Справа №705/4006/17
1-кп/705/193/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

під головуванням судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000504 від 02.04.2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, менеджера з постачання ПП «Фенікс Агро», на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

з участю
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 02 квітня 2017 близько 15 години, керуючи автомобілем «Ореl-astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись на підйомі для заїзду на мостову розв`язку, яка знаходиться на 206 км + 581 м автодороги Київ - Одеса, зі сторони м. Одеса, порушуючи вимоги п. 2.3 (б), п.12.1 Правил дорожнього руху України (в редакції від 22.03.2017), був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснив з`їзд з проїзної частини на ліве узбіччя по ходу свого руху та керований ним автомобіль здійснив наїзд на бордюрний камінь, продовжуючи рух по технічній зоні проїзної частини, укріпленій травою. В результаті чого автомобіль «Ореl-astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , виїхав на проїзну частину, по якій здійснюється з`їзд з мостової розв`язки на автодорогу Київ - Одеса та здійснив наїзд на інспектора з дорожнього нагляду Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував під час виконання службових обов`язків, а саме здійснював оформлення дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «DAEWOO Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-7-01/246 від 07.04.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої тупої травми живота; верхніх та нижніх кінцівок; неповного розриву сигмовидної кишки; розриву брижі сліпої кишки; неповного розриву сечового міхура; множинних заочеревенних гематом, що ускладнились внутрішньочеревною кровотечею; закритого уламкового перелому верхньої третини діафізу лівої стегнової кістки; закритого підвертлюгового перелому правої стегнової кістки; закритого перелому середньої третини діафізу лівої променевої кістки та перелому дистальної третини діафізу лівої ліктьової кістки; травматичного та геморагічного шоку; забійної рани лівої лобної ділянки; множинних забоїв та саден тіла, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Згідно з висновком експерта № 4/1770 від 14.09.2017, у дорожній обстановці дії водія автомобіля «Ореl-astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Opel-astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , а саме вимог п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

По суті пред`явленого йому обвинувачення та заявленого до нього потерпілим цивільного позову обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, а також не визнає цивільний позов, заявлений до нього потерпілим.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_4 показав, що 2 квітня 2017 року він з сім`єю приїхав з міста Жашків. Коли його сім`я пішла додому, він зателефонував до ОСОБА_10 і в подальшому під`їхав за ним. Вони поговорили, після чого ОСОБА_10 сів у автомобіль до ОСОБА_4 і вони разом поїхали на Вінницьку трасу на заправку. Коли в подальшому під`їхали до розв`язки на автодорозі Київ-Одеса на повороті до села Піківець, ОСОБА_4 знизив швидкість перед підйомом і почав рухатись наверх направо. Це було приблизно о 15 годині. Рухався зі швидкістю приблизно 40 км за годину. З незрозумілих причин стався занос його автомобіля вліво і переднє ліве колесо ударилось у бордюр. Колесо вдарилось у бордюр навскоси. Його автомобіль викинуло на технічну зону і автомобіль поїхав прямо, вдарившись у перевернутий автомобіль Daewoo. Зокрема, в`їхав у капот вказаного автомобіля лівим переднім кутом. Після чого ОСОБА_4 виліз зі свого автомобіля через пасажирське сидіння і побачив в кюветі потерпілого ОСОБА_7 . Коли приїхала швидка допомога, ОСОБА_4 допоміг покласти ОСОБА_7 на носилки. Інша швидка допомога забрала самого ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Зазначив, що алкоголь того дня не вживав. Напередодні 1 квітня 2017 року до 20 години вжив 350 грам «самогону». До аварії його автомобіль був у технічно справному стані. Заїздом, на який він виїжджав перед аварією, до цього часто не користувався, але проблем із заїздом раніше не було. Вважає, що занос його автомобіля стався тому, що на проїжджій частині дороги була «мучка» та пилюка шириною приблизно 1 метр на краю проїжджої частини. Самої «мучки» він не бачив, але знав, що вона повинна бути. В тому місці, де його занесло, не було відбійника. Також зазначив, що він не бачив жодних попереджувальних знаків про те, що на автодорозі трапилась аварія, і не бачив поліцейського автомобіля. Останній він помітив лише тоді, коли вже вийшов зі свого автомобіля. Самого зіткнення він уникнути не міг, хоча і намагався гальмувати. Коли його освідували на стан алкогольного сп`яніння поліцейські, він з результатами не погодився і чек не підписав. Проте, погодився здати кров для проведення відповідного аналізу. Коли у нього брали кров в лікарні на аналіз, то свідків не було. З результатами огляду на стан сп`яніння не згоден. З приводу заявленого потерпілим позову зазначив, що його батьки перераховували гроші на лікування потерпілого на картку, дані якої були у соціальних мережах. Особисто він не мав можливості перерахувати кошти. Цивільний позов не визнає. Гроші батьки перераховували лише у зв`язку з людським фактором, так як ОСОБА_4 був за кермом і потерпілий отримав ушкодження. На його думку, аварія відбулась із-за того, що стан покриття дороги був поганим, так як була «мучка» та пилюка, із-за чого автомобіль втратив керованість, а також був відсутній відбійник. Просив визнати його невинуватим.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суд вважає, що його винуватість підтверджується такими доказами, які були дослідженні безпосередньо судом у судовому засіданні:

