КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 05 листопада 2019 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 12 жовтня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нова Астрахань Кремінського району Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника СВ Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07 грудня 2019 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 12 жовтня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Вважає підозру, пред`явлену ОСОБА_6 необґрунтованою, оскільки на момент розгляду клопотання причетності його до скоєння злочину не встановлено.
Зазначає, що прокурором та слідчим під час судового засідання належним чином не обґрунтовано та не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Слідчим не вірно визначено правову кваліфікацію дій підозрюваних у їх сукупності. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Під час затримання ОСОБА_6 органами досудового слідства грубо порушено його право на захист, оскільки всупереч ч. 4 ст. 213 КПК України та п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання осіб, слідчий повідомив Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги лише о 23 год. 55 хв., хоча фактично його затримано о 15:17, про що свідчить протокол обшуку від 10 жовтня 2019 року, тобто через 9 год. з часу фактичного затримання, що є грубим порушенням права підозрюваного на захист

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Кагарлицьким відділенням поліції Обухівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10 жовтня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000455, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
10 жовтня 2019 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
11 жовтня 2019 року начальник СВ Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до Ржищівського міського суду Київської області з клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб , без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 12 жовтня 2019 року вказане клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного ОСОБА_6 вислухано думку прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, що є підставою для застосування до нього відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов, до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, всупереч доводам апеляційної скарги, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час досудовим розслідуванням не встановлені місце знаходження викрадених грошових коштів та всіх знарядь вчинення кримінального правопорушення, про які відомо ОСОБА_6 ; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні зметою зміни їх показів; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Крім того, посилання захисника на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Твердження автора апеляційної скарги про те, підозра пред`явлена ОСОБА_11 , є необґрунтованою, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання апелянта на те, що кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України є помилковою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки перевірка кваліфікація злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 підлягає перевірці судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи захисника про порушення права ОСОБА_6 на захист не заслуговують на увагу, оскільки розгляд клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу відбувся за участю захисника, а повідомлення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги через 9 год. з часу затримання підозрюваного, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, застосував йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ржищівського міського суду Київської області від 12 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання начальника СВ Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07 грудня 2019 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6122/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Категорія ст.183 КПК Доповідач ОСОБА_1