Справа № 361/4005/19
Провадження № 1-кп/361/530/19
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
10 липня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів: - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0001343 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10 травня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, військовозобов`язаного, працюючого на посаді різноробочого в ТОВ «Ормі-Україна», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 162КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 здійснив незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що 09 травня 2019 року приблизно о 09:35 год. (більш точного часу в ході досудового рослідування невстановлено) ОСОБА_5 з метою незаконного проникнення прибув до житлового будинку, розташованого на території домоволодіння в АДРЕСА_3 , який відповідно до витягу про державну реєстрацію прав серії СЕІ №933069 та договору дарування частини житлового будинку № 277960 належать на праві приватної власності ОСОБА_6 та в якому фактично проживає його брат ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 09 травня 2019 року, приблизно о 09:40 год., зайшов на територію домоволодіння розташованого по АДРЕСА_3 , шляхом відкриття хвіртки, де діючи всупереч волі ОСОБА_7 , не маючи законних підстав, грубо порушуючи ст. 30 Конституції України, через вхідні двері незаконно проник до житлового будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 , чим порушив право потерпілого на недоторканність житла, гарантоване ст. 30 Конституції України.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в скоєному щиросердечно розкаявся, визнав повністю свою вину в інкримінованому йому злочині за обставин викладених в обвинувальному акті та пояснив, що він дійсно 09 травня 2019 року незаконно проник на територію домоволодіння, яке належить потерпілому.

Просив не суворо карати та врахувати, що він визнав свою вину повністю і щиросердечно розкаявся, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду, просив у нього вибачення, жалкує про вчинений ним злочин та просив надати шанс на виправлення. Свої дії розоцінює критично та готовий нести за вчинений злочин покарання.

За себе повідомив, що він відповідно до ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце роботи та місце проживання за яким проживає спільно із своєю цивільною дружиною.

Учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений вину визнає і факт спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, не заперечує .

За таких обставин, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_5 за виключенням дослідження документів, що характеризують його особу.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 в незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи, повністю доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла та іншого володіння.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 1 ст. 121 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого.

А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину тому, що під час досудового слідства та суду він вільно дав вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, думку прокурора про призначення покарання у виді штрафу, думку потерпілого, який у своїй письмовій заяві просив суворо не карати, конкретні обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, дані про його особу, що він, визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, добровільно відшкодував завдану майнову шкоду потерпілому, просив вибачення у потерпілого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, скарг від сусідів не має. Зазначені обставин значно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави вважати, що ОСОБА_5 як особа не є небезпечним для суспільства.

Враховуючи всі перераховані обставини, а також приймає до уваги і поведінку ОСОБА_5 після вчиненого ним злочину та в суді, яка свідчить, що обвинувачений зробив для себе належні висновки, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованого йому злочину за ч.1 ст. 162 КК України у виді штрафу.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним злочину, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, дійшов висновку, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченому не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_5 такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд ,-

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі 65 (шістдесят п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1105 (одна тисяча сто п`ять) гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1