Справа № 755/1417/17
Провадження № 1-кп/752/178/19
У Х В А Л А

19.11.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
провівши підготовче судове засідання з розгляду кримінального провадження, дані про яке внесені 13.07.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001811, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавлиха Ставищенського району Київської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України №222-VII від 18.04.2013р., з урахуванням ч.1 Прикінцевих положень Закону України №1261-VII від 13.05.2014р.), ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 371, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України №222-VII від 18.04.2013р., з урахуванням ч.1 Прикінцевих положень Закону України №1261-VII від 13.05.2014р.), ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст. 371, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України №222-VII від 18.04.2013р., з урахуванням ч. 1 Прикінцевих положень Закону України №1261-VII від 13.05.2014р.), ч.2 ст.28, ч.3 ст. 371, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Отинія, Коломийського району, Івано-Франківської області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України №222-VII від 18.04.2013р., з урахуванням ч. 1 Прикінцевих положень Закону України №1261-VII від 13.05.2014р.), ч.2 ст.28, ч.3 ст. 371, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, що мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України №222-VII від 18.04.2013р., з урахуванням ч. 1 Прикінцевих положень Закону України №1261-VII від 13.05.2014р.), ч.2 ст.28, ч.3 ст. 371, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, що мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України №222-VII від 18.04.2013р., з урахуванням ч. 1 Прикінцевих положень Закону України №1261-VII від 13.05.2014р.), ч.2 ст.28, ч.3 ст. 371, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України,

за участю сторін і учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

потерпілого - ОСОБА_20 ,

встановив:
13.03.2018р. з Апеляційного суду м. Києва відповідно до ухвали колегій суддів для розгляду Голосіївським районним судом м. Києва надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Прокурор вважає обвинувальний акт, підсудність якого Голосіївському районному суду м. Києва визначена апеляційною інстанцією, таким, що відповідає вимогам КПК України, тому просить призначити провадження до судового розгляду.

Сторона захисту проти призначення провадження до судового розгляду заперечувала.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_18 , відповідно до вимог ч.2 ст. 303 КПК України подав скарги на дії слідчого, в яких просив визнати незаконною бездіяльність заступника начальника управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури ОСОБА_21 , яка, на його думку, полягала у ненаданні всіх матеріалів досудового розслідування, які були в його розпорядженні. При цьому свої вимоги обґрунтовував тим, що їм були відкриті матеріали, які містилися у 24 томах, між тим, як у реєстрі, доданому до обвинувальному акту, зазначено про те, що всього томів кримінального провадження 30.

Також захисник подав скаргу на рішення прокурорів. Просив визнати протиправними та скасувати постанови заступників Генерального прокурора від 17.02.2016р. про доручення здійснення досудового розслідування дійсного кримінального провадження слідчим слідчого відділу прокуратури Вінницької області, а також постанову від 20.07.2016р., якою визначалась підслідність та доручалося здійснення досудового розслідування слідчим слідчого відділу прокуратури Вінницької області. В обґрунтування вимог посилався на те, що постанови прийняті у порушення вимог ч.5 ст. 36 КПК України та є безпідставними.

В обґрунтування скарги на повідомлення слідчого про підозру захисник ОСОБА_18 зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 було складено 01.09.2016р., але вручено - 02.09.2016р., окрім того, воно не містило у своєму контексті всіх прав, які мав підозрюваний, його ім`я також зазначено невірно як « ОСОБА_22 », між тим як він є « ОСОБА_22 », а також невірно визначено місце проживання. Зауважив, що його підзахисний фактично був допитаний як свідок, а не як підозрюваний.

У клопотанні про повернення обвинувального акту захисник ОСОБА_18 зазначив про те, що в акті невірно визначені анкетні данні його підзахисного, що вважає підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав вищезазначені скарги та клопотання, просив задовольнити їх вимоги.

Захисник ОСОБА_14 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч.2 ст. 303 КПК України подав скаргу на повідомлення слідчого про підозру. В обґрунтування її вимог зазначив, що повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 було складено 01.09.2016р., але вручено останньому 02.09.2016р., окрім того воно не містило у своєму контексті всіх прав, які мав підозрюваний.

