У Х В А Л А
19 червня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду заяву ОСОБА_5 про відвід судді Рівненського міського суду ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 569/15948/13-к про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205, ч.1,4 ст. 358, ч.3,4 ст. 358 КК України ,-
в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 подав до Рівненського міського суду заяву про відвід судді Рівненського міського суду ОСОБА_6 у справі № 569/15948/13-к.
Заявлений відвід обґрунтовує тим, що суддя ОСОБА_6 на судовому процесі 15.05.19 р.відмовився розглянути його клопотання , заяви, серед них клопотання про роз`яснення суті обвинувачення що передбачено ст. 350 КПК України (останнє подано 07.05.19р.) та інші. Вважає, що це надання переваги прокурору, створення в процесі не належної правової процедури до обвинуваченого.
Не роз`яснення суті обвинувачення при певних обставинах є перешкодою права на захист та у випадку розгляду злочинів не зареєстрованих в ЄРДР 0000162 є ознаки відсутності правосуддя.
Причини, які спонукали обвинувченого звернутись за роз`ясненням суті обвинувачення.
В ЄРДР 00000162 за 2018р. (надано суду в додатку до клопотання 219 від 03.05.19р.) відсутні злочини ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК та ч. 4 ст. 358 КК України про те суд проводить їх розгляд з 14.11.2013 р. Згідно постанови прокурора ОСОБА_7 від 3.07.2018р. доручено прокурорам Рижко, ОСОБА_8 , Лозінському підтримувать обвинувачення по злочинах ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 , ч. 2 ст. 205 КК України. В той же час в суді розглядаються злочини злочинах ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 , ч. 2 ст. 205 КК, ч. 1,3, ч. 3,4 ст. 358 КК України. Розгляд кримінального провадження відбувається з порушення ст. 35 КПК. . Обвинувачений тільки в 2018р. році отримав витяг з ЄРДР та відповідно надав суду, поскільки суд не реагував на усні повідомлення обвинуваченого. Крім того суду надані документи з автоматизованої системи документообігу в додатку до клопотання 209 від 07.03.19р. Порушення викрито в документах в додатку до пояснення 175 від 20.01.19р., також надано підтверджуючі документи прокурору в порядку ст. 290 КПК.
Формулювання обвинувачення ОСОБА_9 у фіктивному підприємстві в обвинувальному акті не співпадає з диспозицією ст. 205 КК України. Лексико- граматичний зміст діяння ОСОБА_9 (формула обвинувачення) «використання придбаного підприємств» не має нічого спільного з «створенням чи придбанням юридичної особи» (фрагмент диспозиції ст. 205 КК України). Це підтверджено мотивувальною частиною судового рішення судді ОСОБА_6 від 14 травня 2018р. по посібнику ОСОБА_10 в справі 569/15948/13. Крім того злочинна діяльність ОСОБА_11 почалась згідно вказаного судового рішення 1.08.2011р., а злочинна діяльність ОСОБА_12 по обвинувальному акті 1.09.2011р. та 18.11.2011р. (в обвинувальному акті дві дати), що на підставі змісту ч. 6 ст. 27 КПК та ч. 2 ст. 28 КПК виключає посібництво та групу.
Крім того прокурор ОСОБА_13 в судовому засіданні визнав дефектність обвинувального акта к. п. 00000162, що технічно документовано в протоколах судового засідань 18.12.17 та 30.01.18р. та в технічному записі за ці дні
Надання переваги одній з сторін, а саме прокурору, затягування строків розгляду підтверджується допитом осіб 15.05.19р. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Не дивлячись , що згідно реєстру матеріалів к. п. 0000162 дата допиту осіб 22.04.2013р. та 26.04.2013р. , а к. п. 0000162 має дату реєстрації 5.09.2013р., заперечення обвинуваченого ОСОБА_12 на недопустимість доказів на підставі ч. З п.2 ст. 87 КПК проігноровано. Крім того суддя допитуючи свідка ОСОБА_16 на вимогу прокурора, вийшов за межі обвинувачення в порушення ст. 337 КПК України. Так згідно обвинувального акта дані про працівника ОСОБА_16 внесено у пенсійну звітність датовану 19 серпня 2012р., в той же час згідно даних ДФС документів, які надані суду в додатку до клопотання 210 від 11.03.2019р. ОСОБА_9 перебував на посаді до 06.08.2012р., також згідно пояснення до заяви 104 від 1.08.2016р.(т. 5) на підприємстві новий керівник з 16.08.2012р. по акту перевірки Центра зайнятості. Також надано інформацію про акт перевірки 335 від 23.12.2012р. з центра зайнятості, який виключає правопорушення в сфері працевлаштування ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та інших осіб. ( пояснення до заяви 104 від 1.08.2016р.(т. 5)).
Допит ОСОБА_14 та ОСОБА_15 взагалі викриває факт просто знущання з ОСОБА_17 . Невиплата зарплати, страхових внесків є правопорушенням. Але поскільки уповноважені органи (центр зайнятості) не визнали порушення в сфері трудових відносин, застосовується привід фіктивності використання трудових ресурсів. Вважає, що тут є ігнорування ст. 9 КПК та ст. 218 ЦК України, ст.1, ст. 2, ст. 18 КК, створення не належної правової процедури ст. 2 КПК. Допит вказаних осіб в черговий раз привів до затягування розгляду справи та відповідно порушення розумності строків розгляду справи. Порушена вимога безпосередності дослідження доказів ( див. пояснення 172 від 21.01.19р.). Вважає необхідним свою позицію доповнити клопотанням 221 з додатками та неодноразовим повідомленням суду на протязі 2014-2019р. , що правопорушення щодо внесення недостовірної інформації в пенсійну звітність є адміністративним правопорушенням ст. 165-1 КУАП . Розгляд адміністративного правопорушення в кримінальному суді підтверджує про відсутність правосуддя, так як відсутня належна правова процедура ст. 2 КПК. Відмова від розгляду клопотань, заяв, ігнорування пояснень письмових, усних обвинуваченого є приховуванням реабілітуючи обставини для ОСОБА_12 , приховування зловживань прокурора та є затягуванням часу, ціль якого є психічний примус ОСОБА_12 до закриття справи по строках давності. Викладені обставини вказують на упередженість судді ОСОБА_6 в зв`язку з діями, які вказують на відсутність правосуддя та на порушення розумних строків розгляду кримінального провадження 00000162. В судовому засіданні по розгляду заяви про відвід обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заяву про відвід та просив задовольнити. Просив врахувати письмові пояснення надані до справи зі сторони ОСОБА_9 з 2014р. по 2019рр., які передбачено ст. 20 КПК . Окрім того вважає, що суддею порушуються вимоги закону, оскільки при наявності підстав суддя не закриває кримінальні провадження про обвинувачення з окремими статтями, де має місце адміністративне правопорушення. Прокурор ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_6 . Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши ОСОБА_5 , думку прокурорів, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім"ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім"ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. В ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена у рішеннях по справах "Науменко проти України" (заява №41984/98, рішення від 09.11.2004 року, п.95), "Білуха проти України" (заява №33949/02, рішення від 09.11.2006 року, п.49), "Мироненко і Мартенко проти України" (заява №4785/02, рішення від 10.12.2009 року, п.66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб"єктивного та об"єктивного критеріїв. За суб"єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об"єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N33958/96, п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, п. 38). Суд прийшов до висновку, що подана до суду заява про відвід є невмотивованою стосовно упередженості судді та порушення ст. 35 КПК при передачі справи про обвинувачення ОСОБА_5 судду ОСОБА_6 .. Суд не вбачає наявності обставин, що виключають участь судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, чи обставин, які б свідчили про його особисту заінтересованість в результатах провадження або викликали б обґрунтовані сумніви у його упередженості, чи необ`єктивності. Встановлено, що за заявою про відвід фактично оскаржуються процесуальні дії головуючого у справі судді при розгляді заявлених клопотань обвинуваченого, за результатом розгляду яких суддею ухвалою на місці прийняте процесуальне рішення з яким не погоджується обвинувачений, що не позбавляє його права на оскарження зазначеного рішення при оскарженні вироку суду. З оглянутого судом кримінального провадження № 569/15948/13-к , арк.с. 129 вбачається, що листом судді Рівненського міського суду ОСОБА_18 судді ОСОБА_6 передане кримінальне провадження 569/20741/13-к відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 1 ч. 4 ст. 358. ч.3 ч. 4 ст. 358 КК України, для розгляду по суті, у зв`язку його об`єднанням в одне кримінальне провадження з кримінальним провадженням 569/15948/13-к відносно ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1ст. 205, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 358. ч. 3, ч. 4 ст.358 КК України, ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України, ОСОБА_21 у вчиненні злочинів, вбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України та ОСОБА_22 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ч. 4 ст. 358, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України. Ухвалою Рівненського міського суду від 13.03.2014р. суддя ОСОБА_6 об"єднав кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 в одне кримінальне провадження з кримінальним провадженням про обвинувачення ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 за номером 569/15948/13-к . (а.с.138). Також судом встановлено, що ОСОБА_5 заявляв відводи процесуальним прокурорам у справі - ОСОБА_23 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .. У задоволенні відводів ухвалами судді від 24.120.20187р. (а.с.7 т.2) від 01.11.2018р. (а.с.15-16 т.2)., було відмовлено. Відповідно до ч.1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. Станом на 13.03.2014 року чинною була редакція Положення про автоматизовану систему документообігу суду ( далі -Положення) від 25 січня 2013 року , яка не передбачала відображення протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду, що автоматично створюється автоматизованою системою. Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду, що автоматично створюється автоматизованою системою, як результат автоматизованого розподілу судової судової справи введений в дію Положенням в редакції від 02 квітня 2015 року. Канцелярією з кримінальних справ у автоматизованій системі була заблокована статистична картка у кримінальному провадженні № 569/20741/13-к у зв`язку з приєднанням та присвоєно номер кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_5 569/15948/13-к відповідно до ухвали суду. Окрім того, судом не встановлено звернення ОСОБА_5 до суду в порядку ст. 284 КПК про закриття кримінального провадження за окремими статтями пред"явленого йому обвинувачення. За наведених вище обставин, суд прийшов до висновку, що подана до суду заява ОСОБА_5 про відвід є невмотивованою стосовно упередженості судді ОСОБА_6 при розгляді клопотання обвинуваченого , процесуальних порушень при об"єднанні в одне провадження кримінальних справ суддею ОСОБА_6 та незакриття кримінального провадження у справі за деякими статтями обвинувачення, не встановлено . Тому враховуючи вищевикладені обставини заява ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 до задоволення не підлягає за безпідставністю. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80-82 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід судді Рівненського міського суду ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 569/15948/13-к про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205, ч.1,4 ст. 358, ч.3,4 ст. 358 КК України - відмовити.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Суддя Рiвненського

мiського суду ОСОБА_1