233 Справа № 219/2373/18
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
05 листопада 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 (відеоконференція),
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відеоконференція),
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (відеоконференція),
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка Донецької області, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
Справа підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.
Прокурор ОСОБА_5 просила призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України,
Захисник ОСОБА_7 просив повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з тим, що кваліфікація ч.3 ст. 187 КК України не відповідає фактичним обставинам викладеним в обвинувальному акті.
Захисник ОСОБА_6 , а також обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтримали думку захисника ОСОБА_7 щодо повернення обвинувального акту прокурору.
Вислухавши думку учасників судового засідання з приводу призначення справи до судового розгляду, суд прийшов до таких висновків.
Статтею 291 КПК України визначений вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору. Даною нормою закону не передбачено такої підстави для повернення обвинувального акту прокурору як фактичне оспорювання правової кваліфікації злочину.
До того ж зазначена захисником підстава не є предметом розгляду під час підготовчого судового засідання.
Тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити.
Тож підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України - відсутні, а тому слід призначити справу до судового розгляду у відкритому судому засіданні за участю обов`язкових її учасників.
Клопотання про виклик свідків, учасниками судового провадження заявлені не були.
Враховуючи відсутність заборон зазначених у ч.4 ст.314-1 КПК України, зважаючи на вік обвинуваченого ОСОБА_8 , не залежно від тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України, необхідно доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .
Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, нижня межа санкції якого перевищує п`ять років, необхідність доручення представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_9 відсутня.
Крім того прокурор ОСОБА_5 , надавши суду відповідні письмові клопотання, у підготовчому судовому засіданні просила продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки не перестали існувати обставини та ризики, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу останнім
Захисник ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора у зв`язку із його необгрунтованністю та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, такий як домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав свого захисника.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 , посилаючись на тривалі строки розгляду вказаного кримінального провадження, заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених, враховуючи його безпідставність, просили змінити на більш м`який, а саме домашній арешт, вважаючи, що такий захід буде достатнім для виконання покладених на обвинувачених судом обов`язків.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора та його вимоги, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2019 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 листопада 2019 року включно.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не завершено, строк тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчується 07 листопада 2019 року.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд вважає, що на час розгляду справи не зникли підстави вважати про існування ризиків, передбачених у ч. 2 ст.177 КПК України, а саме: що переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, бо ОСОБА_8 раніше вже скоював корисливі правопорушення, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності, але знову обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину та розуміючи і усвідомлюючи всю тяжкість обвинувачення, а також те, що за це йому може буде призначено покарання, пов`язане з позбавленням волі, все це, а також відсутність в нього стійких соціальних зв`язків, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_8 до зникнення та продовження вчинення кримінальних правопорушень, а також ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою надання ними недостовірних показів у суді, які на цей час не допитані.
Щодо питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , суд вважає, що на час розгляду справи не зникли підстави вважати про існування ризиків, передбачених у ч. 2 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_9 є мешканцем іншої області, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, та розуміючи і усвідомлюючи всю тяжкість обвинувачення, те що за це йому може буде призначено покарання пов`язане з позбавленням волі, що може спонукати обвинуваченого ОСОБА_9 до зникнення, а також ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою надання ними недостовірних показів у суді, і які на цей час не допитані.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.
Існуючи вищенаведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд оцінює у сукупності, а не окремо, унеможливлюють зміну обраного щодо обвинувачених запобіжного заходу на більш м`який, який, як і раніше так, і на зараз, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що підозрюваний (обвинувачений), у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (справа «Пірузян проти Вірменії»).
Тож зазначені та встановлені судом ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинувачених запобіжних заходів, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того обґрунтовуючи доцільність продовженняобвинуваченим виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, суд враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитись від слідства.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 07 листопада 2019 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинувачених, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання їх винними у його скоєнні; дані про осіб обвинувачених, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, зазначені у ч.2 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на строк шістдесят днів.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності зазначених ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , судом на теперішній час не встановлено.
З урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема із обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні злочину із застосуванням насильства, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.
Також суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання інших клопотань від учасників судового провадження не надходило.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд, -
У клопотанні захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 листопада 2019 року о 11 годині 00 хвилин в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157, корпус 2.
В судове засідання викликати прокурора, обвинувачених та їх захисників, потерпілих та їх представників, законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ..
Повідомити про час та місце судового розгляду відповідну службу у справах дітей та уповноважений підрозділ органів Національної поліції.
Доручити Костянтинівському МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, в строк до 15 листопада 2019 року, скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Одночасно повідомити, про час та місце розгляду справи у суді: уповноваженого представника органу з питань пробації та направити копію ухвали.
Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 03 січня 2020 року.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 03 січня 2020 року.
Обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Ухвала частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення, а особами які тримаються під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді