Справа № 355/118/19
Провадження № 1-кс/355/490/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про скасування арешту на майно

14 червня 2019 року слідчий суддя Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання представника заявника адвоката ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, №0000025 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
представник заявника адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування накладеного арешту на майно.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що 23.01.2019 року водій автомобіля RENAULT MAGNUM 480 д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ- Харків на 85 км., здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, внаслідок зіткнення водій автомобіля Mercedes-Benz виїхав в кювет, де здійснив наїзд на людину.

В ході проведення огляду місця події, вищезазначені автомобілі вилучено та доставлено на майданчик тимчасового утримання в с. Семенівка.

З метою ефективного розслідування протиправного діяння, досягнення дієвості, в даному кримінальному провадженні, проведенні ряду експертиз є потреба у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а саме на автомобіль RENAULT MAGNUM 480 д.н.з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, який належить гр. ОСОБА_4 та інший автомобіль.

25.01.2019 року ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області задоволено клопотання та накладено арешт на майно, зокрема, і на:

- вилучений в ході огляду місця події на автомобільній дорозі Київ-Харків, а саме: автомобіль RENAULT MAGNUM 480 д.н.з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, який належить ОСОБА_4 , що має доказове значення для досудового розслідування.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 29.08.2012 року, автомобіль марки RENAULT MAGNUM 480 д.н.з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 .

Оскільки на даний час власник автомобіля не має процесуального статусу підозрюваного (обвинуваченого), його не визнано особою яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (цивільного відповідача), майно перебуває під арештом вже 6 місяців, власник арештованого автомобіля не є стороною кримінального провадження та йому не відомо про хід досудового розслідування та можлива форма закінчення досудового розслідування відповідно до § 1 Глава 2 КК України, просить суд скасувати арешт на майно накладений 25.01.2019 року ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області .

В судове засідання заявник та його представник не з`явились направивши до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились про день час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих суду матеріалів.

Дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали кримінального провадження надані суду слідчим СВ Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 суд приходить до переконання про те, що клопотання є мотивованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Виходячи з вимог ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що до речей, які зберегли на собі сліди злочину, відносяться предмети з матеріальними слідами злочину, які неможливо відокремити від їх поверхні.

Водночас слід зазначити, що згідно п.п. 1,4 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

На підставі ч. ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

В матеріалах досліджених судом маються вказівки прокурора в порядку ст.36 КПК України від 04.03.2019 року, проте до теперішнього часу зазначені вказівки слідчим не виконані. На думку суду дана обставина та той факт, що слідчий та прокурор не з`явились на розгляд клопотання, та не подали на нього жодних заперечень, свідчить про відсутність інтересу до даного майна на яке було накладено арешт.

З огляду на сукупність викладених обставин, в суді не доведено необхідності такого ступеню втручання в права і свободи власника як арешт майна, разом з тим статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

На підставі викладеного і керуючись статтями 132, 170-175, 371-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скасувати арешт накладений 25.01.2019 року ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області (справа №355/18/19) у кримінальному провадженні №0000025 на майно, вилучене в ході огляду місця події на автомобільній дорозі Київ-Харків, а саме: автомобіль марки RENAULT MAGNUM 480 д.н.з НОМЕР_1 , 2005 року випуску, власником якого є ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1