показаннями потерпілого та свідків:
-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що 2 квітня 2017 року він як інспектор дорожнього нагляду заступив на службу. З ним був напарник - ОСОБА_11 . В обідній час до них підійшла якась жінка і повідомила, що її підвозив п`яний чоловік, який пропонував інтимні послуги, і що зараз він на заправці. ОСОБА_7 з напарником вирішили подивитись на того чоловіка, проте, коли вони під`їжджали, водій, до якого вони мали намір підійти, на своєму автомобілі почав тікати по автодорозі в сторону Києва. ОСОБА_7 з напарником на службовому автомобілі почали наздоганяти втікача, увімкнувши на службовому автомобілі проблискові маяки. Доїхавши до повороту в сторону села Піківець, автомобіль який тікав, почав підйом на вказаний поворот на великій швидкості, проте не зміг в`їхати у поворот та перелетів на іншу смугу руху, де перевернувся і став боком, впершись у відбійник. Смуга руху, на якій зупинився автомобіль була призначена для з`їзду на автодорогу і руху в сторону Києва. ОСОБА_7 зупинив службовий автомобіль вище біля кругу з увімкненими проблисковими маяками і вони з ОСОБА_11 одразу побігли до автомобіля, який перевернувся, щоб дістати з нього водія. Службовий автомобіль не перекривав смугу руху, яка була призначена для заїзду з автодороги Київ-Одеса в сторону с.Піківець, і по якій в подальшому рухався на своєму автомобілі обвинувачений. Коли ОСОБА_7 зі своїм напарником почали оформлювати аварію, то ОСОБА_7 почув удар, розвернувся і побачив лише силует білого автомобіля, після чого нічого не пам`ятає. Що в момент зіткнення робив ОСОБА_11 , він не знає. Зазначив, що обвинувачений йому збитки не відшкодовував;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що 2 квітня 2017 року він з потерпілим ОСОБА_7 як співробітники поліції заступили на чергування на 201 км автодороги Київ-Одеса. Чергування мало тривати з 8 по 20 годину. В обідній час до них підійшла жінка, яка повідомила, що її підвозив п`яний водій. Тоді ОСОБА_11 з ОСОБА_7 під`їхали до сірого автомобіля Daewoo, який в цей час розпочав рух через суцільну лінію розмітки і поїхав в сторону міста Київ. Співробітники поліції включили проблискові маяки на своєму службовому автомобілі і почали наздоганяти автомобіль Daewoo та подавати сигнал, щоб водій зупинився, однак той не реагував. Про даний факт співробітники поліції повідомили чергову частину. На автодорозі Київ-Одеса автомобіль Daewoo почав повертати на поворот в сторону села Піківець, однак його занесло біля кругу і він перевернувся декілька раз. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 зупинили свій службовий автомобіль на «пятачку» біля круга, включивши проблискові маяки. ОСОБА_11 побіг до автомобіля, який перевернувся і стояв на правому боці, спираючись дном на відбійник з правої сторони, витягнув водія з автомобіля і почав з ним спілкуватись. Від водія було чути запах алкоголю і у нього була нерозбірлива вимова. Також водій не зміг продути «трубку». Працівники поліції зупиняли двох понятих, але відібрали у них лише номер телефону і вони поїхали. Коли ОСОБА_11 стояв біля передньої дверки автомобіля Daewoo, то ОСОБА_7 тримав перевернутий автомобіль за капот, щоб той не перекинувся. ОСОБА_9 - водій автомобіля Daewoo, стояв за 2 метри позаду від свого автомобіля. В цей час ОСОБА_11 помітив як автомобіль Опель білого кольору, який рухався на заїзді зі сторони автодороги Київ-Одеса, сконтактував з бордюром в тому місці, де був відсутній відбійник, та почав «летіти» в їхню сторону, де зіткнувся з ОСОБА_7 та, в подальшому, з автомобілем Daewoo. Після чого ОСОБА_7 на місці, де він до того стояв, не виявилось. ОСОБА_11 почав його шукати і виявив у рівчаку, та викликав швидку допомогу. ОСОБА_11 підійшов до обвинуваченого, який сидів за кермом, і запитав, чи не потрібна допомога, той сказав що потрібно, у зв`язку з чим свідок викликав ще один автомобіль швидкої медичної допомоги. При цьому від обвинуваченого було чути запах алкоголю і у нього з брови йшла кров. З ОСОБА_4 у автомобілі був ще один чоловік. Після ДТП ОСОБА_9 втік. На думку свідка, автомобіль Опель до ДТП рухався зі швидкістю 60-80 км за годину, хоча на тому заїзді потрібно було рухатись плавно на другій передачі. Із-за перевищення швидкості на тій ділянці багато дорожньо-транспортних пригод. Також, свідок зазначив, що на заїзді, яким рухався автомобіль Опель до ДТП, трохи сміття було лише в кінці заїзду і в такій кількості, як завжди;

-показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав, що 2 квітня 2017 року він на своєму автомобілі Daewoo спокійно їхав додому по трасі Київ-Одеса в сторону Києва. Коли повернув в сторону міста Умань на розвилці на село Піківець, то побачив проблискові маяки і повернув голову назад, і в цей час його автомобіль занесло і перекинуло на з`їзд на трасу в сторону міста Київ. З автомобіля його витягли двоє працівників поліції, які попросили у свідка документи, і той почав їх доставати, після чого виліз з автомобіля. В цей час побачив, як на нього їде білий автомобіль. Вказаний автомобіль він не роздивився. ОСОБА_9 відбіг, і почув удар, на місці стало багато пилюки, тому свідок злякався і пішов додому. Сам механізм удару і куди в`їхав білий автомобіль він не бачив;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що 2 квітня 2017 року в обідній час до нього заїхав ОСОБА_4 і повідомив, що придбав автомобіль Опель і зараз їде на заправку, запропонувавши свідкові поїхати з ним. Вони разом заїхали на заправку WOG на «клеверному» мосту, після чого з`їхали під міст і почали рух в напрямку міста Києва по автодорозі Київ-Одеса. Коли почали поворот направо на підйом, то свідок в цей час переписувався по Viber. Рухаючись на підйом ОСОБА_4 зменшив швидкість та рухався з швидкістю 40-50 км за годину. Свідок зазначив, що попросив ОСОБА_4 , коли вони рухались на підйом, зменшити швидкість, так як вони можуть на «вписатись» у поворот. Потім свідок почув звук гальмування і автомобіль ОСОБА_4 лівим колесом наїхав на бордюр. Автомобіль після наїзду на бордюр підкинуло і він «вилетів» на дорогу, яка була з`їздом зі сторони с.Піківець в сторону міста Київ, і на якій стояв на боку автомобіль Daewoo. Автомобіль ОСОБА_4 наїхав на поліцейського, який там стояв;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав, що займає посаду виконроба філії «Уманська ДЕД», і їхня організація займається ремонтом доріг, у тому числі на розв`язці, де відбулось ДТП. Станом на 2 квітня 2017 року на підйомі частково були відсутні відбійники у зв`язку з їх пошкодженням, і для їх відновлення не було необхідних елементів. На час ДТП покриття дороги було чистим, ям не було, пилюка руху не заважала;

