Провадження № 1-кп/537/18/2019
Справа № 537/5299/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2019 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області кримінальні провадження №0002065, №0000010 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Кременчук Полтавської області, українка, громадянка України, не заміжня, освіта середня, працює ПП «Святосвіт» продавець, раніше судима: 26 жовтня 2017 року Крюківським районним судом м.Кремечнука Полтавської області за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину передбаченого ст..190 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинила злочин проти власності на наступних обставин.

04.11.2017 року близько 20 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля б. АДРЕСА_3 , шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволоділа майном ОСОБА_6 , а саме мобільним телефоном «Lenovo A316i» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 330 грн., чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд.

02.01.2018 року близько 20 години ОСОБА_4 , перебуваючи у кафе «Роквіль», яке розташована на четвертому поверсі ТЦ «Галактика» за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Соборна, 21, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_7 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволоділа майном ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном «LG к350nds» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 3 вартістю 2615 грн., чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні встановленого судом злочину не визнала, суду пояснила, що 04.11.2017 року з потерпілим ОСОБА_6 взагалі не зустрічалась. Із останнім вона познайомилась через соціальну мережу та домовились зустрітись 04.11.2017 року, однак так і не зустрілись. До цього з ОСОБА_6 вона також особисто не зустрічалась і вперше його побачила у прокуратурі. 04.11.2017 року із ОСОБА_6 не зустрілись, так як перед зустріччю вона йому телефонувала та їй здалося, що ОСОБА_6 перебуває у стані сп`яніння, а тому вирішила із ним не зустрічатись. Вважає, що ОСОБА_6 її обмовляє та чому він це робить вона пояснити не може. Із потерпілим ОСОБА_7 02.01.2018 року близько 20 години у кафе «Роквіль» також не зустрічалась. В ніч з 01.01.2018 року на 02.01.2018 року вона з подругою гуляли у центрі м.Кременчука. Їй зателефонував ОСОБА_7 та вони домовились зустрітись, після чого зустрілись біля магазину «АТБ», що розташований по вул.Першотравневій в м.Кременчуці. Біля магазину вони випили шампанське та 02.01.2018 року близько 03 години вона пішла додому де і перебувала до наступного дня. 02.01.2018 року ввечері із ОСОБА_7 вона не зустрічалась та відповідно ніякого телефону у нього не брала. Вважає, що ОСОБА_7 її обмовляє та чому він це робить вона пояснити не може.

Незважаючи на те, що обвинувачена свою вину у вчиненні встановлених судом злочину не визнала, її вина повністю підтверджується наступними належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені судом.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що познайомився із ОСОБА_4 на сайті знайомств, обмінялись телефонами та періодично спілкувались по телефону. Потім він запропонував ОСОБА_4 зустрітись та вони зустрілись 04.11.2017 року біля Центрального ринку у м.Кременчуці де він їй запропонував сходити до кафе. У кафе вони випили пива, а потім вийшли із кафе та спілкувались на вулиці за магазином «Маркетопт». Там ОСОБА_4 попросила у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати, так як у неї чи то закінчились кошти чи то сіла батарея та він дав їй свій мобільний телефон марки «Lenovo». ОСОБА_4 відійшла у сторону на 10 15 метрів, а потім повернулась до нього. Він їй сказав, щоб та повернула йому його телефон, на що ОСОБА_4 відповіла, що телефону у неї немає та де його діла не сказала. Він її попередив, що якщо вона не поверне телефон, то він викличе поліцію. З будинку вийшов якийсь невідомий йому хлопець, та він попросив цього хлопця зателефонувати до поліції. Коли приїхали працівники поліції, то він їм все пояснив. Що поясняла працівникам поліції ОСОБА_4 він не пам`ятає. Телефон йому не повернути.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що обвинувачену ОСОБА_4 він не пам`ятає. В кінці 2017 року на початку 2018 року він працював у ломбарді «Скарбничка» касиром оцінювачем. У його обов`язки входить огляд товарів, їх оцінка та видача кредитів під заставу майна. Коли надається кредит під заставу майна, то у заставодавця повинен обов`язково бути паспорт чи посвідчення водія. Після проведення оцінки майна складається договір застави. У наданих йому для огляду протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.01.2018 року та від 27.11.2017 року маються його підписи. Обвинувачену не пам`ятає можливо тому, що пройшло багато часу.

