Провадження №1-кс/369/3196/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2019 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002537 від 28.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До суду звернулася старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0002537 від 28.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Свої вимоги слідчий мотивує тим, що слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області розслідується кримінальне №0002537 від 28.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), у якій остання зазначила, що 27.05.2019 року близько 10 години довідалася від нотаріуса, що її майно - житловий будинок загальною площею 333,40кв.м. з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка (кадастровий номер :01:007:0214) загальною площею 0,1663 га. цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом переоформлені на гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (договір купівлі-продажу: - домоволодіння серії ННЕ № 670657; - земельної ділянки серії ННЕ № 670658), за допомогою гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка надала 27.05.2019 приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 підробний дублікат довіреності від 02.05.2019, яке складалося 20.12.2016 приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу м. Бишкек Киргизької Республіки Бакіровой Акмеер Жекшеновной.

Допитана в ході досудового розслідування в якості потерпілої ОСОБА_6 повідомила, що 06.03.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчено договір дарування домоволодіння серії ННО 107361, на підставі якого гр. ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) дарує гр. ОСОБА_6 (Обдарований) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0214, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1663 га).
Крім того, 06.03.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчено договір дарування домоволодіння серії ННО 107362, на підставі якого гр. ОСОБА_11 (Дарувальник) дарує гр. ОСОБА_6 (Обдарований) земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0214, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1663 га).
З 12.10.2012р. вона проживала в належному їй будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею в будинку проживали: донька - ОСОБА_11 з її чоловіком ОСОБА_13 та дітьми ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а також її онук - ОСОБА_17 . В будинок постійно, декілька разів на рік, приїздила зі своєю сімєю ще одна дочка потерпілої ОСОБА_8 з чоловіком ОСОБА_18 і їхні діти.

Документи щодо права власності на будинок до початку січня знаходилися в ячейці банку. Приблизно з середини січня 2019 року документи на будинок знаходилися вже в будинку в загальному доступі для всіх осіб, що в ньому перебували.

Остання поїздка ОСОБА_6 до міста Бішкек булав період з 24.09.2018р. по 03.10.2018р. на весілля онука ОСОБА_7 та ОСОБА_19 . У період цієї поїздки ОСОБА_6 не підписувала нотаріальної довіреності на свою доньку ОСОБА_8 з правом розпорядження нерухомим майном потерпілої.

ОСОБА_6 неодноразово їздила до м. Бішкек, але довіреності на продажу належного їй будинку в с. Горенічі ніколи не підписувала. Документи на будинок ніколи не перетинали кордон України, знаходилися в банківській ячейці.

Після весілля у вересні 2018 року онука ОСОБА_7 , в будинку проживала і його дружина ОСОБА_19 . Життя в будинку ставало дедалі тяжчим. Постійно приїздили батьки ОСОБА_19 - ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , які постійно сварили доньок ОСОБА_6 - ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . В наслідок конфлікту, який стався 10.01.2019р., одна з доньок ОСОБА_6 - ОСОБА_23 зі своєю сім`єю поїхали з будинку вночі в мороз. Ініціатором конфлікту був ОСОБА_24 і друга донька ОСОБА_6 - ОСОБА_25 . Батьки ОСОБА_19 , дружини онука ОСОБА_26 , часто знаходилися в будинку та психологічно знущалися над ОСОБА_6 , провокували конфлікти, ставилися до ОСОБА_6 з неповагою, ображали, після чого знімали відео на телефон та говорили, що її потрібно запроторити в психіатричну клініку, після чого ОСОБА_6 змушена була йти зі свого будинку на двір, в мороз, вночі.

У зв`язку з неможливістю проживати в своєму будинку починаючи з 10 січня 2019 року та постійним моральним тиском з їх боку, що погіршувало стан здоров`я ОСОБА_6 , остання змушена була поїхати, з метою оздоровлення, до Німеччини до доньки ОСОБА_27 (доньки другого покійного чоловіка). В будинку залишилися проживати онук ОСОБА_17 і його дружина ОСОБА_28 та її батьки.

Після повернення з Німеччини, з вище наведених причин, ОСОБА_6 змушена була проживати не в своєму будинку, а на чужій орендованій квартирі зі своєю донькою ОСОБА_11 та її чоловіком ОСОБА_29 та їх дітьми

ОСОБА_30 березні по приїзду з ОСОБА_31 донька ОСОБА_6 - ОСОБА_22 зі своєю сім`єю запропонували зустрітися в Макдональсі, та в ході розмови, остання наполегливо просила, щоб ОСОБА_6 переписала весь будинок на неї одну, але потерпіла відмовилася це зробити і сказала, що будинок може бути оформлений тільки на двох доньок, ОСОБА_23 і ОСОБА_22 , як вони домовлялися ще багато років тому.