письмовими доказами:

-даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 2 квітня 2017 року з додатками у вигляді схеми ДТП та фототаблиці, в яких зафіксовано місце розташування автомобілів «Opel» та «Daweoo» після ДТП, сліди гальмування на покритті дороги. Дані протоколу не містять посилання на забруднення асфальтобетонного покриття дороги чи про наявність на дорозі сторонніх предметів (т.2 а.с.1-14).

-висновком експерта №05-7-01/246 від 7 квітня 2017 року, складеного за результатами проведеної судово-медичної експертизи, згідно якого у ОСОБА_7 , 1984 р.н., виявлено: політравма: закрита тупа травма живота, верхніх та нижніх кінцівок; неповний розрив сигмовидної кишки; розрив брижі сигмовидної кишки; розрив брижі сліпої кишки; неповний розрив сечового міхура, множинні заочеревинні гематоми, що ускладнились внутрішньочеревною кровотечею; закритий уламковий перелом верхньої третини діалізу лівої стегнової кістки; закритий підвертлюговий перелом правої стегнової кістки; закритий перелом середньої третини діалізу лівої променевої кістки та перелом дистальної третини діалізу лівої ліктьової кістки, травматичний та геморагічний шок, забійна рана лівої лобної ділянки, множинні забої та садна тіла. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в час та при обставинах, вказаних у постанові та медичній карті і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя (т.2 а.с.18-21);

-висновком експерта №4/1015 від 25.05.2017 року, складеного за результатами проведеної судової експертизи технічного стану транспортного засобу, згідно якого до моменту ДТП деталі рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля «Opel-astra» д.н.з. НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані (т.2 а.с.23-30);

-даними протоколів проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 22.06.2017 року (т.2 а.с.52-58), свідка ОСОБА_10 від 22.07.2017 року (т.2 а.с.59-63), підозрюваного ОСОБА_4 від 24.07.2017 року (т.2 а.с.64-70), свідка ОСОБА_9 від 25.07.2017 року (т.2 а.с.71-75), в яких зафіксовано напрямок руху автомобіля Opel astra під керуванням ОСОБА_4 до моменту зіткнення;

-даними протоколів огляду транспортних засобів Opel astra від 03.04.2017 року (т.2 а.с.76-78) та Daewoo від 03.04.2017 року (т.2 а.с.79-81), в яких зафіксовано механічні пошкодження, наявні у вказаних автомобілів після дорожньо-транспортної пригоди;

-висновком експерта №4/1770 від 14.09.2017 року, складеного за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, згідно якого до моменту ДТП деталі ходової частини автомобіля «Opel-astra» д.н.з. НОМЕР_1 перебували в працездатному (робочому) стані. В дорожній обстановці, що склалась, водій автомобіля «Opel-astra» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «Opel-astra» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються ознаки невідповідності вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП (т.2 а.с.86-88).

При ухваленні вироку суд не враховує показання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були допитані у судовому засіданні за клопотанням прокурора, так як їхні показання стосуються виключно дій, які проводились потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_11 для встановлення стану алкогольного сп`яніння свідка ОСОБА_9 . Безпосередніми свідками подій, зазначених у обвинуваченні, вказані свідки не були і не надали доказової інформації, яка стосується обвинувачення.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши та оцінивши з точки зору належності, допустимості письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При цьому суд вважає, що у судовому засіданні не доведено факт перебування обвинуваченого ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ним кримінального правопорушення, про що було зазначено у пред`явленому ОСОБА_4 обвинуваченні.