Також вина обвинуваченої у вчиненні встановлених судом злочинів підтверджується наступними доказами, які є належними та допустимими і які безпосередньо досліджені судом:

заявою ОСОБА_7 від 02.01.2018 року, відповідно до якої останній просить провести перевірку по факту шахрайських дій з боку невідомої дівчини, яка шахрайським шляхом заволоділа його мобільним телефоном «LG к350nds»; висновком експерта з оцінки майна від 04.01.2018 року відповідно до якого середня ринкова вартість мобільного телефону LG к350nds» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з урахуванням зносу, придбаний 09.10.2016 року, бувший у використанні, в справному стані та без пошкоджень станом на 02.01.2018 року складає 2615 грн; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2018 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 по фотознімку упізнав ОСОБА_4 як особу, яка 02.01.2018 року взяла у нього мобільний телефон та не повернула; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_9 по фотознімку упізнав ОСОБА_4 як особу, яка 02.01.2018 року перебуваючи у кафе «Роквіл» взяла мобільний телефон «LG» сірого кольору у ОСОБА_7 та не повернула; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_10 по фотознімку упізнала ОСОБА_4 як особу, яка 02.01.2018 року перебуваючи у кафе «Роквіл» взяла мобільний телефон у ОСОБА_7 та не повернула; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_11 по фотознімку упізнала ОСОБА_4 як особу, яка 02.01.2018 року перебуваючи у кафе «Роквіл» взяла мобільний телефон у ОСОБА_7 та не повернула; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_8 по фотознімку упізнав ОСОБА_4 як особу, яка 03.01.2018 року здійснила заставу мобільного телефону «LG» к350nds»; довідкою ПТ «Соколенко і Компанія» Ломбард «Саквояж» від 04.01.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_4 з метою отримання фінансового кредиту зверталася 02.01.2018 року до відділення ломбарду та здійснила заставу мобільного телефону «LG» к350nds», який в подальшому було реалізовано; протоколом слідчого експерименту від 11.01.2018 року за участю підозрюваної ОСОБА_4 під час проведення якого остання пояснила, що 02.01.2018 року у кафе «Роквіл» взяла у ОСОБА_12 мобільний телефон «LG» сірого кольору, без наміру його повертати та вказаний телефон заклала до ломбарду «Саквояж»; протоколом слідчого експерименту від 11.01.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_7 під час проведення якого останній пояснив, що 02.01.2018 року у кафе «Роквіл» на прохання ОСОБА_13 дав їй мобільний телефон «LG», щоб вона зателефонувала, однак остання телефон не повернула; заявою ОСОБА_6 від 04.11.2017 року відповідно до якої останній просить органи поліції провести перевірку по факту того, що він дав свій мобільний телефон «Lenovo» ОСОБА_4 , який вона йому не повернула; висновком експерта з оцінки майна від 27.11.2017 року відповідно до якого середня ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo A316i», 2014 року випуску, з урахуванням зносу, придбаний бувшим у використанні у липні 2017 року за 800 грн., у справному стані та без пошкоджень станом на 04.11.2017 року складає 330 грн.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 по фотознімку упізнав ОСОБА_4 як особу, якій він 04.11.2017 року надав мобільний телефон «Lenovo A316i» та який вона йому не повернула; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_8 по фотознімку упізнав ОСОБА_4 як особу, яка 05.11.2017 року надала під заставу мобільний телефон «Lenovo A316i»; протоколом слідчого експерименту від 29.11.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 під час проведення якого останній пояснив, що 04.11.2017 року у дворі будинку АДРЕСА_3 він на прохання ОСОБА_4 дав їй свій мобільний телефон із який остання відійшла в бік, а коли повернулась, то мобільний телефон йому не повернула; протоколом слідчого експерименту від 25.11.2017 року за участю підозрюваної ОСОБА_4 під час проведення якого остання пояснила, що 04.11.2017 року у дворі будинку АДРЕСА_3 на її прохання ОСОБА_6 дав їй свій мобільний телефон, який вона йому не повернула, а згодом мобільний телефон заклала до ломбарду; довідкою ПТ «Соколенко і Компанія» Ломбард «Саквояж», відповідно до якої ОСОБА_4 з метою отримання фінансового кредиту зверталася 05.11.2017 року заклала до відділення ломбарду мобільний телефон «Lenovo A316i» під свій паспорт, який в подальшому було реалізовано.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої просила визнати недопустимим доказом протоколи слідчих експериментів за участю підозрюваної ОСОБА_4 від 11.01.2018 року та від 25.11.2017 року, оскільки під час його проведення ОСОБА_4 фактично давала показання, які не мають для суду жодного доказового значення та ці показання були надані під тиском працівників поліції.

