Справа № 202/7462/19
УХВАЛА
Іменем України

06 листопада 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001204 від 29.07.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001204 від 29.07.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна.

Відповідно до клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена особа, шахрайським шляхом, заволоділа земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.1990 №1-1257 належала ОСОБА_5 .

Тому, слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер 121010000:04:108:0004, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною його відчуження, користування та розпорядження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, натомість подала заяву, відповідно до якої просить розглянути клопотання без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 від16 липня 2019 року, нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 (номер в реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000089.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна, згідно ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є законним, обґрунтованим таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер 121010000:04:108:0004, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права її відчуження, оскільки це є необхідне з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме запобіганню можливості подальшого незаконного відчуження.

Разом з тим, слідчий суддя не вбачає необхідності заборони розпорядження та користування нерухомим майном, оскільки це не відповідає завданням арешту майна, розумності та співрозмірності обтяження завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001204 від 29.07.2019 року - задовольнити частково.
Накласти арешт на нерухоме майно земельну ділянку кадастровий номер 121010000:04:108:0004, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права її відчуження.
В іншій частині клопотанні відмовити.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1