У Х В А Л А
08.10.2019 Справа №607/15402/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 8 травня 2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серединці Зборівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працює робочим в ПП «Креаторбуд», проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

7 травня 2019 близько 18 години 20 хвилин водій ОСОБА_3 , керував технічно справним автомобілем «Сitrоen» моделі Веrlingo р.н.з. НОМЕР_1 , рухався з одним дорослим пасажиром без вантажу автодорогою «Броди - Тернопіль» від м. Тернополя до м. Броди. Під час керування автомобілем водій ОСОБА_3 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України.

Через проявлену під час керування транспортним засобом «Сitroen» моделі Веrlingo р.н.з. НОМЕР_1 неуважність та унаслідок грубого порушення вимог п. 10.1. ПДР України, на 68 км. - 700 м. а/д «Броди - Тернопіль», в межах населеного пункту с.Чистилів, Тернопільського району, ОСОБА_3 не переконався у безпечності маневру, змінив напрямок руху автомобіля вліво та перетнувши керованим автомобілем «Сitroen» моделі «Веrlingo», р.н.з. НОМЕР_1 горизонтальну дорожню розмітку 1.1. «вузька суцільна лінія розмітка» виїхав на смугу призначену для руху в зустрічному напрямку.

В цей час, автодорогою «Броди - Тернопіль» в напрямку до м. Тернополя в межах своєї смуги руху зі швидкістю 50 км/год., рухався без пасажирів та вантажу технічно справним автомобілем «Сitroen» моделі «Веrlingo», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Унаслідок виїзду автомобіля «Сitroen» моделі «Веrlingo». р.н.з. НОМЕР_1 на зустрічну смугу руху, водій ОСОБА_3 створив аварійну дорожню ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля «Сitroen» моделі «Веrlingo». р.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_7 , позбавивши останнього можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню ДТП та допустив зіткнення лівою боковою частиною транспортного засобу «Сitroen» моделі «Веrlingo» р.н.з. НОМЕР_1 з лівою задньою боковою частиною транспортного засобу «Сitroen» моделі «Веrlingo», р.н.з. НОМЕР_2 на зустрічній відносно свого руху смузі. Після чого автомобіль «Сitroen» моделі «Веrlingo» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 не зупинився, а продовжив рух на зустрічній смузі руху, де створив наступну аварійну дорожню ситуацію для іншого учасника дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля ЗАЗ моделі «Vida» р.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 , позбавивши останнього можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню ДТП та допустив зіткнення передньою лівою частиною транспортного засобу «Сitroen» моделі «Веlingo» р.н.з. НОМЕР_1 з передньою лівою частиною транспортного засобу ЗАЗ моделі «Vida» р.н.з. НОМЕР_3 на зустрічній відносно свого руху смузі.

Унаслідок ДТП тілесні ушкодження отримав пасажир автомобіля «Сitroen» моделі «Веlingo», р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Біла, Тернопільського району, Тернопільської області у вигляді травми лівого ліктьового суглоба, яке за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3. (б, д); 10.1. ПДР України та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія» перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав, за виключенням такої кваліфікуючої ознаки, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суду повідомив, що у обвинувальному акті сам механізм ДТП описаний вірно. Він погоджується, що саме через порушення ним вимог п.п. 2.3 (б,д.) та п.10.1 ПДР України трапилась вищевказана подія.

На даний час примирився з потерпілим. Добровільно сплатив усі процесуальні витрати, а також витрати на лікування потерпілого ОСОБА_5 на користь фінансового управління Тернопільської обласної ради, про які йдеться у цивільному позові, що заявлений прокурором.

Стверджує, що на момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння не перебував, алкогольних напоїв взагалі не вживає.

Допитаний в судовому потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що ОСОБА_3 є його співробітником. Внаслідок описаної в обвинувальному акті пригоди він отримав тілесні ушкодження. Як саме трапилась ДТП не пригадує.

Обвинувачений перед ДТП алкогольних напоїв не вживав.

На даний час з обвинуваченим ОСОБА_3 примирився, претензій немає.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно самого механізму ДТП, за виключенням кваліфікуючої ознаки, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , тобто тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

В судовому засіданні на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 7 травня 2019 року, під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, стороною обвинувачення надано виключно наступні докази:

- клопотання про проведення експертизи на 2-х аркушах;

- лист на ім`я головного лікаря Тернопільської обласної університетської лікарні на 1-му аркуші;

- ухвала слідчого судді про призначення експертизи на 1-му аркуші;

- супровідна на 1-му аркуші;

- висновок експерта №657 від 20 травня 2019 року, відповідно до резолютивної частини якого при дослідження взірця крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації, 2, 67 проміллє, що може відповідати показникам сильного алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні захисником, за підтримання обвинуваченого заявлено клопотання про визнання висновку експерта №657 від 20 травня 2019 року недопустимим доказом.