Суд не вбачає підстав для визнання протоколів слідчих експериментів за участю підозрюваної ОСОБА_4 недопустимими доказами, оскільки суду для дослідження не надано жодного належного доказу, які б свідчили про те, що на ОСОБА_4 чинився будь який неправомірний вплив, при цьому як вбачається із змісту вказаних протоколів, ОСОБА_4 було роз`ясненно її права, в тому числі і передбачене ст.42 КПК України право не говорити нічого з приводу підозри проти неї.

Також захисник в судовому засіданні просив визнати недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 , оскільки як зазначено у вказаному протоколі він складений 04.01.2017 року, тобто ще до внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Суд не вбачає підстав для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом, оскільки як вбачається із його змісту, довідки до вказаного протоколу та реєстру матеріалів досудового розслідування №0000010, вказана слідча дія за участю ОСОБА_10 відбувалась 04.01.2018 року, тобто після внесення відповідних відомостей до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_7 від 02.01.2018 року.

Також суд не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами висновку експерта з оцінки майна від 04.01.2018 року відповідно до якого визначалась середня ринкова вартість мобільного телефону LG к350nds» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 та висновку експерта з оцінки майна від 27.11.2017 року відповідно до якого визначалась середня ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo A316i», оскільки суду для дослідження не надано належних доказів, які б свідчили про недопустимість останніх та не надано доказів, які б свідчили про їх необґрунтованість чи неправильність.

При цьому слід зазначити, що допущені в обвинувальному акті помилки у написанні номерів ІМЕІ мобільних телефонів, які були предметами злочинів, фактично не впливають ні на обсяг ні на зміст висунутого обвинувачення.

Суд критично відноситься та не приймає до уваги твердження обвинуваченої про її непричетність до вчинення встановлених судом злочинів, оскільки вказані твердження не відповідають встановленим судом обставинам та повністю спростовуються наведеними вище доказами, які безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_4 повторно, шляхом зловживання довірою заволоділа чужим майном майном потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а тому суд її дії кваліфікує за ст..190 ч.2 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що це є злочин середньої тяжкості, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченої, яка вчинила повторно корисливий злочин в період іспитового строку, по місцю проживання характеризується посередньо, працює, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, її вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд не вбачає.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.

З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України обвинуваченій необхідно визначити остаточне покарання за сукупністю вироків.

Враховуючи особу обвинуваченої, яка повторно вчинила корисливі злочини під час іспитового строку, встановлені обставини справи, суд підстав для застосування ст.69 КК України та підстав для звільнення обвинуваченої від призначеного покарання не вбачає.

Потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченої по справі пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4320 грн. та моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно позовної заяви ОСОБА_7 матеріальна шкода у розмірі 4320 грн. складається із вартості належного йому мобільного телефону, яким неправомірно заволоділа обвинувачена.

Між тим, відповідно до висновку експерта з оцінки майна від 04.01.2018 року, середня ринкова вартість мобільного телефону LG к350nds» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з урахуванням зносу, придбаний 09.10.2016 року, бувший у використанні, в справному стані та без пошкоджень станом на 02.01.2018 року складає 2615 грн.

Інших доказів, які б свідчили про те, що станом на 02.01.2018 року мобільний телефон LG к350nds» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 мав іншу вартість ніж зазначено у вказаному висновку експерта суду не надано.

Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_4 , які виразились у заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , останньому завдано матеріально шкоду у розмірі 2 615 грн., то суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом, в результаті дій обвинуваченої, що виразились у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_7 , останній зазнав втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань від втрати належного йому майна. Тобто останньому безумовно завдано моральну шкоду, а тому суд, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав вказаний позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню у розмірі 500 грн.

Речові докази по справі DVD диск для лазерних систем зчитуванні інформації на якому міститься відеозапис слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 та DVD диск для лазерних систем зчитуванні інформації на якому міститься відеозапис слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_4 необхідно залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи особу обвинуваченої, встановлені обставини справи, суд не вбачає підстав для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст..ст.373 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст..190 ч.2 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст..71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_4 за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26.10.2017 року та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в установі виконання покарань.

Початок строку відбування покарання рахувати із дня затримання ОСОБА_4 у порядку виконання даного вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 2615 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в іншій частині відмовити.

Речові докази по справі: DVD диск для лазерних систем зчитуванні інформації на якому міститься відеозапис слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 та DVD диск для лазерних систем зчитуванні інформації на якому міститься відеозапис слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_4 - залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій і прокурору та надіслати потерпілим, які не були присутніми в судовому засіданні.

Обвинуваченій, її захиснику та потерпілим роз`яснити їх право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: