ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1614/19 Номер провадження 11-кп/814/1036/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 серпня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_3 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :
Цією ухвалою, призначено судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426-1 ч. 2 КК України на 05.08.2019 о 10-00 год.

В клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому відмовлено за недоведенням існування зазначених ризиків. Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволено.

Змінено обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою слідчого судді Октябрського райсуду м. Полтава від 04.06.2019, на домашній арешт, звільнивши з під варти із зали суду.

На зазначену ухвалу прокурором подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржувану ухвалу змінити з причин невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовити у заволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження за даною апеляційною скаргою з наступних підстав.

Статтею 392 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

До таких ухвал відноситься і ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Виключенням з цього правила є ухвали суду про продовження строку тримання особи під вартою (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України). Посилання прокурора при зверненні з апеляційною скаргою на вищевказане Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року, є необґрунтованим, оскільки зазначеним Рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті (а не ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зміну запобіжного заходу).

Зокрема, у своєму Рішенні, окрім іншого, Конституційний Суд України зазначив, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове судове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Таким чином, прокурор в своїй апеляційній скарзі піддав поширювальному тлумаченню рішення Конституційного суду України від 13.06.2019, оскільки в оскаржуваній ухвалу суду першої інстанції від 26.07.2019 ухвалено рішення про відмову у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, оскільки вищевказана апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку у відкритті провадження за вказаною скаргою слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст.392, ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:
У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_3 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 липня 2019 року, якою під час судового розгляду кримінального провадження відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя ОСОБА_2