Заслухавши прокурора, який проти задоволення вказаного клопотання заперечував, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника з наступних мотивів.

Судово-медична експертиза взірця крові ОСОБА_3 , за результатами якої складений висновок № 657 від 20 травня 2019, проведена за ухвалою слідчого судді від 15 травня 2019.

Згідно з цією ухвалою для дослідження експертам був направлений скляний флакон із зразком крові ОСОБА_3 в опечатаному виді.

В описовій частині ухвали з посиланням на клопотання слідчого вказується, що кров для експертного дослідження була відібрана у ОСОБА_3 у приймальному відділенні Тернопільської обласної університетської лікарні 7 травня 2019.

Згідно з Витягом із ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , були внесені до цього реєстру 8 травня 2019 о 10.44.52.

Таким чином відібрання зразка крові для проведення його експертного дослідження проводилось ще до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому вимогами КПК не регламентувалось.

Проте експертиза, яка досліджувала зразок, призначалась в межах досудового розслідування. Тому направлений для дослідження експертові зразок із медичного закладу, де він перебував після відібрання, слідчий повинен був отримати за ухвалою слідчого судді про надання тимчасового доступу і належним чином залучити до кримінального провадження у спосіб, передбачений КПК.

Вказаний зразок крові мав значення речового доказу, оскільки в подальшому досліджувався судово-медичною експертизою, за результатами проведення якої складений висновок № 657 від 20 травня 2019 року, яким обґрунтовується твердження сторони обвинувачення про нібито перебування ОСОБА_3 на час вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.3 ст. 100 КПК речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані.

Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.

Суду не надані будь які документи, які б підтверджували факт та обставини відібрання у ОСОБА_3 зразка крові та її опечатування.

До передачі зразка крові стороні обвинувачення дії медичних працівників при відборі крові регулюються методичними рекомендаціями «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» узгодженими 18 січня 2011 Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України (надалі-Порядок).

Відповідно до вказаного Порядку для маркірування флаконів готують дві етикетки. Одну для флакона зі зразком для аналізу, другу - для флакона і контрольним зразком.

На кожний флакон поверх кришки зверху-донизу за допомогою клею ПВА вклеюються хрест на хрест стрічки паперу шириною з діаметр кришки, кінці яких вклеюються етикеткою із зазначенням: виду біологічного матеріалу: номера проби за реєстраційним журналом; дати і часу відбору проби; прізвища, імені, по-батькові та підпису медичного працівника, який підготував пробу: прізвища, імені, по-батькові та підпису особи, чий зразок біологічного матеріалу було відібрано. Перехрестя скріплюють печаткою. (Підписи ставлять на приклеєну на флакон етикетку. При відмові особи, яку обстежують, поставити підпис, необхідно про це зробити відмітку у журналі реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу).

Етикетку довкола закріплюють прозорою клейкою стрічкою (скотчем).

Із Висновку експерта вбачається, що спосіб упакування зразка крові наданого експертові, виконаний з порушенням вимог Порядку. Зокрема, на етикетці відсутні відомості про номер проби за реєстраційним журналом, а також про ім`я та по-батькові медичного працівника. Перехрестя не скріплене печаткою. Натомість згадується про відтиск прямокутного мастикового штампу без ознак, за якими його можна ідентифікувати. Етикетка довкола не закріплена прозорою клейкою стрічкою (скотчем).

Такий спосіб упакування не забезпечував неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронності відібраного зразка.

Крім того, у матеріалах досудового розслідування відсутні відомості про кількість відібраних зразків.

У випадку, якщо у медичній установі було відібрано два зразка, як це передбачено Порядком, то відомості про факт такого відбору та про місце зберігання чи дослідження другого, контрольного зразка, в матеріалах досудового розслідування також відсутні. Якщо ж відбирався лише один зразок, то відсутні відомості про причини порушення Порядку ще й у цій частині.

Відомості про те, що пакет з флаконом, у якому знаходився зразок крові, вилучався слідчим із приймального відділення лікарні, де проводився забір крові суду не надані.

Не надані суду також відомості, які б свідчили про факт та час вилучення зразка крові із медичної установи, про особу, яка його вилучила та про документ, на підставі якого проведене вилучення, а також про час та обставини передачі зразка практиканту Тернопільського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , який ні до забору крові, ні до проведення у даному кримінальному провадженні досудового розслідування, не був причетний.

Разом з тим до експертної установи, яка досліджувала зразок крові, останній передавався не працівниками лікарні, у якій проводився забір, а згаданим вище практикантом ОСОБА_10 , про що вказано у Висновку.

Таким чином відомості про процесуальне джерело отримання зразка крові, який досліджувався експертизою, до матеріалів досудового розслідування не долучені, стороні захисту не відкриті і суду не надані.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК у випадку, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Висновок експерта № 657 від 20 травня 2019, складений за результатами проведення судово-медичної експертизи взірця крові при відсутності відкритих стороні захисту документів, у яких зазначені відомості про процесуальне джерело та обставини отримання зразка крові, який досліджувався експертизою.

