В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ "01" липня 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добропілля, Херсонської області, Голопристанського району, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 30.04.2018 року приблизно о 21 год. 05 хв., керуючи автомобілем "ВАЗ 21099" д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 30 км/год по проїзній частині пр-ту. Броварського з боку станції метро «Дарниця», в напрямку станції метро «Гідропарк» в м.Києві.
На проїзній частині мається горизонтальна дорожня розмітка п. 1.5 ПДР України.
Під час руху водій ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.п.: 2.10 а), 10.1, 10.3. Правил дорожнього руху України:
-п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
-п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
-п. 10.3 ПДР України - у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
?Порушення вище вказаних вимог з боку водія ОСОБА_6 , виразилось в тому, що він, керуючи автомобілем "ВАЗ 21099" д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись по лівій смузі руху, проїзної частини пр-ту. Броварського, та біля будинку № 25 (театр «Драми і Комедії») почав перестроюватись та змінювати напрямок свого руху праворуч, маючи намір з`їхати на вул. Луначарського в м. Києві, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу «Honda VFR» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 1990 р.н. який в той час рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку ОСОБА_6 мав намір перестроїтися, а саме в правій смузі руху по проїзній частині пр-ту. Броварського зі сторони станції метро «Дарниця» в бік станції метро «Гідропарк» в м.Києві.
В результаті чого водій ОСОБА_6 здійснив зіткнення передньою правою частиною свого автомобіля з лівою боковою частиною мотоцикла «Honda VFR» д.н.з. НОМЕР_2 , від чого мотоцикл відкинуло на електро опору, а водій ОСОБА_6 поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 12-1/1221 від 16.07.2018 року:
1. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України.

2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоцикла «Honda VFR» д.н.з. НОМЕР_2 шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України.

3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.3 Правил дорожнього руху України.

4. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій мотоцикла «Honda VFR» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

5. В даній дорожній ситуації водій мотоцикла «Honda VFR» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування

6. В даній дорожній ситуації в діях водія мотоцикла «Honda VFR» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

7. Причиною виникнення досліджуваної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 вимогам пунктів: 10.1; 10.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1172/Е від 20.07.2018 року, у водія мотоцикла «Honda VFR» д.н.з. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_7 1990 р.н. мали місце наступні тілесні ушкодження: а) відкрита травма лівої гомілки уламковий перелом (внутрішньо-суглобовий) проксимального епіметафізу обох кісток (великогомілкової та малогомілкової) зі значним зміщенням уламків та переломом верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, рани передньої поверхні гомілки, забійно-рвана рана задньої поверхні гомілково-ступеневого суглобу. б) закрита травма правої гомілки уламковий перелом обох кісток (великогомілкової та малогомілкової) в середній третині діалізу зі значним зміщенням уламків, уламковий перелом епіметафізів обох (великогомілкової та малогомілкової) кісток з розходженням уламків. в) обширна рвано-забійна рана калитки та промежини. Комплекс ушкоджень, зазначених у підпунктах а), б), в) у клінічному перебігу призвів до розвитку небезпечних для життя явищ та відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя, згідно пункту 2.1.3 «о» «Правил»).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин.

Цивільний позов потерпілого визнає повністю, готовий відшкодувати завдані збитки потерпілому та просить врахувати як пом`якшуючу обставину часткове відшкодування збитків.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов протии України» від 21.10.2011 року, «Ірландіяпроти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, його вік, ставлення до вчиненого правопорушення, відсутність судимостей, сімейний стан, працевлаштування, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я, соціальні зв`язки.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття та часткове відшкодування збитків потерпілому, що підтвердив представник потерпілого в засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе та необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, наближене до мінімального розміру, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом із тим, враховуючи щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди, особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, суд вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на максимальний термін.
Крім того, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що на думку суду буде необхідним та справедливим чинником для його виправлення.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь кожного з підсудних в її заподіянні, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.
Розмір моральної шкоди потерпілий обґрунтовує тим, що моральна шкода полягає у завданні йому тяжких тілесних ушкоджень. Після даної події в нього значно погіршився стан здоров`я, по теперішній час триває реабілітація, що унеможливлює ведення нормального способу життя, потерпілий переміщується на інвалідному візку. В судовому засіданні представник потерпілого підтримав, поданий цивільний позов.
За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що протиправні дії ОСОБА_6 , знаходяться в причинному зв`язку з негативними наслідками, які настали для потерпілого, тому підстав для звільнення ОСОБА_6 від обов`язку по відшкодуванню заподіяних збитків суд не вбачає.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачам позову суд з наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь цивільного позивача, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та визначає його у розмірі 100 000 грн.
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.; стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 333 769 гр. 40 коп..
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.

Судові витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 309, 317, 370, 374 КПК, ст.ст. 75, 76 КК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 3 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3439 грн. 50 коп. витрат за проведення експертиз.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у володінні власника; мотоцикл «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 залишити у володінні ОСОБА_8 ;

CD-R AXENT mein. Personlich! 700 МВ 80 min 52X на якому міститься відеозапис «VID-20180501-WA0001.mp4» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: