справа № 439/260/19
УХВАЛА
судового засідання
15 листопада 2019 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх представника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України, -
В судовому засіданні 15.11.2019 року захисник обвинуваченого ОСОБА_8 подав суду клопотання № 6 про визнання фактичних даних, джерелом яких є документ, очевидно недопустимим доказом, виключення такого документу з числа доказів та призначення експертизи (в порядку ч. 2 ст. 89, ч. 3 ст. 358 КПК України). Він просить:
- продовжити судовий розгляд після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи.
На думку автора клопотання, фактичні дані, що містяться в цій постанові, є очевидно недопустимим доказом, оскільки вона не відкрита стороні захисту у порядку, визначеному ч. 2 ст. 290 КПК України, якою визначено обов`язок прокурора або слідчого за його дорученням надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні. Виключенням з цього є лише відомості, які не будуть розголошені під час судового розгляду (частина 5 статті 290 КПК України).
Також захисник звертає увагу у клопотанні на те, що про неможливість використання як доказів у кримінальному провадженні фактичних даних, джерелом яких є вчасно невідкриті протилежній стороні матеріали, зазначено у висновках про застосування норми права (правових позиціях) Верховного Суду України від 16.03.2017 у справі № 617/463/15-к, Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі 751/7557/15-к та від 16.10.2019 у справі № 640/6847/15-к.
Він просить врахувати, що у судовому засіданні 12.11.2019 року з`ясовано, що постанова про визначення підслідності підозрюваному ОСОБА_7 не відкривалась, оскільки слідчий Управління СБУ у Львівській області забув її підшити до матеріалів цього кримінального провадження і лише 10.10.2019 року старший прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 «згадав» про цей процесуальний документ та направив його копію стороні захисту, потерпілим та їх представнику.
За таких обставин, на думку адвоката ОСОБА_8 , фактичні дані про визначення підслідності, джерелом яких є постанова заступника керівника Бродівського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 від 29.08.2018 року є очевидно недопустимим доказом.
На його думку, постанова про визначення підслідності у цьому кримінальному провадженні від 29.08.2018 викликає обґрунтовані сумніви в її достовірності з огляду на те, що старший прокурор групи прокурорів ОСОБА_3 не надав жодних документів, у тому числі і супровідних, які б давали можливість зрозуміти, яким чином ця постанова потрапила з Бродівського відділу Радехівської місцевої прокуратури до слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області чи до прокуратури Львівської області, а також яким чином цей документ опинився в його розпорядженні. А допитаний у судовому засіданні прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_11 , який нібито проводив огляд місця події у цьому кримінальному провадженні не зміг дати жодних пояснень того яким чином та коли кримінальне провадження потрапило до прокуратури Львівської області. А це поставило під загрозу законність проведення досудового розслідування слідчим слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області.
Він покликається на вимоги ч. 3 ст. 358 КПК України, якою визначено, що у разі, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа.
Також він вважає, що цієї постанови не існувало у 2018 році і вона могла бути створена лише через рік для того, щоб узаконити проведення досудового розслідування слідчим слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області і це є підставою для залучення експерта для проведення технічної експертизи документа з метою встановлення часу виготовлення постанови про визначення підслідності від 29.08.2018 року.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник ОСОБА_9 вимоги адвоката ОСОБА_8 підтримали.
Прокурор, потерпілі та їх представник просять відмовити у задоволенні вимоги захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обставини клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.
Згідно зі ст. 2 КПК України єдиним засобом досягнення цілей кримінального провадження є додержання належної процедури доказування з метою отримання достовірної інформації щодо події кримінального правопорушення чи пов`язаних із нею обставин, яка може бути використана для підтвердження винуватості або невинуватості особи у вчиненні злочину. Завданнями кримінального провадження є захист особи від злочинів, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України кожен доказ у кримінальному провадженні має оцінюватися з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Обвинувальними доказами є фактичні дані, які вказують на обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення певною особою; виправдувальні докази вказують на обставини, які спростовують вчинення особою правопорушення.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими можуть бути використані для доведення невинуватості чи меншого ступеня винуватості обвинуваченого або сприяти пом`якшенню покарання.
Згідно з ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Судовою палатою у кримінальних справах Верховного Суду України та Великою палатою Верховного Суду були сформульовані висновки щодо застосування норм права, передбачених у ст. 290 КПК.
Зокрема, у п. 13 постанови ВСУ від 16.03.2017 року у провадженні № 5-364 кс 16 зазначено, що «невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст. 290 КПК після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази».
Обґрунтовуючи свої рішення, ВСУ в постановах від 12.10.2017 в провадженні №5-237кс17 та від 16.03.2017 в провадженні №5-364кс16 використав тлумачення правових норм, закріплених у ст. 290 КПК, та визначив мету приписів, указаних у цих нормах, що полягає в забезпеченні:
1)відкриття матеріалів іншій стороні до їх безпосереднього дослідження у суді;
2)недопустимості оперування судом доказами, допустимість яких є ймовірною;
3)права обвинуваченого на захист, а саме надання обвинуваченому достатніх можливостей і часу для спростування доказів, які містяться в документах;
4)справедливості судового розгляду в цілому.
Застосовуючи такий же спосіб тлумачення, ВП ВС у постанові від 16.01.2019 у провадженні №13-37кс18 сказала, що встановлена законодавцем у ст. 290 КПК процедура забезпечує реалізацію права на справедливий суду його процесуальному аспекті, тобто дає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися з доказами кожної з них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду (п. 54).
Таким чином, з огляду на положення ч.1 ст. 20 КПК обов`язок сторони обвинувачення щодо відкриття всіх матеріалів, які є в її розпорядженні, створює необхідні умови для реалізації стороною захисту її права на справедливий суд та права обвинуваченого на захист.
А тому, виходячи із цільової спрямованості положень ч. 12 ст. 290 КПК, суд має створювати належні умови для реалізації права обвинуваченого на захист, засад рівності сторін, презумпції невинуватості та забезпечення справедливого судового розгляду та виконання завдань кримінального провадження.
Окрім того, наведені у клопотанні захисника ОСОБА_8 обставини для визнання фактичних даних про визначення підслідності, джерелом яких є постанова заступника керівника Бродівського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 від 29.08.2018 року, не можуть свідчити про очевидну недопустимість доказу.
Керуючись статтями 91-94, 369, 372 КПК України, суд
Відмовити у задоволенні клопотання № 6 захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про визнання фактичних даних, джерелом яких є документ, очевидно недопустимим доказом, виключення такого документу з числа доказів та призначення експертизи (в порядку ч. 2 ст. 89, ч. 2 ст. 358 КПК України).
Повний текст ухвали складений 20 листопада 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1