Окрім того, подав скаргу на постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування дійсного кримінального провадження. Вважає постанови заступника генерального прокурора України ОСОБА_23 від 28.09.2016р. та 28.11.2016р. такими, що є незаконними та не відповідають вимогам ст. 296, 297 КПК України, оскільки підставами для продовження строків було клопотання прокурора, який обґрунтовував його вимоги необхідністю додаткового часу для складання обвинувального акту, а фактично після 20.09.2016р. будь-які слідчі (розшукові) дії з метою одержання доказів не проводилися. Просить скасувати вищезазначені постанови.

У клопотанні про повернення обвинувального акту, захисник ОСОБА_14 , зазначає про те, що у зазначеному документі фактичні обставини викладені неповно та суперечливо, відсутнє формулювання обвинувачення, та між зазначеними розділами містяться розбіжності; пред`явлене обвинувачення за одним із епізодів, не було зазначено у підозрі, яка у свою чергу була вручена не у день її складання. Вищезазначені обставини, разом із доводами щодо невідповідності акту вимогам Інструкції з діловодства органах прокуратури щодо її оформлення, а також невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимокам КПК України, вважає такими, що є підставами для повернення акту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав скарги та клопотання, просив задовольнити їх вимоги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_15 , відповідно до вимог ч.2 ст. 303 КПК України подав скарги на дії прокурора, який затвердив обвинувальний акт, оскільки той містить формулювання обвинувачення по одному із епізодів, вчинення якого не містилося у підозрі, яка вручалося його підзахисному. Просив визнати протиправними, тобто такими що не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, дії прокурора ОСОБА_10 , які полягали у затвердженні обвинувального акту.

У клопотанні про повернення обвинувального акту, захисник ОСОБА_15 зазначає про те, що у зазначеному документі фактичні обставини викладені неповно та суперечливо, та є такими, що не відповідають правовій кваліфікації, викладеним обставинам кримінальних правопорушень із затримання потерпілих, що на його думку, позбавляє його підзахисного можливості знати від якого обвинувачення йому необхідно захищатися. Окрім того, також зазначає, як підставу для поверхня акту, наявність в останньому епізоду, який був відсутній у підозрі.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав скарги та клопотання захисника. Також заявив клопотання про повернення обвинувального акту, посилаючись на те, що він не відповідає вимогам п. 2 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки в процесуальному документі невірно зазначена адреса його проживання.

Захисник ОСОБА_19 також заявив усне клопотання про повернення обвинувального акту, зазначивши, що процесуальний документ (на а.с. 239, 242, 243) містить посилання на прізвища інших осіб, які не є сторонами та учасниками дійсного кримінального провадження, такими особами є ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , та на а.с. 234 міститься стверджувальний вираз, що вчиненого обвинуваченими злочину.

Також зазначив, що в обвинувальному акті формулювання в частині вчинення інкримінованих його підзахисному кримінальних правопорушень як вчинені «за попередньою змовою», не має визначеного процесуального змісту, чи то є кваліфікуюча ознака, чи то обтяжуюча обставина.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав доводи свого захисника.

Захисник ОСОБА_17 також заявив клопотання про повернення обвинувального акту, посилаючись на те, що викладене обвинувачення, щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 364 КК України, за своїм змістом не є кримінально-карними. Також вважає, що формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин щодо всіх обвинувачених, не містить персоніфікованого формулювання (не індивідуалізовано). Несвоєчасне вручення підозри ОСОБА_7 привело до того, що він не набув статусу підозрюваного, у зв`язку із чим вважає, що йому не міг вручатися обвинувальний акт. Також посилався на неправильне зазначення дати народження його підзахисного. Наведені аргументи вважає такими, що свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та є підставами для його повернення. Позовні заяви потерпілих вважає такими, що за своїм змістом та формою не відповідають вимогам КПК України, тому просив відмовити у їх прийнятті та повернути.

Обвинувачений ОСОБА_7 клопотання захисника підтримав.

Захисник ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_9 , підтримали скарги та клопотання інших захисників та обвинувачених. Обвинувачений ОСОБА_9 також просив врахувати, що ведеться досудове розслідування відносно осіб, які є потерпілими у дійсному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначив, що скарги на дії прокуратури та слідчих є такими, що не підлягають розгляду на даній стадії досудового провадження, оскільки суд повинен досліджувати відповідні докази для того, щоб дати оцінку їз доводам, але суд позбавлений такого права на даний стадії кримінального провадження. Клопотаннях про повернення обвинувального вважає необґрунтованими з наступних підстав. Доводи сторони захисту щодо невідповідності фактичних обставин справи викладеному обвинуваченню, вважає безпідставними, оскільки саме прокурор або слідчий є відповідними процесуальними фігурами, які викладають їх зміст на власне розуміння. Окрім того, вважає, що обвинувальний акт не містить у собі невідповідностей, яки б унеможливлювали їх виправлення під час підготовчого судового розгляду та перешкоджали би призначенню провадження до розгляду по суті. Зазначення в обвинувальному акті осіб, які не є учасниками дійсного кримінального провадження, не є порушенням засад презумпції невинуватості при складанні обвинувального акту.