Суд виходить з того, що порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів врегульовано Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Прокурором у судовому засіданні було надано суду роздруковані результати тестування на алкоголь від 02.04.2017 року (т.2 а.с.15), в якому зазначено, що особою, яку тестують, є ОСОБА_4 , а особою, яка тестує, є ОСОБА_15 . Результат тесту 1,54%. Місцем проведення тесту зазначено Уманську міську лікарню. Ким саме являється ОСОБА_15 , тобто особа, яка згідно результатів тестування проводила таке тестування, у результатах тестування не вказано. Підпис особи, яку тестували, також відсутній, тому суд не може взяти такі результати тестування як доказ.

Прокурором суду надано копію (а не оригінал чи дублікат, що передбачено КПК України), Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції №0752/48, згідно якого було оглянуто ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У Акті вказано, що документом, що посвідчує обстежувану особу є паспорт НОМЕР_3 .

Проте, обвинувачений ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними паспорта серії НОМЕР_4 , виданого 2 грудня 2014 року, копію якого також надав прокурор суду в ході судового розгляду.

Тобто, суду надано копію Акту медичного огляду, який не стосується обвинуваченого, так як ні дата народження, ні серія та номер паспорта особи, що оглядалась, зазначені у Акті медичного огляду, не співпадають з даними обвинуваченого та його паспорта.

Також, суд звертає увагу на те, що у Акті медичного огляду наявні ряд виправлень, у тому числі щодо дати та часу його заповнення, які взагалі не оговорені і не засвідчені належним чином.

Крім того, згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Такий Висновок, який є документом, що засвідчує наявність чи відсутність у особи стану алкогольного сп`яніння, стороною обвинувачення суду не надано.

Враховуючи те, що обвинувачений заперечує ту обставину, що під час ДТП, яка мала місце 2 квітня 2017 року, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, а сторона обвинувачення не надала суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували таку обставину, тому суд вважає за неможливе зазначати у обвинуваченні, яке суд вважає доведеним, про перебування обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, і, відповідно, визнавати таку обставину, як обтяжуючу при визначенні покарання обвинуваченому.

При цьому, суд відхиляє посилання сторони захисту на те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Так, захисник ОСОБА_6 , зазначаючи про невинуватість ОСОБА_4 посилався на те, що експертною установою при проведенні комплексної експертизи технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи №4/1770 від 14.09.2017 року: не вивчалося та не досліджувалося питання, що стосується моменту виникнення небезпеки та перешкоди для руху у водія ОСОБА_4 ; була відсутня інформація про швидкість транспортного засобу під управлінням ОСОБА_4 в різні моменти розвитку ДТП; була відсутня інформація про швидкість транспортного засобу під управлінням ОСОБА_4 з урахуванням пошкоджень, які він отримав при зіткненні; була відсутня інформація про те, чи мав ОСОБА_4 технічну можливість запобігти наїзду на ОСОБА_7 з моменту виникнення небезпеки для руху або з моменту виявлення перешкоди для руху; була відсутня інформація про те, чим мав ОСОБА_4 технічну можливість шляхом екстреного гальмування зупинити транспортний засіб з моменту виникнення небезпеки для руху, не доїжджаючи до потерпілого ОСОБА_7 ; в експертному висновку відсутня інформація про наявність дорожніх знаків і розміток у районі ДТП, видимість і оглядовість дороги з місця водія, а в умовах обмеженої видимості, що наявна у даному випадку видимість перешкоди. Також, як зазначив захисник, експертом не було враховано розміри протекторів шин транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 , поперечний ухил проїзної частини дороги, на якій трапилось ДТП, відсутність металевого відбійника на ділянці дороги, де сталась ДТП, а також нашарування на проїзній частині будівельного бруду, щебеню та гравію, відсутність попереджувальних та обмежувальних знаків. Тому, на думку захисника, такий висновок є неналежним і недопустимим доказом, який не може братись до уваги судом при ухваленні рішення, а дії водія ОСОБА_4 в даній дорожній ситуації ніяким чином не залежали від його волі, оскільки небезпека для руху його транспортного засобу виникла після наїзду на бордюрний камінь та пошкодження ходової частини автомобіля.