03.04.2019 ОСОБА_6 , її донька ОСОБА_23 і онук ОСОБА_14 приїхали до належного їй будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забрати особисті речі. Вони побачили, що в тій половині будинку, де проживала її донька ОСОБА_23 зі своєю сім`єю, багато речей було пошкоджено: меблі, паркет, шкіряні крісла, ліжко, дзеркала и т.д. були понівечені (порізані, розбиті, зіпсовані фарбою або лаком та брудом тощо). Крім того, зникли документи на будинок і багато інших документів, сейф, телевізори плазмові, нова пральна машинка Милє, золоті прикраси онучки ОСОБА_15 , мобільні телефони минулих років и т.д. та дуже багато дрібних речей. Онук ОСОБА_17 в їхній присутності навіть розбив плазмовий телевізор. При цьому були присутні онук ОСОБА_14 и донька ОСОБА_23 . За викликом приїхала охоронна фірма «Венбест», та з`ясувалося, що ОСОБА_6 и її доньку ОСОБА_11 виписали без їхньої згоди і відому з переліку довірених осіб охоронної компанії «Венбест», а вписали двох інших довірених осіб: ОСОБА_7 і ОСОБА_32 . Із заявою до поліції ОСОБА_6 не зверталася, оскільки мала надію на мирне вирішення нашого сімейного конфлікту.

Після цього, 05.04.2019 року ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_10 з проханням накласти заборону на продаж належного ОСОБА_6 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і отримати дублікати документів про право власності на будинок. 26.04.2019р. ОСОБА_6 отримала дублікати документів щодо права власності на будинок, для того, щоб ніхто не міг, без її відома, переоформити належний їй будинок.

Про те, що донька ОСОБА_25 від імені ОСОБА_6 продала належний останній будинок онуку ОСОБА_33 , потерпілій стало відомо 28.05.2019 року. Після цього ОСОБА_6 намагалася потрапити до свого будинку, але ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 і ОСОБА_24 не пускали до її будинку.

Допитані в ході досудового розслідування в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 підтвердили покази потерпілої ОСОБА_6 та повідомили про постійне знущання над ОСОБА_6 з боку ОСОБА_37 , ОСОБА_7 і його дружини ОСОБА_19 та зневажливе ставлення.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру нерухомого майна вбачається що, 28.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_38 посвідчено право власності ОСОБА_7 , громадянина Киргизстану, на домолодіння загальною площею 333,4 кв.м., житлова площа 114,7 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0214, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1663 га). Підставою виникнення у ОСОБА_7 права приватної власності став договір купівлі продажу домоволодіння, серія та номер: 1252 від 27.05.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_39 .
Згідно наявного в матеріалах кримінального провадження договору купівлі-продажу домоволодіння від 27.05.2019, встановлено, що ОСОБА_6 , від імені та в інтересах якої діє громадянка Киргизької Республіки ОСОБА_8 , на підставі дублікату довіреності виданого ОСОБА_40 , державним нотаріусом Жовтневого району м. Бішкек Киргизької Республіки від 02.05.2019 за реєстровим номером №1580, далі «Продавець», продає громадянину Киргизької Республіки ОСОБА_41 («Покупець»), домоволодіння АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0214.
Крім того, в ході огляду інтернет сторінки на сайті продажу «ОЛХ» виявлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час здається в оренду без відома законних власників.

У відповідності до ст. 98 КПК України домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0214, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1663 га), є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно, який являє собою тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) . Слідчий, прокурор повинні вживати необхідні заходи з метою виявлення та розшуку майна, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у державних органів та органів місцевого самоврядування.

На даний час є підстави вважати, що особи, винні у вчиненні кримінального правопорушення, вживають заходів щодо подальшого незаконного розпорядження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0214, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1663 га), шляхом продажу зазначеного нерухомого майна іншим особам, що дає підстави для заборони користування та розпорядження вказаним нерухомим майном її законному власнику ОСОБА_6 .

У даному випадку виникла необхідність накладення арешту на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0214, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1663 га).

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися слідчий за погодженням з прокурором.

З огляду на вищевикладене, слідчий просив суд накласти арешт на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0214, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1663 га), та належить на праві приватної власності ОСОБА_41 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном; розглядати клопотання без повідомлення сторін, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

В судове засідання слідчий не з`явився, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З метою забезпечення арешту майна слідчий суддя вважає за можливе, розглянути дане клопотання без власника майна.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, вважає у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки прокурор у судовому засіданні не довів необхідність такого арешту та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170- 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002537 від 28.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1