Справа №309/889/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю: прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Мукачеві клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору в кримінальному провадженні, внесеному 22 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2019 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року.
03 жовтня 2019 року захисник ОСОБА_7 подав клопотання про повернення прокурору обвинувального акта, оскільки останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Клопотання мотивував тим, що формулювання в ньому обвинувачення текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких відповідно до ст.ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів? їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст..ст. 42, 56 КПК України.
При цьому вказав на те, що в обвинувальному акті від 26 вересня 2019 року, який направлений до суду, відсутні будь які дані, які б свідчили про усунення порушень вимог ст. 291 КПК України, що встановлені ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18.03.2019 року, а відтак захисник, посилаючись на ч. 3 ст. 415 КПК України, відповідно до якої висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді, просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.
У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання про повернення прокурору обвинувального акта з підстав, наведених у клопотанні.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання адвоката про повернення прокурору обвинувального акта.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстави для повернення обвинувального акта відсутні. При цьому вказав на те, що недоліки було усунуто тим, що у обвинувальному акті викладено перелік здобутих органом досудового розслідування доказів.
Представник потерпілого ОСОБА_8 також заперечив щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думку осіб, вивчивши обвинувальний акт, додатки до нього та надані захисником матеріали суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Так, статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч.2 ст.9 КПК України передбачає обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно із ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.
Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, і не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.
Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пунктами другим і десятим частини першої статті 56 цього Кодексу передбачено, що потерпілий має право знати сутність підозри та обвинувачення, право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч.4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті - процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.
Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також ухвалення судом законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення у відповідності до ст. 370 КПК України.
Перевірка відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 КПК України, віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. Після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому, в разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, має прийняти рішення про повернення його прокурору
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а отже і в межах викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
У разі ухвалення вироку на суд, згідно зі ст. 374 КПК України покладається формулювання обвинувачення визнаного доведеним, або пред`явленого особі та визнаного недоводеним, зазаначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування судом окремих доказів, тощо.
Без дослідження судом фактичних обставин кримінального правопорушення виконання цього припису є неможливим.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону прокурором не дотримані.
Приписам частини другої ст. 291 КІІК України, надісланий до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає. Зокрема формулювання обвинувачення у ньому текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що прокурор не виклав або взагалі не встановив всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91. ч.1 ст. 92 КІІК України, є його обов`язком, не розрізняє цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтує сторону захисту, потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежує процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст.42 і 56 цього Кодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження.
В даному випадку для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особу потерпілого і обвинуваченого, їх взаємовідносини, події, які відбулись після їх зустрічі і передували вчиненню кримінального правопорушення, причина їх конфлікту, послідовність їх дій на місці події, місце нанесення удару ножем, взаємне розташування при цьому потерпілого і особи, яка нанесла удар, сліди на одязі обвинуваченого і наявні у нього тілесні ушкодження, а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження і до встановлення яких зобов`язує прокурора не виконаний ним припис ч.2 ст. 91 КПК України.
Через відсутність в обвинувальному акті чіткого, підтвердженого доказами, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, враховуючи, що всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування не досліджені і не відкинуті, суд приходить до висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення стороною обвинувачення не встановлені.
Зазначені недоліки та необхідність їх усунення вказувалися в ухвалі Закарпатського апеляційного суду області від 18.03.2019 року, при скасуванні вироку Хустського районного суду від 18.06.2018 року, які не усунуто.
Згідно із ч.3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.
Окрім цього, відповідно до ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.
У обвинувальному акті, в порушення вимог ст. 291 КПК України, у якій викладено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, викладено перелік доказів, здобутих органом досудового розслідування, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та викладено їх зміст, що ставить під сумнів об`єктивність та неупередженість суду та є порушення однієї із загальних засад кримінального провадження - безпосередності дослідження показань, речей і документів, а відтак суд приходить до висновку, що за змістом і формою кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , в тому числі обвинувальний акт від 26 вересня 2019 року, як його завершальне процесуальне рішення, не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку, що направлений до суду обвинувальний акт складено прокурором з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим обвинувальний акт у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України необхідно повернути прокурору.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.
З врахуванням вищенаденого, суд, прийшовши до переконання щодо невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України та повернення його прокурору, відповідно до ч.1 ст. 315 КПК України, позбавлений можливості вирішувати інші питання та клопотання.
Керуючись ст.ст. 291, 314-317, 372, 376, 415 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України - повернути прокурору Хустської місцевої прокуратури.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 - в цей строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3