Суд вважає, що у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 не дотримався вимог п. 2.3 (б), п.12.1 Правил дорожнього руху України (в редакції від 22.03.2017), був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода. Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 який знав достовірно характеристики заїзду на розв`язку автодоріг, так як раніше, з його слів, вже користувався таким заїздом, повинен був врахувати, що заїзд характеризується крутим поворотом і відповідним нахилом, тому водій, повинен був вибрати таку швидкість, яка б забезпечила безпечне керування транспортним засобом та можливість зупинити транспортний засіб в разі виявлення перешкоди для руху. Таких вимог обвинувачений не дотримався, що призвело до наїзду на перешкоду у вигляді бордюрного каменю та подальшого наїзду автомобіля під керування обвинуваченого на потерпілого. Суд вважає, що вихідних даних, які були надані експерту для дослідження, цілком достатньо для надання висновку, а ті дані, які на думку захисника не були враховані експертом, не мають значення для визначення невідповідності дій обвинуваченого вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України в даній конкретній ситуації. При цьому, на вибір безпечної швидкості руху не впливає відсутність металевого відбійника на певному відрізку автодороги, або ж попереджувальних чи обмежувальних дорожніх знаків.

Посилання захисника на те, що на проїзній частині був будівельний бруд, щебінь та гравій, що могло призвести до дорожньо-транспортної пригоди, жодним доказом не підтверджено. Зокрема про відсутність будь-яких перешкод для руху свідчать дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, проведеного безпосередньо після ДТП, та фототаблиці до такого огляду.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та в наркологічному відділенні не перебуває.

Також суд враховує досудову доповідь, складену старшим інспектором Уманського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_16 20.03.2018 року, в якій інспектор зазначила, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній, а ризик небезпеки ОСОБА_4 для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький. Також зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі не може становити небезпеку для суспільства (т.1 а.с. 176-178).

Обставиною, що пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , на думку суду є наявність на утриманні у обвинуваченого двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання для ОСОБА_4 , судом не встановлено. Як зазначив суд вище стороною обвинувачення не доведено факт перебування ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, тому суд не вбачає такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, наслідки, які настали в результаті кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, які передбачені санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, так як обвинувачений у вчиненому злочині не розкаявся, свою вину не визнав, заподіяну потерпілому майнову та немайнову шкоду не відшкодував, не дивлячись на те, що в результаті кримінального правопорушення потерпілий отримав інвалідність та змушений був залишити місце проходження служби.

Під час судового провадження потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому позивач просить стягнути з обвинуваченого на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 239022,91 грн, моральну шкоду в розмірі 150000 гривень та витрати за надання правової допомоги згідно з квитанціями, які будуть надані в судовому засіданні. В судовому засіданні потерпілим було надано квитанцію б/н до прибуткового касового ордера від 04.02.2019 року, згідно якого адвокатом ОСОБА_8 прийнята від ОСОБА_7 на підставі угоди про надання правової допомоги сума 10000 гривень (т.2 а.с.211).

Суд, дослідивши позовну заяву та докази, якими вона обґрунтовується, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Зокрема, суд враховує, що позивачем додано до позовної заяви документи, які лише частково підтверджують понесені позивачем матеріальні витрати, пов`язані з його лікуванням внаслідок отримання тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди 2 квітня 2017 року.

Так, суд бере до уваги як доказ понесених позивачем витрат на лікування такі документи:

-довідку №7/4249 від 24 липня 2017 року, згідно якої ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» у відділенні травматології з 3 квітня 2017 року по 14 червня 2017 року, і загальна сума коштів на лікування ОСОБА_7 складає 88227,76 грн. (т.1 а.с.57). Вказана сума витрат підтверджується Розрахунком вартості лікування хворого за оплату (т.1 а.с.60-62);

-довідку №7/4433 від 31 липня 2017 року, згідно якої ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» у відділенні травматології з 24 липня 2017 року по 28 липня 2017 року, і загальна сума коштів на лікування ОСОБА_7 складає 2100,60 грн. (т.1 а.с.58). Вказана сума витрат підтверджується Розрахунком вартості лікування хворого за оплату (т.1 а.с.74);

-рахунок-фактуру №В-00000085 від 14 квітня 2017 року на придбання набору металоконструкцій для апарату зовнішньої фіксації на суму 1800 гривень (т.1 а.с.73);

