Справа № 728/2376/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/494/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000871 від 11 листопада 2019 року про арешт майна.

Накладено арешт на 34 патрони 16 калібру, 24 патрони 12 калібру, 3 гладкоствольні мисливські рушниці в чохлах, марки TОЗ 63 калібр 16мм № НОМЕР_1 , марки ТОЗ 63 калібр 16мм № НОМЕР_2 , марки MERKEZ, калібр 12мм № 8341, ніж в чохлі, 2 штанів, 2 куртки, 1 пару перчаток, 2 пари чобіт, ковдру, заборонивши будь-яким особам будь-яким способом користуватися та розпоряджатися вказаним майном, залишивши його на зберіганні у Бахмацькому ВП ГУНП в Чернігівській області.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя вказав, що з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, яке визнано речовими доказами, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, чи відчуження виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були подані апеляційні скарги аналогічні за своїм змістом та вимогами, в яких вони просять скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в накладенні арешту. В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначають, що доказів вчинення апелянтами кримінального правопорушення стороною обвинувачення надано не було, підозра у його вчиненні нікому не пред`являлася та відсутні дані про призначення стороною обвинувачення судових експертиз. Апелянти вважають, що обмеження їх права власності неспіврозмірне завданням кримінального судочинства. При цьому, посилаючись на судову практику вважають, що слідчий суддя не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти вимог поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що у провадженні СВ Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження №0000871 від 11 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.248 КК України.

Згідно з протоколом обшуку від 14 листопада 2019 року, в АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 34 патрони 16 калібру, 24 патрони 12 калібру, 3 гладкоствольні мисливські рушниці в чохлах, марки TОЗ 63 калібр 16мм № НОМЕР_1 , марки ТОЗ 63 калібр 16мм № НОМЕР_2 , марки MERKEZ, калібр 12мм № 8341, ніж в чохлі, 2 штанів, 2 куртки, 1 пару перчаток, 2 пари чобіт, ковдру.

Згідно з постановою слідчого від 15 листопада 2019 року, вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000871 та передані на зберігання до Бахмацького ВП.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження та в межах поданого слідчим клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речових доказів прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу, відчуження, знищення, приховання на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону, на думку апеляційного суду, дотримався.

З урахуванням зазначеного, рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання він з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000871 від 11 листопада 2019 року про арешт майна без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4