Потерпілі, окрім ОСОБА_20 , в підготовче судове засідання не з`являлися. Повідомлялися за адресами, зазначеними в обвинувальному акті. Також ОСОБА_20 і ОСОБА_28 направили заяви про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності. Суд, визнав причину неявки потерпілих неповажною та такою, що не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання.

Окрім того, представник потерпілих ОСОБА_29 , яка діє в інтересах ОСОБА_30 та ОСОБА_20 , подала позовні заяви про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Суд, виконавши вимоги ст.ст. 342-345 КПК України, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, розглянувши клопотання про поранення обвинувального акту та скарги на дії прокурорів та слідчих, подані в порядку ч.2 ст. 303 КПК України, ознайомившись з обвинувальним актом, приходить до наступних висновків.

Скарги сторони захисту, а саме захисника ОСОБА_18 на дії слідчого, які полягали у ненаданні всіх матеріалів досудового розслідування, на рішення прокурорів про зміну підслідності, повідомлення слідчого про підозру; захисника ОСОБА_14 на повідомлення слідчого про підозру, на постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування; захисника ОСОБА_15 на дії прокурора, щодо затвердження обвинувального акту, суд вважає такими, що не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки суд діє в межах компетенції, визначеної нормами ст.ст. 314-316 КПК України, які регламентують порядок проведення підготовчого судового засіданні та не містять посилань щодо порядку розгляду такого виду скарг, а також не визначають перелік рішень, які можуть ухвалюватися суд результатами їх розгляду.

З урахуванням наведеного, дійсні скарги підлягає долученню до матеріалів кримінального провадження і оцінка їх доводам буде надана на відповідній стадії судового розгляду, що, на думку суду, не порушує прав сторони захисту.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акт, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд може повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Доводи захисників та обвинуваченого ОСОБА_5 про невідповідність анкетних даних деяких з обвинувачених, даним що зазначені в обвинувальному акті, як на підставу для повернення обвинувального акту, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого та потерпілого. Дійсно у підготовчому судовому засіданні під час встановлення анкетних даних обвинувачених, було встановлено невідповідність інформації, зазначеної в обвинувальному акті. Так, ім`я обвинуваченого ОСОБА_31 є « ОСОБА_22 », замість зазначеного в обвинувальному акті « ОСОБА_22 », адресою місця проживання є АДРЕСА_4 , дата народження обвинуваченого ОСОБА_7 є ІНФОРМАЦІЯ_3 , замість « ІНФОРМАЦІЯ_3 », адреса місця проживання обвинуваченого ОСОБА_5 є АДРЕСА_3 замість « АДРЕСА_8 ».

Але суд визнає зазначені помилки технічними, та такими, що не є перешкодою для призначення судового розгляду, оскільки така невідповідність була уточнена в судовому засіданні, і це не призвело до порушення прав обвинувачених.

Щодо неповного, неточного та суперечного викладення фактичних обставини, відсутності персоніфікування формулювання обвинувачення, наявності розбіжностей між ними, пред`явлення обвинувачення у вчинені відповідного кримінального правопорушення, яке не було викладено в підозрі, не відповідності правовій кваліфікації, викладеним обставинам кримінальних правопорушень тощо, суд встановив наступне.

Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом. Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, серед яких в п. 5 виокремлено необхідність наявності в ньому таких складових: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.

В обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, проте, відносно формулювання обвинувачення немає будь - яких застережень чи вимог.

Оскільки відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то відповідно, формулювання обвинувачення викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Ознайомившись з обвинувальним актом, суд приходить до висновку, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо кожного обвинуваченого.

Доводи сторони захисту в частині несвоєчасного вручення підозри, неналежного ознайомленні із матеріалами досудового розслідування, відсутності карності за викладеним у акті формулюванням обвинувачення, взагалі не можуть бути предметом розгляду на стадії підготовчого судового засідання, оскільки вони пов`язані із необхідність дослідження матеріалів провадження, що на цій стадії є недопустимим, оскільки суд не може вдаватися в оцінку доказів.

