Справа №295/9848/19
УХВАЛА
Іменем України

15.11.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , внесене в кримінальному провадженні №0004563 від 09.07.2016 року,
в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
У клопотанні зазначено, що 08.04.2016 року, близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 , перебували поблизу будинку АДРЕСА_1 . В ході спілкування ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 проникнути до будь-якої квартири вищевказаного будинку, з метою знайти та в подальшому викрасти будь-яке цінне чуже майно. На пропозицію ОСОБА_4 , ОСОБА_8 погодився, тим самим вступив з останнім у попередню злочинну змову на таємне викрадення чужого майна поєднаного із проникненням до житла. ОСОБА_4 за допомогою спеціально заготовленої та пристосованої викрутки взломав серцевину врізного замка вхідних дверей у вищевказану квартиру, після чого ОСОБА_4 разом ОСОБА_8 проникли всередину квартири. Перебуваючи всередині приміщення зазначеної квартири, викрали майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: шубу світло-сірого кольору «Мутон» вартістю 5 500 грн. 00 коп.; планшетний персональний комп`ютер марки «Бравіс» білого кольору у комплекті з чохлом чорного кольору загальною вартістю 1 240 грн. 00 коп. Утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 залишили приміщення квартири вказаного будинку через вхідні двері та місце вчинення злочину залишили, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , таємно викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , чим спричинили матеріальної шкоди на загальну суму 6 740 грн. 00 коп. та вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
09.04.2016 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
11.04.2016 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06.06.2016 року із можливістю внесення застави у розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що у грошовому виразі складає 68 900 грн. 00 коп., яка у подальшому була внесена підозрюваним ОСОБА_4 та останній вийшов із місць позбавлення волі під заставу.
В обгрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в клопотання вказано про ризики. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких правопорушень та за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6-ти років. За віком ОСОБА_4 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування. Крім цього, ОСОБА_4 не працює, не навчається. Незважаючи на те що згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але вказані вище обставини вказують на те що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам того, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на свободі буде переховуватись від органів досудового розслідування, вчинить інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити. Додатково пояснив, що після сплати суми застави на нього ухвалою слідчого судді покладено обов`язки, які підозрюваний не виконував, більш м`який запобіжний захід не забезпечить дотримання підозрюваним обов"язків та запобіганню ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що не визнає себе винним в інкремінованому кримінальному правопорушенні, заперечував щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що йому не було відомо, що він перебуває в розшуку, викликів слідчого не отримував, від органу досудового розслідування не переховувався та 15.11.2019 року самостійно та добровільно з`явився до Житомирського відділу поліції. При цьому, вину в вчиненні крадіжки не визнавав. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання та просив не застосовувати до ОСОБА_4 будь якого запобіжного заходу. Адвокат пояснив, що прокурором не доведено ризики, ОСОБА_4 не ухилявся від слідства, повістки за місцем його проживання не направлялись взагалі, починаючи з 2016 року проживав за двома адресами, не переховувався, режиму проживання не порушував, до адміністративної відповідальності не притягувався. Крім того, адвокат пояснив, що ОСОБА_4 працює, проживає на даний час з жінкою та має зареєстроване місце проживання на території України, на утриманні має неповнолітнього сина, якого зобов`язаний та бажає утримувати.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Частина 1, 2 ст. 177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання, ОСОБА_4 перебував у розшуку 09.07.2016 року.

В обгрунтування ризику переховування підозрюваного прокурор в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 не з`являвся до слідчого при цьому вказав, виклики були направлені за адресою в м. Києві.

Проте, доказів отримання підозрюваним судових повісток не надано, відсутні підтвердження того, що органом досудового розслідування за період перебування підозрюваного в розшуку здійснювались заходи на встановлення місця реєстрації або іншого місця проживання ОСОБА_4 .

На противагу чому, в судовому засіданні стороною захисту доведено, що з 01.06.2016 року по 16.09.2019 року ОСОБА_4 проживав за адресою: Львівська обл., Самбірський р-н, с. Ралівка, а згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 25.10.2019 року, ОСОБА_4 зареєстрував місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт проживання ОСОБА_4 за останньою адресою підтвердила співмешканка підозрюваного ОСОБА_10 , яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка.

14.11.2019 року ОСОБА_4 самостійно з`явився до начальника Житомирського відділу поліції із заявою, в якій повідомив про зміну місця свого проживання.

Таким чином, ризик переховування від органу досудового розслідування, суду, прокурором не доведено.

Щодо ризику вчинити інші кримінальні правопорушення, то слідчий суддя вважає зазначений ризик не аргументованим. Крадіжку, яку інкриміновано підозрюваному, було вчинено 08.04.2016 року, з того часу (за спливом більше трьох років) та станом на день розгляду клопотання відомості про вчинення ОСОБА_4 нових злочинів відсутні.

Надання прокурором підтвердження протилежного було б логічним та достатнім доказом існування зазначеного ризику.

З урахуванням викладеного вище, оскільки підставою для застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, указані в клопотанні ризики повністю спростовані в ході розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданого клопотання та в його задоволенні відмовляє у повному обсязі.

Оскільки 14.11.2019 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 191 КПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання підозрюваного слід негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Крім того, слід врахувати й наступне.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.04.2016 року обрано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці до 06.06.2016 року. Одночасно визначено ОСОБА_4 розмір застави в розмірі п`ятидесяти мінімальних заробітних плат, що у грошовому виразі складає 68900,00 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), на протязі строку дії ухвали на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира одержувач ТУДСА України в Житомирській області, код 26278626, МФО 820172, банк ДКС України, м. Київ, розрахунковий рахунок № 0277.

При цьому, слідчим суддею постановлено, що в разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання. З моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 підтвердили, що заставу, у визначеному розмірі, було сплачено та ОСОБА_4 було звільнено з-під варти.

Як передбачено ч. 3 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Таким чином, на час розгляду клопотання до ОСОБА_4 вже застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Застосування іншого запобіжного заходу до підозрюваного має здійснюватись в порядку ст. 200 КПК України. Проте, з клопотання про зміну запобіжного заходу сторона обвинувачення не звертається.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внесене в кримінальному провадженні №0004563 від 09.07.2016 року.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів, з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1