233 № 233/2927/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінального провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 від 21 березня 2018 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, -
в с т а н о в и в :

У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки 26 жовтня 2019 року спливає термін застосування судом даного запобіжного заходу і не перестали існувати обставини, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу останньому під час досудового розслідування та на теперішній час відсутня можливість завершення розгляду даного кримінального провадження судом.
Представник потерпілих ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримав.
Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 просили вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2019 року.

На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_7 не завершено, строк тримання його під вартою закінчується 26 жовтня 2019 року.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження клопотання щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на те, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, отже, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, оскільки наслідки та ризик втечі для нього можуть бути визнаними як менш небезпечні, що тим самим допустить тяганину судового розгляду, у зв`язку з чим запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на неупереджений, повний та всебічний розгляд кримінального провадження. Крам того, ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, соціально не адаптований, характеризується з негативного боку. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачується в умисному вбивстві двох осіб.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.
Тобто із зазначених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, з урахуванням існування вищезазначених ризиків не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 . За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
З урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема інкримінуванням вчинення злочину ОСОБА_7 , який спричинив загибель людини, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного і керуючись ст.331 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України, терміном по 21 грудня 2019 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_7 тримати від вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№6)».

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому, потерпілим, представнику потерпілих, захиснику, прокурору негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя

Суддя