Справа № 638/8533/18
Провадження № 1-кп/638/828/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В судовому засіданні 03.09.2019 обвинувачений заявив клопотання про витребування документів, в якому просить витребувати з військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості по кримінальному провадженню №0001622 від 18.12.2017, які мають суттєве значення для розгляду справи, а саме: витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0001622 станом на 18.12.2017; відомості з ЄРДР про рух кримінального провадження №0001622 (тип дії, дата, користувач, дата та час дії, та інше).
В обгрунтування клопотання вказує, що в ході ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (том 3 без опису) йому стало відомо, що слідчі дії по даному кримінальному провадженню проводилися не уповноваженими на це особами, а тому є незаконними, а їх результати неналежними та очевидно недопустимими доказами, що не підлягають дослідженню під час судового розгляду.
Відповідно до ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає в наданні стороні кримінального провадження особою, в володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до суду під час судового провадження з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. В клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, в зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати в володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Виходячи з викладеного суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання, оскільки обвинувачений, обгрунтовуючи необхідність доступу до зазначених документів, посилається на те, що під час досудового розслідування були допущені порушення, що призводить до недопустимості доказів за цим провадженням, однак не конкретизує, які саме порушення були допущені і ким, яким чином вони призводять до недопустимості доказів, а також не наводить інших даних, які б свідчили про наявність у нього обгрунтованих підстав вважати, що будь-які порушення дійсно мали місце під час досудового розслідування.

Також ОСОБА_4 заявив клопотання про витребування з військової прокуратури Харківського гарнізону з матеріалів кримінального провадження №0001622 від 18.12.2017 документи, які мають суттєве значення для розгляду та можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: публікації Інтернет видань « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - на 14 арк., «Харків-форум» - на 1 арк., «Фейсбук» - на 2 арк.; лист ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_5 (Bx. №12610 від 14.12.2017) на 2 арк.; відповідь на цей лист (Bx. №9.0/13016 від 27.12.2018) - на 6 арк.; доповідна записка ОСОБА_4 (Bx. №21 від 11.01.2018) про порушення термінів подачі декларацій співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 на 2 арк., які були долучені, згідно клопотання ОСОБА_4 , до кримінального провадження №0001622 (Bх. №1341 від 09.02.2018 військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Зазначене клопотання також не підлягає задоволенню, оскільки навіть не містить фактичного обгрунтування, окрім посилання на те, що указані документи мають суттєве значення для розгляду та можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинуваченим не зазначено, які обставини указані документи можуть підтвердити або спростувати, яку суттєву для справи інформацію містять.
ОСОБА_4 заявив також клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, в якому просить: з метою встановлення законності походження грошових коштів, які використовувалися під час проведення НСРД, з метою подальшого використання цих коштів як доказів в даному кримінальному провадженні, надати визначеній судом особі тимчасовий доступ до речей та документів у ІНФОРМАЦІЯ_6 (видаткові касові ордери, розписки, акти прийому-передачі, квитанції та інші документи, які підтверджують факт передачі грошових коштів) про отримання 23.01.2018 грошових коштів в сумі 231360 для отримання відомостей про злочин та осіб, які його вчинили, через уповноважену матеріально відповідальну особу для реалізації заходу в рамках кримінального провадження №0001622, за які шляхом проведення валютно-обмінних операцій придбано по курсу 28,92 у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за адресою: АДРЕСА_1 , від. №004 8000 доларів США, та документів про перебування речових доказів - грошових коштів 8000 доларів США та 4982 грн., на які був накладений арешт ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_8 (квитанції за №№2847, 2851, 2854, ордери про отримання грошових коштів, та інші документи, які підтверджують факт передачі речових доказів), або їх посвідчених копій.
В обгрунтування клопотання ОСОБА_4 вказує, що при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування ним було встановлено, що згідно з протоколом огляду та вручення грошових купюр від 24.01.2018 та додатків до нього, а також протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 25.01.2018, ці грошові кошти належать ІНФОРМАЦІЯ_9 . 23.01.2018 від відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_10 старшим лейтенантом ОСОБА_6 були отримані грошові кошти в сумі 231360 грн., за які шляхом проведення валютно-обмінних операцій придбав по курсу 28,92 у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » « ІНФОРМАЦІЯ_11 » за адресою: АДРЕСА_1 , від. №004 8000 доларів США.
Однак, зазначає обвинувачений, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, підтверджуючі факт отримання 23.01.2018 у ІНФОРМАЦІЯ_6 цих грошових коштів, що ставить під сумнів законність їх надходження в проведенні заходів та подальше використання цих коштів як доказів в даному кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 вказує, що 26.12.2018 до ІНФОРМАЦІЯ_12 був направлений адвокатський запит про надання копій документів про виділення в січні 2018 р. грошових коштів в сумі 231360 грн. для проведення НСРД по кримінальному провадженню №0001622 від 18.12.2017. 15.01.2019 листом ІНФОРМАЦІЯ_12 вих. №70/14-Ш-964/7 від 04.01.2019 про надання інформації та копій документів було відмовлено з посиланням на ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» на обмеженість доступу.
Посилаючись на ст.ст. 5, 7 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», обвинувачений зазначає, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ.
ОСОБА_4 вказує, що при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування ним була встановлена відсутність відомостей про перебування речових доказів - грошових коштів 8000 доларів США та 4982 грн., на які ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_8 від 30.01.2018 був накладений арешт; місцем зберігання визначено ІНФОРМАЦІЯ_13 відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМУ від 19.11.2012 №1104.
Відповідно до ст. 160 КПК України обвинувачений має право звернутись до суду з клопотанням про тимчасовий доступ з обов`язковим зазначенням певної інформації, передбаченої ч. 2 ст. 160 КПК України.
Однак клопотання ОСОБА_4 не містять жодних доказів, які б свідчили про необхідність здійснення тимчасового доступу до зазначених ним документів, для встановлення вини або невинуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Також відсутні обґрунтовані посилання про можливість використання як доказів конкретних відомостей, що містяться в речах і документах, а також посилання на неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів є необгрунтованим, і відмовляє в його задоволенні.
Також обвинувачений заявив клопотання про виклик і допит в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 для з`ясування обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, і якому відомі обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину. Зазначає, що указаний свідок не був допитаний під час досудового розслідування, хоча на необхідність допиту було вказано в відповідному дорученні про проведення слідчих дій №85/119-34/0724-2018 від 13.04.2018, відкритому в порядку ст. 290 КПК України.

