ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 11-кп/819/ 490/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року червня місяця 11 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше судимого: - 18.01.1991 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 206, 17, ч.2 ст. 140, ч.2 ст.140,42 КК України до 1 року 06 місяців позбавлення волі.

- 30.10.1992 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 140 КК України до 02 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання.

- 16.11.1995 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 141, ч.3 ст.101, ст. 42 КК України до 06 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільненого по відбуттю строку покарання

- 05.10.2005 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 187, ст. 69 КК України до 03 років 04 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання

- 21.08.2008 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 296, ч.1 ст. 70 КК України до 03 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково. Засудженого за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2013 року, за ч.2 ст.125, ч.2 ст.15 ч.1 ст.125, ч.1 ст.70, ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2013 року вирок в частині призначення покарання скасовано та ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 125, ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 07 років позбавлення волі. Початок строку: 24.07.2013 року, кінець строку: 17.11.2019 року, про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі захисник засудженого ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить умовно достроково звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання. Свої доводи мотивує тим, що відмовляючи в задоволенні вищезазначеного подання, суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_8 відбув більшу частину покарання, працевлаштований, приймає активну участь в організації та проведенні виховних заходів в установі, дбайливо ставиться до майна установи, виконує законні вимоги персоналу установи. З 2015 року на добровільних засадах, без оплати праці виконував обов`язки старшого днювального відділення, на безоплатній основі виконує обов`язки подачі їжі. До своїх обов`язків ставиться сумлінно. Крім того засуджений є інвалідом 3 групи, має сім`ю з якого спілкується. Свою вину повністю визнав та розкаюється у вчиненому. Вказане, на думку адвоката, свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що при постановленні ухвали не взяв до уваги те, що він став на шлях виправлення, має 10 заохочень за сумлінне виконання обов`язків та ставлення до праці, є інвалідом 3 групи, має трьох неповнолітніх дітей, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який просив апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який не підтримав апеляції та просив ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Але крім сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.07.2013 року. Засуджений вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2013 року, за ч.2 ст.125, ч.2 ст.15 ч.1 ст.125, ч.1 ст.70, ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, вироком Апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2013 року вирок в частині призначення покарання скасовано та ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 125, ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі.. В ДУ «Херсонська виправна колонія №61» відбуває покарання з 29.04.2014 року, до цього відбував покарання у СІЗО м. Запоріжжя.
З характеристики засудженого вбачається, що за час відбування покарання у СІЗО м.Запоріжжя зарекомендував себе негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав. Адміністрацією ДУ «Херсонська виправна колонія №61» він фактично характеризується посередньо, за порушення встановленого режиму відбування покарання має 3 стягнення та 9 заохочень. З представниками адміністрації ввічливий, виконує обов`язки подача їжі відділення № 3/2 на безоплатній основі. На заходи виховного впливу реагує. Роботи з благоустрою виконує, соціальні зв`язки підтримує шляхом листування (а.с.7-16).
Так судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_8 є особою, раніше неодноразово судимою за умисні злочини, звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, однак позитивних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин спрямований на позбавлення життя іншої людини.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновків, що суд повно та всебічно дослідив усі данні про особу засудженого та дав належну оцінку матеріалам провадження, та обґрунтовано вважав, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений не довів своє виправлення,а тому ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, а її висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 / підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2