У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2019 року про накладення арешту на земельну ділянку у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000397.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, земельна ділянка 9, площею 5,9833 га, кадастровий номер :56:002:0004, реєстраційний номер 101, яка належить Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації та передана у постійне користування державній установі «Південна виправна колонія (№ 51)».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі начальник Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 зазначає, що ухвала слідчого судді прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Подане слідчим до суду клопотання про арешт майна не містить будь-якого обґрунтування необхідності накладення арешту на вказане майно.
Слідчий в своєму клопотанні лише наводить норми кримінального процесуального закону, які регулюють порядок розгляду питання про арешт майна та визначають поняття речових доказів в кримінальному провадженні, при цьому посилань на правову підставу, відповідно до якої слідчий вважав можливим накладення арешту на зазначене майно, ним не наведено.
Не зазначено у клопотанні, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, які сліди кримінального правопорушення може містити дане майно, яким чином воно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В матеріалах, доданих до клопотання, не містить ся доказів того, що земельні ділянки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вважає, що органом досудового розслідування не доведено необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000397, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що керівництвом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції 27.05.2019 р. приблизно о 08.00 год. із залученням додаткових сил і засобів, а саме груп швидкого реагування державних установ: «Одеська виправна колонія (№ 14)», «Чорноморська виправна колонія (№ 74)», «Одеський слідчий ізолятор», «Ізмаїльський слідчий ізолятор», «Снігурівська виправна колонія (№ 5)», «Вознесенська виправна колонія (№ 72)», «Херсонська виправна колонія (№ 61)», «Миколаївський слідчий ізолятор», «Ширяївський виправний центр (№ 111)», «Північна виправна колонія (№ 90)», «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)», загальною кількістю приблизно 87 осіб, а також пожежної автомашини ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» заплановано проведення обшуків на території ДУ «Південна виправна колонія (№ 51)».
Однак 27.05.2019 р. група засуджених негативної спрямованості, які відбувають покарання у державній установі «Південна виправна колонія (№ 51)» Міністерства юстиції України організувала підбурювання інших засуджених установи на протидію обшуку, в результаті чого захід провести не вдалось: засуджені почали масово самовільно залишати локальні дільниці, кидати в персонал установи каміння, уламки деревини, вступати у фізичні сутички з працівниками установи, нанесли ушкодження співробітникам установ регіону. Крім того, під час вчинення заворушень та нападу на адміністрацію, невстановлені особи з числа осіб, які відбувають покарання,Є вчинили пошкодження манйа шляхом підпалу, внаслідок чого матеріальній базі державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)» нанесено значні матеріальні збитки, а саме, внаслідок пожежі спалено: чергову частину установи,між зонне КПП, чергову частину, службові кабінети начальника установи, першого заступника начальника установи, заступника начальника установи з СВ та ПР, психолога відділу СВ та ПР, старшого інспектора відділу СВ та ПР, знищено пожежний автомобіль державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)», знищено близько 150 матраців засуджених, знищено внаслідок трощення 30 камер відеоспостереження та поністю розламано огорожу біля вікон дільниці посиленого контролю.
На даний час повний розмір ушкоджень майна, а також вартість збитків встановлюється.
Крім того, установлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000516 за фактами дій, що дезорганізують роботу установ виконання покарань, пошкодження майна шляхом підпалу під час вчинення особами, що відбувають покарання, заворушень та нападу на адміністрацію державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)», за ознаками злочинів, передбачених ст. 392, ч. 2 ст. 194 КК України.
Відповідно до нарядів у порядку ч. 2 ст. 93 КВК України, за підписом начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та наявної інформації,Міністерством юстиції України прийнято рішення про переведення засуджених, які відбувають покарання, із державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)» до інших колоній для подальшого відбування покарання та консервації установи.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.06.2019 р., право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, земельна ділянка 9, площею 5,9833 га, кадастровий номер :56:002:0004, належить Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації. Вказана земельна ділянка передана у постійне користування державній установі «Південна виправна колонія (№ 51)».
04.06.2019 р. слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, земельна ділянка 9, площею 5,9833 га, кадастровий номер :56:002:0004, реєстраційний номер 101, яка належить Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації та передана у постійне користування державній установі «Південна виправна колонія (№ 51)».
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз, зокрема, пожежно-технічну, будівельно-технічну, оціночно-будівельну, судово-технічну, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку, на якій розташовані будівлі та приміщення державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)», та яка передана вказаній установі у постійне користування.
Врахувавши, що слідчим доведено, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

Заслухавши доповідь судді, представника заявника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчим суддею постановлена 25.06.2019 р. без виклику представників Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, як стверджує апелянт, про накладення арешту на майно стало відомо 30.09.2019 р., при цьому матеріали судового провадження не містять даних на підтвердження того, що копія ухвали слідчого судді направлялась або вручалась представникам Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження не пропущений і апеляційна скарга подана в межах строку апеляційного оскарження.

Положенням ч. 1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР № 0000397 внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за фактом того, що службові особи державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)», неналежно виконуючи свої службові обов`язки, допустили знищення та пошкодження 27.05.2019 р. особами, які відбували покарання в установі, державного майна, будівель, які перебували у користуванні установ виконання покарань, чим спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди державі.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.06.2019 р., право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, земельна ділянка 9, площею 5,9833 га, кадастровий номер :56:002:0004, належить Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації. Вказана земельна ділянка передана у постійне користування державній установі «Південна виправна колонія (№ 51)».

З аналізу норм КПК України вбачається, що арешт накладається на майно фізичної або юридичної особи, але не держави, отже ухвала слідчого судді не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати переконливими.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та вважає за необхідне її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2019 року про накладення арешту на земельну ділянку у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000397, скасувати.
Постановити нову ухвалу. У задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3