Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5059/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8
в присутності слідчого: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 25 травня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

У клопотанні зазначено, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002, від 04.01.2019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст.115 КК України.

01.02.2019 року підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира 21.12.2018 року винесено ухвалу №296/1233/18 про продовження строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 з можливістю внесення застави в сумі 501 381 грн.

22.12.2018 року процесуальним прокурором у провадженні подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду про скасування ухвали №296/1233/18 в частині можливо внесення застави.

26.12.2018 року підозрюваного ОСОБА_7 звільнено з під варти в зв`язку з внесенням застави.

Цього ж дня ОСОБА_7 госпіталізовано до ЦМЛ №2 м. Житомира, та в подальшому останній перебував на лікуванні в клініці «Боріс» м. Київ, КУ ЦМЛ №4 м. Нікополь та КУ ЦМЛ Нікополь.

25.01.2019 року Житомирським апеляційним судом винесено ухвалу про здійснення приводу підозрюваного ОСОБА_7 до судового засідання.

Під час здійснення приводу підозрюваного встановлено, що останній тривалий час не проживає за місцем реєстрації та останнім вказаним ним місцем проживання, а саме за адресами в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Водночас, матеріали досудового розслідування вказують на постійне проживання ОСОБА_7 м. Києві, напередодні вчинення кримінального правопорушення, а також на відсутність місця проживання, що могло б вважатись постійним, оскільки ОСОБА_7 постійно змінював орендованій квартири.

Крім того, в ході здійснення приводу ОСОБА_7 встановлено, що місце лікування в КУ ЦМЛ №4 в м. Нікополь ОСОБА_7 залишив самовільно не завершивши лікування, з КУ ЦМЛ №1 Нікополь був виписаний в зв`язку з порушенням умов перебування на лікуванні в умовах стаціонару.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказав, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_7 порушив вимоги ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира в частині покладених на ньоґо обов`язків, що вказує на недостатність застосованого запобіжного заходу у виді застави або більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього. Крім того, будучи вже неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_7 не зробив для себе належних висновків, та продовжував вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Водночас, у зв`язку із тим, що підозрюваний проживає в м. Нікополь Дніпропетровської області, де проживає і свідок по справі, є ґрунтовні підстави вважати, що ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності та перекладання вини на інших осіб, здійснюватиме незаконний вплив на вищевказаного свідка та інших учасників у кримінальному провадженні. При цьому, на даний час не встановлено обставини придбання та походження вилученої у ОСОБА_7 зброї та боєприпасів, мобільних телефонів та інших речей, що може свідчити про причетність підозрюваного до вчинення інших злочинів, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 буде вчиняти інші дії спрямовані на дослідження обставин придбання та походження вказаних речей, інших речових доказів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином для уникнення відповідальності інших причетних до вчинених злочинів осіб.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 25 травня 2019 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави згідно п.1, 3 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 24.05.2019 з 11 год 30 хвилин. Строк дії ухвали до 11 год. 30 хв. 23.07.2019 року.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застави та звільнити ОСОБА_7 з під-варти у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави, яка була внесена 21.12.2018 року. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що 21 грудня 2018 року слідчим суддею Корольовського районного суду міста Житомира винесено ухвалу, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , в межах строку досудового розслідування до 24.01.2019 року. 27.12.2018 року Житомирським апеляційним судом ОСОБА_7 було звільнено з-під варти в залі суду, оскільки відповідно до ухвали Корольовського районного суду міста Житомира від 21.12.2018 року було винесено заставу. 28.05.2019 року Житомирським апеляційним судом залишено в силі ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 21.12.2018 року, якою було визначено альтернативний захід заставу. Тобто, з 27.12.2018 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід вигляді застави, який діяв і під час розгляду клопотання про застосування нового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і діє на даний час. Чинним КПК України не передбачено застосування до особи двох різних запобіжних заходів в одному кримінальному провадженні, оскільки дія таких запобіжних заходів одночасно унеможливлює їх виконання. Вказує, що процесуальні обов`язки, які були визначені ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 21.12.2018 року були покладені на підозрюваного до 24.01.2018 року, в межах строку досудового розслідування. В подальшому прокурор не звертався до суду про продовження процесуальних обов`язків по заставі. Вважає, що при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 25.05.2019 року Корольовським районним судом м.Житомира судом не були враховані норми ст.138 КПК України та поважність неприбуття ОСОБА_7 до суду. Згідно ухвали Корольовського районного суду міста Житомира від 21.12.2018 року, строк досудового розслідування закінчився ще 24.01.2019 року. Інших наявних документів про продовження строку досудового розслідування органом досудового розслідування не надано. Тому, застосування запобіжного заходу підозрюваний особі, поза строками досудового розслідування не передбачено нормами КПК України. Крім того стверджує, що ОСОБА_7 - одружений, на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, зареєстрований та працює ПП. Має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 відповідно до довідки №1312 від 01.08.2018 року виданої КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної рад перебуває на обліку з діагнозом: Z-21 (ВІЛ -інфекція 1 клінічна стадія) та потребує постійного прийому препаратів атриретровірусної терапії, тому його перебування в умовах СІЗО погіршить стан здоров`я, не зможе забезпечувати належних медичних препаратів, санітарних норм та призведе до погіршення стану. Органом досудового слідства допитані всі наявні свідки, потерпілі та інші будь-які слідчі дії на даний час повідомлено про завершення досудового слідства та відкриті матеріали кримінального провадження будь-яких дій підозрюваний ОСОБА_7 для знищення чи спотворення матеріалів справи, проведення експертиз не має можливості здійснити (даний ризик виключається, оскільки всі матеріали, речові докази знаходяться в слідстві та по частині речових доказів з них проводиться експертиза). Будь-якого впливу на свідків по даному кримінальному провадженню ОСОБА_7 не здійснює та весь період перебування при запобіжному заході - застави та в місті Нікополі не здійснював. Зазначає, що органом досудового розслідування не доведено факту порушення запобіжного заходу - застави та відсутні достатні підстави вважати про наявність обгрунтованих ризиків та про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону в цілому дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років, раніше судимий, постійно змінює своє місце проживання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення сторона обвинувачення підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами (т.1 а.с.23-42, 51-237).

З ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2019 року вбачається, що слідчим суддею при розгляді клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 встановлені обставини, які свідчать про порушення ОСОБА_7 обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21.12.2018 року, саме станом на 04.02.2019 року, що свідчить про перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження ТОВ «Боріс» м. Київ, КП «Нікопольська міська лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради та КП «Нікопольська міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради надано відповіді про те що, підозрюваний ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні, з 27.12.2018 по 29.12.2019 року у TOB «Боріс» м. Київ, 01.01.2019 року ОСОБА_7 поступив на стаціонарне лікування до КП «НМЛ №4» ДОР», а з 06.01.20019 року ОСОБА_7 перебував у КП «НМЛ №1» ДОР» і до 09.01.2019 (а.с.46-48).

За запитами слідчого ОСОБА_9 та слідчого ОСОБА_10 про надання інформації про місце перебування підозрюваного ОСОБА_7 , головний лікар КП «НМЛ №4» ДОР» ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_7 06.01.2019 року був виписаний з відділення інтенсивної терапії, на підставі його письмової відмови від продовження подальшого лікування (а.с.49).

Крім того під час апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із застосування застави від 21.12.2018 року, та неодноразового відкладання розгляду у зв`язку з неявкою підозрюваного ОСОБА_7 в судове засідання, сторона захисту повідомляла про відсутність в неї відомостей про його місце знаходження.

Крім того, з повідомлення прокурора в судовому засіданні апеляційного суду, яке також не заперечувала сторона захисту, вбачається, що у лютому 2019 року у зв`язку з порушенням підозрюваним умов запобіжного заходу у виді застави та оголошення його у розшук прокурор в порядку ст. 182 КПК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про звернення застави в дохід держави, разом з тим у зв`язку з постійними клопотанням заставодавця дружини підозрюваного, дане клопотання на час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та на даний час по суті не вирішено

З огляду на викладене, враховуючи постійну зміну місця проживання та переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджання таким чином кримінальному провадженню, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку про доцільність на даному етапі досудового розслідування застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з огляду також на неналежну процесуальну поведінку підозрюваного на протязі проведення досудового розслідування та неможливість іншими запобіжними заходами забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, що

Доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено факту порушення запобіжного заходу застави, та відсутні достатні підстави вважати про наявність обгрунтованих ризиків та про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження та спростовуються матеріалами судового провадження за даним клопотанням, та наведеним вище обставинами.

