УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0005953, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
24 квітня 2019 року приватний виконавець ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0005953, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України, на видаткові операції та грошові кошти, які знаходяться на його розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Печерській філії АТ КБ «Приватбанк» (МФО 300711).

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Старший слідчий в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 покладався на розсуд суду при вирішенні питання про скасування арешту зазначеного майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0005953, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у справі № 761/12332/19 (провадження № 1-кс/761/8872/2019) клопотання старшого слідчого в ОВС 3-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0005953, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено та накладено арешт на видаткові операції та грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку приватного виконавця ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , відкритому у Печерській філії АТ КБ «Приватбанк» (МФО 300711).

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на зазначені видаткові операції та грошові кошти послугувала наявність розумних підозр вважати, що таке майно є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0005953 від 24 грудня 2016 року.

Разом із цим, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого ОСОБА_3 , слідчим не були надані відомості, які б виправдовували подальше застосування у кримінальному провадженні № 0005953 від 24 грудня 2016 року такого обмежувального заходу як арешт видаткових операцій та грошових коштів.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 24 грудня 2016 року, питання про арешт видаткових операцій та грошових коштів вирішено ухвалою слідчого судді від 02 квітня 2019 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованого розрахункового рахунку не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_3 на таке майно.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт видаткових операцій та грошових коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку приватного виконавця ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , відкритому у Печерській філії АТ КБ «Приватбанк» (МФО 300711), відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року на зазначене майно, підлягає скасуванню, а клопотання ОСОБА_3 задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0005953, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт видаткових операцій та грошових коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку приватного виконавця ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , відкритому у Печерській філії АТ КБ «Приватбанк» (МФО 300711), накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0005953, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1