-товарний чек №ВМ-1105-004 від 11 травня 2017 року за придбання виробів медичного призначення для передпліччя на суму 13500 гривень (т.1 а.с.75);

-витратну накладну №6068 від 7 червня 2017 року на придбання бандажу на колінний суглоб на суму 1097,26 грн (т.1 а.с.75);

-товарний чек №ЛВ-0404-001 від 4 квітня 2017 року за придбання виробів медичного призначення для стегна на суму 17900 гривень (т.1 а.с.76);

-товарний чек №ЛВ-0404-002 від 4 квітня 2017 року за придбання виробів медичного призначення для стегна на суму 17500 гривень (т.1 а.с.77);

-рахунок на оплату по замовленню №ЗД000001909 від 21 квітня 2017 року на придбання наборів пов`язок на суму 16794,40 грн (т.1 а.с.80).

Тобто, суд вважає, що позивачем доведено розмір матеріальних витрат, понесених ним у зв`язку з лікуванням, на загальну суму 158920 грн 02 копійки.

В іншій частині позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити так як суд не може взяти до уваги як належні наступні докази:

-замовлення на надання медичної допомоги (т.1 а.с.56), так як вказане замовлення свідчить лише про намір отримати медичну допомогу, проте не надано документи, які б свідчили про фактичне отримання послуг та їх оплату;

-фіскальні чеки (т.1 а.с.63-72), так як у них відсутня інформація про кінцевого споживача, а також не додано докази того, що придбані ліки та інші товари були використанні для лікування потерпілого;

-рахунок на оплату по замовленню №МТ170606-04 від 6 червня 2017 року (т.1 а.с.78), так як покупцем зазначено приватну особу ОСОБА_7 , тобто не потерпілого;

-товарні чеки (т.1 а.с.79, 81, 83), які не містять в собі інформації про споживача;

-чек магазину салону « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та заяву на переказ (т.1 а.с.82), так як чек не містить інформації про споживача, а заява про переказ коштів містить інформацію лише про переказ коштів від імені ОСОБА_17 на користь ОСОБА_18 , без посилання на призначення платежу, яке б стосувалось лікування потерпілого.

Щодо наявності підстав для задоволення моральної шкоди, суд виходить з того, що потерпілому в результаті кримінального правопорушення дійсно завдано моральних та фізичних страждань, які призвели до тривалого лікування потерпілого, з необхідністю багатьох операцій, заподіяння йому психологічних травм. Фактично потерпілий тривалий час був обмежений у спілкуванні з рідними, близькими, та позбавлений можливості вести звичний спосіб життя. З 27 грудня 2017 року потерпілому встановлена друга група інвалідності, причиною якої є травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №875668 (т.2 а.с.210).

З урахування зазначеного, суд вважає, що заявлена потерпілим сума відшкодувань за завдану йому моральну шкоду в розмірі 150000 гривень цілком відповідає понесеним потерпілим моральним стражданням, тому в цій частині позов також підлягає до задоволення.

Позовна вимога про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат за надання правової допомоги задоволенню не підлягає, так як порядок розподілу та стягнення процесуальних витрат, понесених під час кримінального провадження, регламентовано у Главі 8 КПК України, а не шляхом заявлення цивільного позову.

При вирішенні питання про задоволення позову, суд не може взяти до уваги як доказ часткового відшкодування обвинуваченим витрат, понесених потерпілим на лікування, надані стороною захисту платіжне доручення від 9 квітня 2017 року на суму 10000 гривень (т.2 а.с.212) та дублікат квитанції від 6 квітня 2017 року на суму 10000 гривень (т.2 а.с.213), так як вказані документи підтверджують платежі від імені ОСОБА_19 на користь ОСОБА_20 . При цьому, відсутні докази того, що вказані кошти дійсно пішли на користь потерпілого і були сплачені від імені обвинуваченого.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 4 квітня 2017 року було накладено арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Opel-astra», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , а ухвалою слідчого судді від 21 серпня 2017 року накладено арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа: 66,7 кв.м, житлова площа 39,1 кв.м, матеріали стін: цегла, технічний опис майна: квартира трикімнатна.

