вона бачила цю особу, перелічені ознаки, за сукупності яких потерпілий упізнав обвинуваченого, тому підстав для визнання даного доказу недопустимим суд не знайшов.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано визнав допустимими доказом висновок товарознавчої експертизи, оскільки вилучений у ломбарді телефон в подальшому переданий для проведення експертного дослідження і належить потерпілому.

Є безпідставними і доводи апеляційної скарги захисника з приводу призначеного покарання.

Так, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65,66,67 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, що майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням, не відшкодована, відсутність цивільного позову, особу обвинуваченого - його вік, сімейний стан наявність матері та баби пенсійного віку, майновий стан обвинуваченого, стан його здоров`я відповідно до наявних даних, освіту, позитивну побутову характеристику за місцем проживання, зміст досудової доповіді, що він не притягувався раніше до адміністративної відповідальності, але неодноразово засуджувався, в тому числі за злочини проти власності, і нове кримінальне правопорушення вчинив у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин і дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції частини статті КК України, якою передбачено покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, ч.4 ст.70 КК України.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_7 , які б потягли за собою скасування чи зміну вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2019 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції а засудженим, який тримається під вартою у той же строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4