Твердження захисника про те, що даний запобіжний захід застосовано поза строками досудового розслідування, які на її думку спливли 24.01.2019 року, є помилковими, оскільки в даному випадку досудове розслідування було зупинено, підозрюваного оголошено в розшук у зв`язку із його переховуванням від органів слідства та суду, і після його затримання провадження було поновлено.

Не знайшли свого підтвердження також і апеляційні доводи про те, що свідки в кримінальному провадженні були вже допитані слідчим, тому чинити тиск на них позорюваний вже не може, оскільки на стадій досудового розслідування показами свідків є покази, надані ними або під час допиту слідчим, або під час допиту слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України, а їх допит під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не може бути враховано як відповідний доказ згідно положень КПК України. Крім того ризик впливу на свідків може зберігатися до безпосереднього їх допиту в ході судового розгляду кримінального провадження з огляду на загальні засади кримінального судочинства щодо безпосередності дослідження доказів судом.

Те, що підозрюваний ОСОБА_7 одружений, на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, зареєстрований та працює ПП, має постійне місце реєстрації та місце проживання, потребує постійного прийому препаратів атриретровірусної терапії були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування тримання під вартою, проте не можуть бути в даному випадку, враховуючи інші обставини провадження та попередню процесуальну поведінку підозрюваного, безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

При цьому слід зазначити, що звертаючи увагу та стан здоров`я підозрюваного, захисником не надано даних про те, що він, враховуючи його захворювання, не може утримуватися в умовах попереднього ув`язнення.

Що стосується доводів захисника про безпідставність незаконність звернення слідчого з клопотання про обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за наявності дії попереднього запобіжного заходу у виді застави, слід зазначити наступне.

Дійсно відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира 21.12.2018 року підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено строк тримання під вартою з можливістю внесення застави в сумі 501 381 грн.

Вказану суму застави було внесено дружиною підозрюваного, у зв`язку з чим ухвалою Житомирського апеляційного суду від 26.12.2018 року, постановленою в рамках апеляційного перегляду ухвалі слідчого судді від 21.12.2018 року, останнього було звільнено з-під варти в залі суду.

Однак в подальшому, як вже зазначено вище, у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування та суду підозрюваного було оголошено у розшук, провадження щодо нього було зупинено, та ухвалою слідчого судді надано дозвіл на його затримання для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, як слушно зауважила захисник, дія застави формально ще продовжується, разом з тим вказаний запобіжний захід, з огляду на неналежну процесуальну поведінку підозрюваного втратив свою значимість, та не може забезпечити досягнення мети його застосування, передбаченої положеннями ст. 177 КПК України.

Крім того, як вже зазначалося вище в даній ухвалі, з пояснень прокурора в апеляційному суді, які не були заперечені іншими учасниками судового розгляду, вбачається, що в лютому 2019 року, прокурор звернувся до слідчого судді в порядку ст.182 КПК України з клопотанням про звернення застави в дохід держави. Однак дотепер дане клопотання слідчим суддею не розглянуто по суті з процесуальних причин. А матеріалами судового провадження підтверджується, що слідчим суддею було надано дозвіл на затримання підозрюваного та доставлення його до суду у зв`язку з його ухиленням від органів досудового розслідування та суду, не дивлячись на дії запобіжного заходу у виді зазначеної застави.

З огляду на зазначені вище обставини, а також враховуючи те, що заставодавцем є не сам підозрюваний, а його дружина, вважати, що саме повторне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не зміна запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, істотно порушить права підозрюваного, апеляційний суд підстав не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили слідчому судді прийняти законне та обгрунтоване рішення, не знайшли свого підтвердження, та не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею також перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 25 травня 2019 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: