ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/525/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст.185 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Дніпровським апеляційним судом, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000275, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року обвинувальний акт з додатками за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275 від 01 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - повернуто прокурору.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання районний суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України з наступних підстав.

Так, зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_9 є суддею

Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ст. 480 КПК України особливий порядок кримінального провадження застосовується, зокрема стосовно судді.

За вимогами ч. 1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру здійснюється: судді Генеральним прокурором або його заступником.

Обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, витяг кримінального провадження не містить відомостей про включення до групи прокурорів суб`єкта, уповноваженого за ч. 1 ст. 481 КПК України (генерального прокурора або його заступника), здійснювати письмове повідомлення про підозру судді.

За таких обставин суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог ст. 412 КПК України є підставою для її скасування з призначенням нового підготовчого судового засідання в суді першої інстанції. Апелянт зазначає, що, направляючи обвинувальний акт до суду для розгляду, прокурором були дотримані вимоги п. 2 ч. 2, п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України. Звертає увагу на те, що по вказаному кримінальному провадженню 25.08.2016 року вже проводилося підготовче судове засідання під головуванням судді ОСОБА_10 , за результатами якого було призначено судовий розгляд. В подальшому, у зв`язку із закінченням повноважень судді ОСОБА_10 , кримінальне провадження було передане на розгляд іншому судді, який у підготовчому судовому засіданні вийшов за межі питань, передбачених ст. 314 КПК України, та перейшов до оцінки доказів у кримінальному провадженні, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та основні засади кримінального провадження, а саме змагальності та диспозитивності. На думку апелянта, такої підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як вручення підозри не уповноваженою особою, не існує. Натомість, вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_11 вручено з дотриманням вимог КПК України, оскільки письмове повідомлення про підозру судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 складено заступником Генерального прокурора України ОСОБА_12 та за його дорученням вручено прокурором у кримінальному провадженні, оскільки це право передбачене ст. 36 КПК України.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу районного суду та призначити нове підготовче судове засідання в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду провадження суду не надав, у зв`язку із чим колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, вважала за можливе провести апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_9 , з огляду на те, що в судовому засіданні приймав участь його захисник, а тому право на захист обвинуваченого в цьому випадку не порушується.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Отже, законодавцем передбачено можливість суду повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, з підстав того, що обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та витяг кримінального провадження не містять відомостей про включення до групи прокурорів суб`єкта, уповноваженого за ч. 1 ст. 481 КПК України, здійснювати письмове повідомлення про підозру судді, є безпідставними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта з підстав невідповідності обвинувального акта положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України суду належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як було зазначено апелянтом, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого, та місце його проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно для його повного розуміння.

Відповідно до приписів ст. 22 КПК України, якими закріплено принцип змагальності сторін у кримінальному провадженні, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Фактично підставою для повернення обвинувального акта послугувало те, що підозра обвинуваченому ОСОБА_9 , який є суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, вручена не уповноваженою особою.

Однак, кримінальний процесуальний закон не передбачає такої підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як вручення підозри не уповноваженою особою.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру судді здійснюється Генеральним прокурором або його заступником.

Відповідно до глави 22 КПК України, письмове повідомлення про підозру включає в себе дві стадії складання письмового повідомлення про підозру та вручення.

Згідно зі ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у підготовчому судовому засіданні суд вправі повернути обвинувальний акт лише з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.

В свою чергу, питання щодо правильності порядку вручення підозри обвинуваченому (зокрема уповноваженою на те особою чи ні) повинне вирішуватися під час судового розгляду у сукупності з іншими доказами, з наданням їм відповідної оцінки, а у разі встановлення обставин, які тягнуть за собою явну недопустимість доказів, районний суд вправі прийняти судове рішення у відповідності до норм кримінального процесуального закону.

З огляду на це, висунуте ОСОБА_9 обвинувачення не чинить перешкод для розгляду кримінального провадження щодо нього в судовому засіданні, де це обвинувачення і повинне доводитися стороною обвинувачення.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбачених ст. 291 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, підлягає скасуванню, з призначенням нового підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт з додатками за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275 від 01 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4