Частиною 11 ст. 290 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 95 КПК України показаннями є відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду, а експерт - слідчому судді та суду в установленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Обвинуваченим не надані будь-які підтвердження належності та допустимості показань у якості свідка зазначеної ним особи, отримані в порядку збирання доказів стороною захисту в межах встановлених КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 взагалі не зазначено, які саме обставини, які мають значення для розгляду даного кримінального провадження, може пояснити зазначений ним свідок.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 не допитувався під час судового засідання, стороні обвинувачення невідомо, про які обставини він може повідомити.

На підставі викладеного, враховуючи також, що показання свідка ОСОБА_7 не відкривались стороні обвинувачення відповідно до вимог КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про виклик свідка не підлягає задоволенню.
Також в судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про заміну запобіжного заходу відносно нього з застави на особисте зобов`язання.
В обгрунтування клопотання зазначив, що ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_8 від 27.01.2018 до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави в розмірі 264300 грн. до спливу терміну тримання під вартою, та покладено певні обов`язки.
27.01.2018 ОСОБА_8 , дружина обвинуваченого, внесла на депозитний рахунок ІНФОРМАЦІЯ_15 заставу в розмірі 264300 грн.
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_8 від 23.04.2018 ОСОБА_4 був продовжений строк дії покладених обов`язків, що визначені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2018 в межах строку досудового розслідування, на строк 33 дні, тобто до 25.05.2018.
ОСОБА_4 вважає, що оскільки строк тримання під вартою не продовжувався, дія запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно нього закінчилась 25.05.2018.
Обвинувачений вказує, що всі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів. Тобто запобіжний захід діє доти, доки діє ухвала і діє строк, який визначений в ній. Із спливом строку дії ухвали припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою.
Посилаючись на положення ст. 203 КПК України, ОСОБА_4 вказує, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію, зокрема, після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.
Обвинувачений вважає, що всупереч вимогам ст. 94 КПК України слідчим суддею не зроблена оцінка щодо того, чи достатньо зібраних доказів у справі для висновку про наявність обґрунтованої підозри саме після спливу такого часу. Вважає, що на теперішній час ризиків не існує, оскільки він: не переховується від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить те, що він на протязі досудового розслідування та суду вже майже рік з`являвся за кожним викликом слідчого, прокурора та суду; нічого не знищує, не ховає, не спотворює будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки з 27.06.2018 він був звільнений з посади завідувача ІНФОРМАЦІЯ_16 ; жодним чином не впливає на свідків або інших учасників кримінального провадження, не перешкоджає кримінальному провадженню іншим чином, а також не вчиняє інше кримінальне правопорушення, про що свідчить його належна поведінка та дотримання умов застосованого запобіжного заходу; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався; є пенсіонером та ветераном органів внутрішніх справ; має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, в тому числі родину й утриманців. ОСОБА_4 вважає, що пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена належними і достатніми доказами, а ризики відповідно до ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні відсутні, в зв`язку з чим вважає, що застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
В зв`язку з викладеним, на думку обвинуваченого, буде доцільним дослідити можливість обрання запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу і покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
При цьому, жодною правовою нормою строк дії застави до розгляду кримінальної справи по суті не обмежений.
З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2018 вбачається, що до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою в державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_17 » з визначенням суми застави в розмірі 264300 грн., в зв`язку зі встановленням існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
В поданому клопотанні ОСОБА_4 вказує, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, в даному кримінальному провадженні відсутні або мінімальні, однак на підтвердження такої думки не наводить достатніх доказів, які б підтверджували зменшення зазначених ризиків.
Судом вже неодноразово розглядались клопотання ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу, в їх задоволенні було відмовлено через збереження ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України.
Нових даних, які б свідчили про відсутність на даний момент зазначених ризиків, ОСОБА_4 не надано.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження, а саме: можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжують існувати, в зв`язку з чим заміна обвинуваченому застосованого до нього запобіжного заходу більш м`яким в вигляді особистого зобов`язання неможлива.
Призначена ОСОБА_4 застава слугує запорукою виконання покладених на нього обов`язків, зокрема встановленого п.1 ч.7 ст.42 КПК України обов`язку прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб, який діє увесь час розгляду справи.
Тому суд вважає, що саме встановлена відносно обвинуваченого застава забезпечує його належну процесуальну поведінку, оскільки внесення застави передбачало не лише звільнення його з-під варти, а також виконання покладених на нього обов`язків протягом всього часу розгляду справи.
Враховуючи викладене суд відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 93, 95, 177, 182, 201, 290, 303, 304, 349, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:

В задоволенні заявлених клопотань ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: