В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.12.2019 Справа №607/2480/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 02 січня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:

- 03 серпня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 18 грудня 2018 року, близько 00.10 годин перебуваючи у приміщенні бару «Вірменська кухня» по вул. 15 квітня, в м. Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, шляхом вільного доступу таємно викрав із столу мобільний телефон торгової марки «Huawei» Y5, моделі DRA-L21 вартістю 2001,42 гривень із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 25 гривень, та сім-карткою оператора мобільного зв`язку республіки Польща вартістю 60 гривень, та картка пам`яті на 16 GB вартістю 200 гривень. Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , шкоду на загальну суму 2286,42 гривень.

Вказаними діями, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У ході судового розгляду кримінального провадження між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодував завдану шкоду.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України і покарання за даним вироком слід виконувати самостійно.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України

Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання узгодженого сторонами угоди враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, сімейний стан, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та особи престарілого віку, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, думку потерпілого щодо можливості призначення покарання у виді штрафу та відсутність у нього будь-яких майнових та моральних претензій до обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, оцінки негативно своїх дій, прагнення стати на шлях виправлення та обіцянки не допускати в майбутньому вчинення правопорушень.

Враховуючи викладене, суд за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вирішуючи питання про можливість затвердження укладеної сторонами угоди, призначення узгодженої міри покарання, вважає, за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті обвинувачення та визначеного ст. 53 КК України, у виді штрафу в доход держави, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про примирення.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України та покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень призначене за даним вироком виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1