ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/1111/18 Номер провадження 11-сс/814/183/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участю:
представника власника майна адвоката ОСОБА_6
ОСОБА_7
слідчого ОСОБА_8
свідка ОСОБА_9
розглянувши в апеляційному порядку у м. Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області. Накладено арешт із позбавленням права відчуження, володіння та користування на 293 пачки червоної цегли, що знаходяться на території ТОВ «Лутайський цегельний завод» за адресою: вул. Жовтнева, 1а, с. Лутайка Гребінківського району Полтавської області.
Зобов`язано керівника ТОВ «Лутайський цегельний завод» ОСОБА_9 та головного бухгалтера ОСОБА_10 зберігати арештовану цеглу за місцезнаходженням підприємства.
На увалу слідчого судді представник власника майна адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановивши нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити в повному обсязі.
На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ТОВ «ЛЦЗ» не веде незаконного видобутку суглинку (глини) та має всі дозвільні документи на користування надрами на території Короваївського родовища суглинків Гребінківського району. Указує на те, що у матеріалах провадження відсутні докази, що підприємство порушило правила використання надр, яке створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля.
Також просить поновити строк апеляційного оскарження, так як оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику власника майна. Про дане судове рішення представнику власника майна стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.
Прокурор ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року до апеляційного суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Раніше надавав заяву у якій прохав, розгляд вказаної апеляційної скарги проводити без його участі та прохав відмовити у її задоволенні.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представників власника майна адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали у повному обсязі подану апеляційну скаргу, слідчого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

Пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, апелянт не брав участі в судовому засіданні, із запізненням отримав копію ухвали, що перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Частиною четвертою статті 370 КПК України визначено, що вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Таких вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя в повній мірі не дотримався.

Згідно ст. 131 ч. 1 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Незаконне та необґрунтоване застосування арешту майна порушує право власності, гарантоване ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України.

Згідно з вимогами ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ст. 170 ч. 2 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ст.173 ч.1 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ст.170 ч.1 цього Кодексу. А відповідно до ст.173 ч.2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів провадження, вбачається, що 25.01.2019 року слідча СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 за погодженням прокурора ОСОБА_11 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно для збереження речових доказів, а саме, на червону цеглу в кількості двісті дев`яносто трьох пачок, що знаходиться на території ТОВ «Лутайський цегельний завод», за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Лутайка, вул. Жовтнева, буд. 1а, з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій, які будуть зберігатися за адресою: с. Лутайка, вул. Жовтнева, буд. 1а, Гребінківського району Полтавської області. Клопотання мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням установлено, що 19 жовтня 2018 року до Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури надійшла заява від ОСОБА_13 про те, що на території Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, знаходиться земельна ділянка, загальною площею 5,0500 га., кадастровий номер не визначено, перебуває в користуванні ТОВ «Лутайський цегельний завод» без укладення відповідних договорів. На даній ділянці проводиться незаконний видобуток суглинку (глини) відкритим способом.

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000178, від 20 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Під час проведення досудового розслідування 29 листопада 2018 року було проведено обшук за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Лутайка, вул. Жовтнева, буд. 1а, за місцем знаходження ТОВ «Лутайський цегельний завод» та під час проведення обшуку було встановлено, що на території ТОВ «Лутайський цегельний завод», за вищевказаною адресою, поруч з приміщенням для випалювання цегли (печі) знаходиться на дерев`яних піддонах двісті дев`яносто три пачки червоної цегли.

29.11.2018 року винесено постанову про визнання червоної цегли в кількості двісті дев`яносто трьох пачок, речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000178, від 20 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Враховуючи вищевказане, а також те, що вказана вище червона цегла, що знаходиться на території ТОВ «Лутайський цегельний завод», за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Лутайка, вул. Жовтнева, буд. 1а, в кількості двісті дев`яносто трьох пачок є речовими доказами, оскільки як встановлено, по вищевказаному кримінальному провадженню ТОВ «Лутайський цегельний завод» проводиться незаконний видобуток суглинку (глини) без укладення відповідних договорів, а отже, дана цегла виготовлена з сировини, видобуток якої проведений незаконно, з метою не допущення можливості продажу даної цегли, а також недопущенню втрати речових доказів по кримінальному провадженню, що мають значення для встановлення істини по досудовому розслідуванню та досягнення дієвості даного кримінального провадження його повного, всебічного та об`єктивного розслідування, слідчий за погодженням з прокурором прохала накласти арешт на зазначене майно.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області. Накладено арешт із позбавленням права відчуження, володіння та користування на 293 пачки червоної цегли, що знаходяться на території ТОВ «Лутайський цегельний завод» за адресою: вул. Жовтнева, 1а, с. Лутайка Гребінківського району Полтавської області.
Зобов`язано керівника ТОВ «Лутайський цегельний завод» ОСОБА_9 та головного бухгалтера ОСОБА_10 зберігати арештовану цеглу за місцезнаходженням підприємства.
Однак з такими висновками колегія суддів не погоджується.
Так, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЦЗ» здійснює користування надрами на території Короваївського родовища суглинків Гребінківського району Полтавської області на підставі Спеціального дозволу на користування надрами №3994 від 09 серпня 2006 року, акта про надання гірничого відводу №27/07 виданого Полтавською обласною радою 26 квітня 2017 року і зареєстрованого у встановленому законом порядку та угоди про умови користування надрами від 9 серпня 2006 року укладеної між ТОВ «ЛЦЗ» та Міністерством охорони навколишнього природного середовища України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР, який міститься у матеріалах судового провадження, вказане провадження здійснюється за ст. 240 ч.2 КК України і на час слухання клопотання, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, підозра нікому не висунута, не доведена істотна шкода або інші кваліфікуючі ознаки цього злочину. Крім того, санкція статті не передбачає конфіскацію. Сторона обвинувачення нічим не довела об`єктивну сторону ст. 240 КК України.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Тобто, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне, що саме по собі визнання органом досудового розслідування майна речовим доказом не є підставою для накладання арешту на майно з метою його збереження, оскільки в мотивувальній частині постанови про визнання речовим доказом від 29.11.2018 року не наведені мотиви, за якими слідчий прийшов до висновку, що майно на яке накладено арешт у відповідності до вимог ст.98 КПК України є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати її і постановити нову ухвалу.

Таким чином, викладені вище обставини, свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно, через недоведеність арешту майна при викладених у клопотанні обставинах, яке явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.376, 405, ст.407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року про арешт майна задовольнити.
Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 задовольнити, ухвалу слідчого судді слідчого судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року про арешт майна скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_12 про накладення арешту із позбавленням права відчуження, володіння та користування на 293 пачки червоної цегли, що знаходяться на території ТОВ «Лутайський цегельний завод» за адресою: вул. Жовтнева, 1а, с. Лутайка Гребінківського району Полтавської області.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4