Провадження 1-кп/522/1900/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по обвинувальному акту у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Молдови, уродженки м. Чімішлія, Молдова, без освіти, непрацевлаштованої, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки Молдови, уродженки м. Чімішлія, Молдова, з неповною середньою освітою, непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001087 від 14 травня 2019 року, відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачені та їх захисник залишили вирішення питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт надійшов до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, встановлено наявність підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Прокурор в судовому засідання заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посилаючись на те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

У зазначеному випадку метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , є забезпечення виконання обвинуваченими, покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є те, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, тому існує необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, а також враховуючи те, що не працевлаштовані та не мають міцних соціальних зв`язків, свідчить про те, що вони не можуть забезпечити самостійно своєчасне прибуття до суду.

Також враховуючи те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ніде не працевлаштовані, тобто не має постійного джерела доходу, обвинувачуються у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, з корисливих мотивів, у зв`язку з відсутністю засобів для існування, не виключаються спроби вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки також є можливість усвідомлення своєї безкарності за скоєне кримінальне правопорушення.

Обвинувачені та їх захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід, звільнивши з під варти.

Вислухавши думку прокурора, захисника, обвинувачених, перевіривши матеріали, які додані до клопотання, суд вважає необхідним відносно ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буду доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та ОСОБА_5 перебуваючи на свободі можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, яких на теперішній час ще не було допитано, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).
Також, суд повинен враховувати, що тримання під вартою має застосовуватися тільки у виняткових випадках, як винятковий захід, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 29.10.1998 року у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).

Прокурор висловлюючи думку щодо обрання тримання під вартою ОСОБА_6 , вказав на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про те нічого не згадав про існуючі раніше ризики, чи вони зменшились або зявилися нові ризики, які виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченої під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

У частині 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобовязані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Не наведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 цієї Конвенції.

З урахуванням положень статті 177 КПК України, суд зазначає, що головними ризиками, які на думку суду продовжують існувати, щодо обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні є можливість переховуватись від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, але такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт з встановленням обовязків, передбачених ст. 194 КПК України може забезпечити обвинуваченій запобігти цьому ризику.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05.10.2017 року у справі «Сташук проти України» встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції. Крім цього, Європейський суд вказав, що мотивуючи продовжуване тримання заявника під вартою, районний суд посилався на аналогічні підстави, наведені при затриманні, не вказуючи жодних нових деталей, або взагалі не обґрунтовували обрання такого запобіжного заходу.

Суд вважає, що тяжкість імовірно вчиненого злочину, не можуть бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження мети застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та за відсутності доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Клопотання про обраання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , подано без додавання документів та доказів, які повинні підтверджувати обгрунтованість наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, через брак часу.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що саме цілодобовий арешт може забезпечити виконання ОСОБА_6 завдань кримінального провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Загальне положення щодо розумних строків викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України). При цьому, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобіганням спробам вчинити певні дії, що можуть будь яким чином перешкодити кримінальному провадженню, тобто існування певних ризиків для виконання завдань кримінального провадження.

Однак тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. Застосування запобіжного заходу на підставі лише однієї тяжкості злочинів, суд вважає недопустимим. Обґрунтовуючи, подальше тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , прокурор не навів конкретних доказів щодо наявності підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Також, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась; має житло та адресу реєстрації на території республіки Молдова; має місце проживання на території АДРЕСА_3 ; позитивно характеризується.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Підставою для застосування такого запобіжного заходу на думку суду є наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду та вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення.

Обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 передбачені ст. 178 КПК України, також були перевірені судом, а саме: відомості про особу обвинуваченої, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, міцність соціальних зв`язків в місці постійного мешкання в м. Одесі, відсутність судимостей. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що існують відповідні та достатні підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись гл. 18, ст.ст. 177, 183, 314-316, 291, 334, 342-355 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, в приміщенні місцевого Приморського районного суду міста Одеси (м. Одеса, вул. Балківська, № 33, зала № 222) на 15.00 год. 30 серпня 2019 року.

В судове засідання викликати прокурора, захисника, потерпілих та обвинувачених.

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме до 19.10.2019 р. включно.

Застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк два місяця, а саме до 19.10.2019 року.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, а саме:

-прибувати за викликом до суду, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження;

-не відлучатись з м. Одеси в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу суду та прокурора;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу суду, прокурора;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя:

20.08.2019