ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/180/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 712/2805/19 Категорія: ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:
головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0006678 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.03.2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , останній раз судимого:
- 01.06.2017 Городищенським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією частини особистого майна, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 6 років 6 місяців 14 днів позбавлення волі, звільнений із зали суду по відбуттю строку покарання з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, -

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, до 2 років позбавлення волі,

в с т а н о в и л а :

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, повторно, 23.04.2018 близько 02 години 30 хвилин, знаходячись поблизу будинку № 4 по вул. Вернигори в м. Черкаси, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: телекомунікаційного обладнання, діючи з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , який засуджений за вказаний злочин, піднялися по драбині на дах вказаного будинку, де, за допомогою плоскогубців та ножа ОСОБА_7 перерізав фідер 7/8 Hansen загальною довжиною 42 м, що перебуває на балансі ТОВ «Лайфселл», вартість якого згідно висновку експерта № 8/511 від 17.05.2018 становить 7400 грн. 40 коп. В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_7 скрутили вказане телекомунікаційне обладнання та намагались його викрасти. Однак, з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були помічені та в подальшому затримані на місці події працівниками патрульної поліції.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив його змінити через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, врахувати всі усі наявні обставини, що пом`якшують його покарання, та призначити його без реального відбування, тобто з випробуванням, встановивши іспитовий строк в два роки відповідно до положень ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше неодноразово судимий, з врахуванням обставини, що пом`якшує покарання: щире каяття та обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.. 75 КК України, оскільки ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий - 5 разів, за вчинення умисних злочинів, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, знову вчинив умисний, корисливий злочин майже через 10 місяців після постановлення попереднього вироку, за яким його було звільнено зпід варти з зали суду по відбуттю строку покарання, що свідчить про його схильність до скоєння кримінальних правопорушень, та небажання стати на шлях виправлення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховано: щире каяття, визнання вини, позитивні характеристики, є безпідставним, оскільки зазначене було в повному обсязі враховано при призначенні покарання обвинуваченому.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання у виді позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України - відсутні.

Керуючись ст. 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді