СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення та зобов`язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вищезазначеною скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій оскаржує бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

В обгрунтування скарги заявник посилається на те , що 28.12.2018 він звернувся до приймальні ГПД Національного антикорупційного бюро України з заявою щодо вчинення кримінального правопорушення суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , попередньо кваліфікувавши вчинені, на його думку, кримінальні корупційні діяння за ст.ст. 170, ч.2 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст.368, ч.2 ст.256, ч.1 ст. 396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст.375 КК України .

Однак, скаржник стверджує , що станом на час звернення до слідчого судді із зазначеною скаргою відомості до ЄРДР не внесені. Він переконаний, що такі дії суперечать положенням ч.1 ст.214 КПК України, тому просить слідчого суддю задовольнити скаргу.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Особа, бездіяльність якої оскаржується , в судове засідання свого представника не направила. В матеріалах справи містяться письмові пояснення від представника Національного антикорупційного бюро України, в яких зазначається , що у заяві ОСОБА_3 не наведено об`єктивих даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, тому відомості за його заявою не підлягають внесенню до ЄРДР.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 1-2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Судом встановлено , що 28.12.2018 ОСОБА_3 звернувся до приймальні ГПД Національного антикорупційного бюро України з заявою щодо вчинення кримінального правопорушення суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , попередньо кваліфікувавши вчинені, на його думку, кримінальні корупційні діяння за ст.ст. 170, ч.2 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст.368, ч.2 ст.256, ч.1 ст. 396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст.375 КК України .

Зазначив, що на його думку, суддя ОСОБА_4 вчинила кримінальне корупційне правопорушення, яке виявилось у незадоволенні скарги ОСОБА_3 щодо зобов`язання слідчого ГУ ДФС у м. Києві вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Тобто, фактично заявник не погоджується з процесуальними діями слідчого судді та прийнятим судовим рішенням. Оскільки, інших конкретних фактів щодо вчинення слідчим суддею ОСОБА_4 кримінального корупційного правопорушення ОСОБА_3 наведено не було.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяви або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають буми критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влада», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на зверненні до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на вимоги Конституції України та КПК України, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1