Таким чином висновок експерта № 657 від 20 травня 2019 не може бути використаний як допустимий доказ у даному кримінальному провадженні, а тому суд, відповідно, визнає даний доказ недопустимим.

З врахуванням показань самого обвинуваченого, потерпілого, визнання висновку експерта №657 від 20 травня 2019 року недопустимим доказом, суд вважає за необхідне виключити із формулювання обвинувачення факт порушення ОСОБА_3 п.2.9 а ПДР України, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні на підтвердження, спричинення ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень внаслідок ДТП стороною обвинувачення надано виключно наступні докази:

- клопотання про проведення експертизи на 2-х аркушах; лист на ім`я головного лікаря Тернопільської обласної університетської лікарні на 1-му аркуші;

- відповідь на запит на 1-му аркуші;

- розписка потерпілого, відповідно до якої він добровільно надав стороні обвинувачення свій рентгенівський знімок на одному аркуші;

- висновок експерта №497 від 24 травня 2019 року, відповідно до резолютивної частини, якого вбачається, що при вступі гр-на ОСОБА_5 7 травня 2019 на стаціонарне лікування в ортопедичне відділення Тернопільської університетської лікарні, у нього було описано садна правої половини чола і правої брови та синець лівого ліктя; клініко-інструментальними дослідженнями встановлено закритий вивих у лівому ліктьовому суглобі (підтверджується при вивченні рентгенологічних зображень).

З приводу вказаного вивиху у день госпіталізації було проведене оперативне втручання - закрите вправлення вивиху лівого передпліччя, транскутанна, трансартикулярна фіксація лівого ліктьового суглоба 2-ма спицями Ілізарова.

Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, незадовго до вступу ОСОБА_5 на стаціонарне лікування, не виключено за обставин, наведених в ухвалі - при зіткненні автомобілів, в салоні одного із яких перебував ОСОБА_5 з наступним травмуванням останнього деталями салону автомобіля.

Травма лівого ліктьового суглоба у гр-на ОСОБА_5 , відповідно до п. п. 2.2.1 (в) і 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995) належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого (більш як 21 добу) розладу здоров`я.

Садна чола мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість діб та, відповідно до п. 2.3.5. вищезазначених "Правил" за ступенем тяжкості належать до легких.»

В судовому засіданні захисником, за підтримання обвинуваченого, заявлено клопотання про визнання висновку експерта №497 від 24 травня 2019 року недопустимим доказом, оскільки, на їхню думку, він проведений на основі медичної документації, котра була зібрана з порушенням порядку, що передбачений КПК України.

В судовому засідання прокурор щодо даного клопотання заперечив.

Заслухавши учасників, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника про визнання висновку експерта № 497 від 24 травня 2019 року слід відмовити, виходячи з таких міркувань.

На думку суду, медична документація, на підставі якої наданий висновок експерта №497 від 24 травня 2019 року надана відповідно до положень ч.2 ст. 100 КПК України, яка передбачає можливість надання доказів добровільно, що і було зроблено потерпілим.

Отже, з врахуванням показань обвинуваченого, потерпілого, висновку судово - медичної експертизи, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Від потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні надійшла заява, в якій останній повідомив про те, що з обвинуваченим вони примирилися, претензій до нього немає, тому просить звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням, відповідно ст.46 КК України.

Суд, заслухавши учасників, ознайомившись із наданими матеріалами, приходить до переконання про необхідність закриття кримінального провадження із наступних мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник клопотання потерпілого підтримали.

Прокурор в судовому засіданні заявив, що клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України підлягає до задоволення.

Згідно ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Згідно ст.12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 , класифікується, як злочин невеликої тяжкості.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, примирився з потерпілим, завдану злочином шкоду відшкодував.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ч.1 ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Ч.1 ст.286 КПК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України з підстав, передбачених ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього - закриттю.

Прокурором заявлено цивільний позов в інтересах фінансового управління Тернопільської обласної ради про відшкодування витрат медичного закладу на лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати, як і цивільний позов заявлений прокурором обвинуваченим ОСОБА_3 сплачений добровільно, про що суду надані відповідні квитанції.

За таких обставин цивільний позов прокурора слід залишити без розгляду.

У зв`язку із закриттям провадження, необхідно скасувати арешт накладений на транспортні засоби учасники ДТП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із їхнім примиренням та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження № 0000283 від 8 травня 2019 року за даним фактом - закрити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року на автомобіль «Сітроен Берлінго» р.н. НОМЕР_2 , - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року на автомобіль «ЗАЗ ВІДА» р.н. НОМЕР_3 , - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року на автомобіль «Сітроен Берлінго» р.н. НОМЕР_1 , - скасувати.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1