ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/385/19 Номер провадження 11-сс/814/239/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу захисника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2019 року, клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 задоволено, накладено арешт на вилучений 05.03.2019, за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон iPhone, моделі А1660, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером абонента НОМЕР_2 з позбавленням права відчуження, розпорядження до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Зобов`язано слідчого та процесуальних прокурорів у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР №0000060 від 16 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України вилучені речі передати до камери схову речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області.

На ухвалу слідчого судді захисник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме мобільний телефон iPhone, моделі А1660, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером абонента НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що на момент звернення до суду слідчого із клопотанням, ОСОБА_6 не мав статусу підозрюваного, а мав статус третьої особи, а тому з вказаним клопотанням мав право звернутися лише прокурор.
Крім того, вказав, що слідчий суддя всупереч вимогам п.4 ч.5 ст. 173 КПК України, не заборонив власнику майна користуватися належним йому майном, але всупереч свого ж рішення зобов`язав слідчого та процесуальних прокурорів вилучені речі передати на зберігання.
Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.
Захисник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 надав заяву про розгляд поданої ним апеляційної скарги без його участі. ОСОБА_6 та прокурор Полтавської місцевої прокуратури повідомили телефоном, що прохають проводити розгляд поданої апеляційної скарги за їх відсутності.
Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000060 від 16.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.
Досудовим розслідуванням, встановлено, що службові особи Полтавської філії східної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», яка має юридичну адресу м.Полтава, вул. Коряка, 3, офіс 206, а фактично здійснюють свою діяльність за адресою Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2-В, у вигляді зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках, в період часу 2017-2018 років, зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, здійснили розтрату та реалізацію майна (транспортних засобів), яке їм було ввірене, тим самим завдали істотної матеріальної шкоди державним інтересам, спричинивши тяжкі наслідки.

Так, зі спеціального майданчика зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2-В, що належить Східній міжрегіональній філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», зник автомобіль ТOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_3 , 2010 року випуску, чорного кольору, що належить ОСОБА_9 , мешканки АДРЕСА_2 , який визнаний речовим доказом та поставлений на майданчик в рамках проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0003536, яке проводиться слідчим відділом СУ ГВП Генеральної Прокуратури України.

Також, з УКР ГУНП в Полтавській області надійшов письмовий рапорт, в якому зазначено, що за отриманою інформацією службові особи Східної міжрегіональній філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», через довірених осіб знаходили клієнтів, яким реалізовувалися автомобілі, які знаходились на зберіганні на майданчику та запчастини з них (двигуни, колеса, деталі салону тощо).

За отриманою оперативною інформацією було встановлено, що одним з тих, кому продавались автомобілі, викрадені з майданчика і який причетний до вчинення злочинів є: ОСОБА_6 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 . За оперативною інформацією останній через третіх осіб купував в різний період часу автомобілі з майданчиків тимчасового тримання, а також придбав з майданчика у с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2-В, для власного користування автомобіль ТOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_3 , 2010 року випуску, чорного кольору.

Також встановлено, що ОСОБА_6 являється власником приміщення «СТО» та мийки, розташованої за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, провулок Лейтенанта Дніпрова, 105, в якому може зберігатись автомобіль ТOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_3 , 2010 року випуску, чорного кольору, окремі його запчастини, вузли та агрегати, інші транспортні засоби, які незаконно придбані з майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів у с. Розсошенці Полтавського району та у м. Кременчук.

05.03.2019 об 11 год. 06 хв. старшим слідчим ВР ОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 18.02.2019 проведено обшук по місцю проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон iPhone, моделі А1660, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером абонента НОМЕР_4 .

06.03.2019 року постановою старшого слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 телефон iPhone, моделі А1660, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером абонента НОМЕР_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР №0000060 від 16 січня 2019 року.

07.03.2019 року старший слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про накладення арешту на вилучений 05.03.2019 року за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон iPhone, моделі А1660, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером абонента НОМЕР_4 . Ухвалою слідчого судді від 19.03.2019 року, вказане клопотання задоволено.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя, вказав, що вилучене майно визнано речовим доказом, яке відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а тому прийшов до висновку про накладення арешту на майно.

На думку колегії суддів таке рішення є вірним.
Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положення ч.10 ст.170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту, слідчим суддею дотримано.
З наданих суду матеріалів вбачається, що наведені в клопотанні доводи слідчого прокурора про накладення арешту, перевірялись судом першої інстанції.
Досліджуючи доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні про арешт та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність арешту вказаного майна.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забеспечення цивільного позову також цивільний позивач.
Згідно матеріалів провадження клопотання до суду подано старшим слідчим ВР ОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , а тому твердження адвокта ОСОБА_7 , про те, що клопотання подано особою, яка не мала права його подавати є безпідставними.
Не підтверджуються матеріалами провадження і доводи захисника стосовно того, що в порушення вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання про накладення арешту на майно фактично через 12 днів після подання вказаного клопотання до суду.
Як вбачається із матеріалів провадження, клопотання про арешт майна, в провадження слідчого судді надійшло 11.03.2019 року та того ж дня призначено було до розгляду. В подальшому відкладено на 19.03.2019 року у зв`язку з відсутністю власника майна.

Щодо тверджень апелянта, стосовно того, що слідчий суддя всупереч вимогам п.4 ч.5 ст. 173 КПК України, не заборонив власнику майна користуватися належним йому майном, але всупереч свого ж рішення зобов`язав слідчого та процесуальних прокурорів вилучені речі передати на зберігання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.4 ч.5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Таким, чином слідчий суддя, відповідно до вказаної норми Закону, зазначив заборону, обмеження та розпорядження, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.
Рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону та є обґрунтованою.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2019 року про арешт майна без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4