Щодо доводів сторони захисту про порушенням засад презумпції невинуватості при складанні обвинувального акту.

Так, із змісту обвинувального акту дійсно вбачається, що він містить у собі посилання на осіб, які не є учасниками і сторонами дійсного кримінального провадження, а також формулювання деяких виразів, які можна вважати твердженнями про вчинення обвинуваченими відповідних злочинів.

Так, поняття презумпції невинуватості закріплено та розкривається у ст. 62 Конституції України, якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідна норма також міститься у ст. 17 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт, на відміну від вироку суду, це процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове слідство Відповідно до аналізу норм п.п. 13, 14 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувальний акт є всього лише підсумковим рішенням та складовою процесу обвинувачення, який полягає у твердженні про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, який, у свою чергу, є лише складовою частиною такої стадії кримінального провадження, як притягнення особи до відповідальності, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру, а закінчується вироком суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження, викладені в обвинувальному акті, не є такими, що визначають особу винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, суд за результатами розгляду провадження, має право виключити посилання на даних осіб, яким не пред`являлось обвинувачення в конкретному кримінальному провадженні, шляхом заміни прізвищ на відповідне формулювання.

З урахуванням наведеного, клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт в цілому відповідає вимогам КПК України, а виявлені незначні його недоліки є такими, що не перешкоджають суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Підстав для повернення обвинувального акту судом не встановлено.

Підсудність кримінального провадження Голосіївському районному суду м. Києва визначена ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28.02.2017р.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Позовні заяви, подані представником потерпілих в інтересах ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , під час підготовчого судового розгляду підлягають приєднанню до матеріалів кримінального провадження для подальшого розгляду. Доводи сторони захисту про визнання позову таким, що за своїм змістом і формою не відповідає вимогам КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки норми КПК України не передбачають можливості залишення без руху позовної заяви на стадії підготовчого судового засідання. Окрім того, враховуючи зміст позовних вимог поданих потерпілими та їх представником як на стадії отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів та і на стадії підготовчого судового засідання, відповідно до ст.61 КПК України Головне управління Національної поліції в м. Києві та Міністерство внутрішній справ України, разом із усіма обвинуваченими, підлягають визнанню цивільними відповідачами, а ОСОБА_34 , ОСОБА_33 , ОСОБА_35 і ОСОБА_28 - цивільними позивачами.

Враховуючи наведене, провівши підготовку до судового розгляду і вирішивши питання, передбачені ч. 2 ст. 315 КПК України, суд приходить до висновку про закінчення підготовчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

ухвалив:
призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , кожного з яких обвинувачено у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України №222-VII від 18.04.2013р., з урахуванням ч.1 Прикінцевих положень Закону України №1261-VII від 13.05.2014р.), ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 371, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кожного з яких обвинувачено у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.364 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України №222-VII від 18.04.2013р., з урахуванням ч. 1 Прикінцевих положень Закону України №1261-VII від 13.05.2014р.), ч.2 ст.28, ч.3 ст. 371, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, у відкритому судовому засіданні Голосіївського районного суду м. Києва об 11 годині 40 хвилин 19 листопада 2019р.

Стороні захисту у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту відмовити.

ОСОБА_36 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 та ОСОБА_37 визнати цивільними позивачами.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Головне управління Національної поліції в м. Києві та Міністерство внутрішній справ України визнати цивільними відповідачами.

В судове засідання викликати сторони і учасників кримінального провадження, їх уповноважених представників.

Надіслати копії позовних заяв Головному управління Національної поліції в м. Києві та Міністерству внутрішніх справ України.

Встановити відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (ст.178, 278 ЦПК) і доказів -15 днів з дня отримання дійсної ухвали разом із копіями позовної заяви, позивачу встановити строк на подання відповіді на відзив 5 днів з дня отримання відзиву; відповідачам встановити строк для подання заперечень 5 днів з дня отримання відповіді позивача.

Роз`яснити учасникам, що вищезазначені документи надсилаються суду і одночасно іншим учасникам справи з поданням суду документу на підтвердження виконання даної вимоги. Невиконання даної вимоги є підставою для неприйняття судом поданих документів. Письмові докази подаються в оригіналах або в копіях, завірених належним чином з зазначенням місця знаходження оригіналу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1