КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/3763/18Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2822/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного матеріали кримінального провадження № 0000904 по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Уставиця Великобагачанського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та генерального директора ПАТ «Київська виробнича компанія «РАПІД» ОСОБА_11 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , поданий в її інтересах представником ОСОБА_9 , задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» на користь ОСОБА_12 58670 грн. 43 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_12 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ «Київська виробнича компанія «РАПІД» на користь ОСОБА_12 122066 грн. 48 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
По справі вирішено питання про речові докази, заходи забезпечення кримінального провадження та судові витрати.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 21.08.2017 приблизно о 14 год. 50 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки "IVECO STRALIS", д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Полярна в місті Києві, допустив порушення п.п. 1.3, 1.5, 2.3б, 10.1, 18.1 ПДР України та вчинив наїзд ОСОБА_12 , яка перебувала на нерегульованому пішохідному переході.
В результаті ДТП ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна тіла, поширені рвано-забійні скальповані рани середньої та нижньої третин по передній і медіальній поверхні лівого плеча та на всьому протязі по передній, зовнішній та медіальній поверхням лівого передпліччя з практично циркулярним відшаруванням шкіри з підшкірно-жировою клітковиною від нижчележачих тканин та наявністю у дні їх м`язів плеча, передпліччя, верхньої третини лівої плечової кістки, уламковий перелом верхнє-середньої третини плечової кістки - відкритий перелом діафізу лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, які у своїй сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та правову кваліфікацію, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання.
Зазначає, що судом призначено ОСОБА_7 суворе покарання, без врахування того, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, частково відшкодував потерпілій заподіяні збитки та вибачився перед нею, співпрацював зі слідством. Також на утриманні ОСОБА_7 перебуває дружина, яка має важке захворювання. Встановлені судом згідно ст.76 КК України обмеження унеможливлять його роботу водієм міжнародних перевезень. З урахуванням цього просить призначити обвинуваченому на підставі ст.69 КК України покарання у виді штрафу.

Також просить не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що допускається санкцією частини 2 статті 286 КК України, оскільки він працює водієм, є особою передпенсійного віку і таке покарання поставить його і його сім`ю у скрутне матеріальне становище.

В поданій апеляційній скарзі генеральний директор ПАТ «Київська виробнича компанія «РАПІД» ОСОБА_11 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що стягнута з цивільного відповідача сума коштів на відшкодування моральної шкоди є надмірно великою, необґрунтованою та неспіврозмірною з тяжкістю тілесних ушкоджень, глибиною фізичних та душевних страждань потерпілої.

За доводами апелянта, суд при вирішенні цивільного позову не врахував, що отримані потерпілою травми не становили загрозу для її життя та не спричинили появу важких розладів здоров`я. Крім цього просить врахувати, що потерпіла є особою пенсійного віку, отримувала від держави допомогу та при цьому залишається обмежено працездатною, має родичів, які зобов`язані за законом піклуватися про неї.

За таких обставин просить зменшити суму на відшкодування моральної шкоди з цивільного відповідача ПАТ «Київська виробнича компанія «РАПІД» до 40000 гривень.

Представником потерпілої подані заперечення на апеляційну скаргу цивільного відповідача, в якій він просить залишити її без задоволення. Проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого не заперечує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та представника потерпілої, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, представника цивільного відповідача, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, прокурора яка заперечувала проти поданих апеляційних скарг та вважала вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача не підлягає задоволенню, а скарга захисника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювались, та розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому по ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, судом першої інстанції враховано характер і тяжкість злочину, вчиненого ОСОБА_7 із необережності, його наслідки, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з 2001 року працює водієм, одружений, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні хвору дружину та є єдиним годувальником сімї.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав його щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

З урахуванням наведених обставин, позиції потерпілої, яка не наполягає на реальному позбавленні волі обвинуваченого, наявності на утриманні ОСОБА_7 дружини, яка важко хворіє і потребує стороннього догляду, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом. Разом із цим, суд обґрунтовано визнав за можливе його звільнення від відбування основного покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував усі конкретні обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, у тому числі і ті, на які послався захисник, та дійшов правильного висновку про необхідність призначення основного покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування.

З урахуванням того, що призначене ОСОБА_7 основне покарання не передбачає його реальне відбуття, суд апеляційної інстанції позбавлений законом права змінити призначене покарання на штраф, яке є реальним покаранням, як цього просить захисник, оскільки цим фактично погіршується процесуальне становище обвинуваченого.

Разом із цим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що при призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке за санкцією ч.2 ст.286 КК України не є обов`язковим, суд в достатній мірі не врахував обставини справи, дані про особу винного, який працює водієм, на його утриманні перебуває дружина, позицію потерпілої сторони, яка не наполягає на суворому покаранні.

З урахуванням наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З цих підстав апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 про стягнення на її користь з ПАТ «Київська виробнича компанія «РАПІД» 122066,48 грн., суд першої інстанції врахував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, які супроводжувалися тривалими тілесними та моральними стражданнями, а також тривалою реабілітацією. Отримані травми призвели до незворотної втрати функціонування окремих частин тіл, внаслідок чого потерпілій було встановлено 2 групу інвалідності. Заподіяні травми призвели до порушення нормального ритму життя людини, який не може бути відновленим, окрім як відшкодуванням, що виражається у грошовому еквіваленті.

На переконання колегії суддів, суд ґрунтовано оцінив ступінь фізичних та моральних страждань потерпілої, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим їй завдано моральної шкоди у визначеному судом розмірі, яка підлягає стягненню на її користь з ПАТ «Київська виробнича компанія «РАПІД», як власника джерела підвищеної небезпеки. Таке рішення буде відповідати принципам законності та справедливості.
З наведених підстав апеляційна скарга представника цивільного відповідача ПАТ «Київська виробнича компанія «РАПІД» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу генерального директора ПАТ «Київська виробнича компанія «РАПІД» ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4