Ухвала
Іменем України
02 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 7559019/19
провадження № 51-5992ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_5 ,

встановив:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року прокурору відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення місцевого суду та повернуто апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч.3 ст. 399 КПК України.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що строк на апеляційне оскарження вироку стосовно ОСОБА_5 від 21 червня 2019 року ним пропущено з поважних причин, оскільки, незважаючи на те, що у вироку зазначено про його участь у розгляді зазначеного кримінального провадження, в матеріалах судової справи відсутній електронний носій інформації з відеозаписом судового засідання, який би це підтверджував. Крім того, вказує, що до Київської місцевої прокуратури № 4 копія зазначеного вироку не надходила та була відсутня в Єдиному реєстрі судових рішень на момент підготовки апеляційної скарги.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію судового рішення, наявні у Верховному Суді матеріали, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Мотивуючи своє рішення про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, апеляційний суд послався на підставу для повернення, передбачену п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційну скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайшов підстав для його поновлення. При цьому апеляційний суд зазначив, що апелянтом не наведено жодної причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які можна визнати поважними, та які дали б можливість поновити йому строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції.
За загальним правилом, визначеним п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Частиною третьою статті 395 КПК України визначено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Зі змісту касаційної скарги, доданої до неї копії судового рішення суду апеляційної інстанції та наявної у Верховному Суді копії вироку від 21 червня 2019 року стосовно ОСОБА_5 вбачається, що розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 у Дніпровському районному суді м. Києва 21 червня 2019 року відбувався за участю прокурора ОСОБА_4 , йому було відомо про зміст вироку, роз`яснено порядок та строк його оскарження, у зв`язку з чим початок тридцятиденного строку на апеляційне оскарження цього судового рішення постановленого за участю представника прокуратури відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України розпочався 22 червня 2019 року і закінчився 22 липня 2019 року, а з апеляційною скаргою прокурор звернувся лише 09 серпня 2019 року.
Врахувавши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції не визнав поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження те, що копія оскаржуваного судового рішення до Київської місцевої прокуратури не надходила та твердження прокурора про відсутність цього рішення у Єдиному реєстрі судових рішень.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали від 27 серпня 2019 року, суд апеляційної інстанції врахував вимоги процесуального закону щодо порядку і строків на апеляційне оскарження, передбачених ст. 395 КПК України, виходив із обставин, зазначених у клопотанні прокурора, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин для поновлення цього строку, з яким погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Оскільки зі змісту касаційної скарги, доданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити увідкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3