Враховуючи те, що суд частково задовольнив позовні вимоги потерпілого, тому суд вважає, що підстав для скасування арешту, накладеного на майно обвинуваченого, на даний час немає з метою забезпечення цивільного позову.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертиз №4/1015 від 25 травня 2017 року в сумі 1979 гривень 20 копійок, №19/12-1/105-14-2/24-СЕ/17 від 18.08.2017 року в сумі 4948 гривень, №4/1770 від 14.09.2017 року в сумі 790 гривень 96 копійок, на загальну суму 7718 гривень 16 копійок, підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.

Суд вважає, що потерпілим не надано суду достатніх доказів понесених ним витрат на правову допомогу. Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Тобто, Законом визначено, що правова допомога повинна надаватись згідно договору про правову допомогу.

Як вже зазначив суд вище, в судовому засіданні потерпілим було надано квитанцію б/н до прибуткового касового ордера від 04.02.2019 року, згідно якого адвокатом ОСОБА_8 прийнято від ОСОБА_7 на підставі угоди про надання правової допомоги сума 10000 гривень (т.2 а.с.211).

Проте, потерпілим та його представником суду було надано Договір про надання правової допомоги в адміністративному провадженні від 25 травня 2017 року (т.1 а.с.85), з якого вбачається, що адвокат ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладали між собою Договір, згідно якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу при участі у адміністративному провадженні щодо ОСОБА_4 , використовувати передбачені у КУпАП та в інших законодавчих актах засоби, способи і методи захисту з метою з`ясування об`єктивних обставин справи. Тобто, наданий суду Договір не стосується кримінального провадження, а стосується адміністративного провадження в порядку , визначеному Кодексом України про адміністративне правопорушення. Тобто, потерпілий та його представник не надали суду доказів укладення письмового Договору про надання правової допомоги саме у кримінальному провадженні, наявність якого є обов`язковою згідно ч.2 ст.120 КПК України, а також не надали розрахунку, з чого саме складались витрати на правову допомогу.

Тому суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу.

Долю речових доказів суд вирішує наступним чином:

-тягу стабілізатора переднього правого колеса, тягу стабілізатора переднього лівого колеса, лівий передній важіль підвіски автомобіля «Opel-astra» р.н. НОМЕР_1 , які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Уманського ВП ГУНП в Черкаській області слід повернути обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю;

-праве та ліве взуття (пару туфель), які згідно постанови слідчого від 03.04.2017 року повинні були бути передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Уманського ВП ГУНП в Черкаській області слід повернути потерпілому ОСОБА_7 за належністю;

-DVD+R диск «Artex» 4,7 Gb 120 min, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, що залишились у прокурора, та який не надавався для огляду у судовому засіданні слід залишити при матеріалах кримінального провадження, що залишились у прокурора;

-автомобіль «Daewoo T13110» , д.н.з. НОМЕР_2 , який зберігається на території Уманського ВП ГУНП в Черкаській області слід повернути ОСОБА_9 за належністю.

На час ухвалення вироку щодо обвинуваченого запобіжний захід застосовано не було, клопотання про застосування запобіжного заходу сторони кримінального провадження не подавали.

Строк відбування покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання, а строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з моменту відбуття основного покарання.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 кошти в сумі 158920 гривень 02 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та кошти в сумі 150000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертиз №4/1015 від 25 травня 2017 року в сумі 1979 гривень 20 копійок, №19/12-1/105-14-2/24-СЕ/17 від 18.08.2017 року в сумі 4948 гривень, №4/1770 від 14.09.2017 року в сумі 790 гривень 96 копійок, на загальну суму 7718 гривень 16 копійок - стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази:

-тягу стабілізатора переднього правого колеса, тягу стабілізатора переднього лівого колеса, лівий передній важіль підвіски автомобіля «Opel-astra» р.н. НОМЕР_1 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю;

-праве та ліве взуття (пару туфель) повернути потерпілому ОСОБА_7 за належністю;

-DVD+R диск «Artex» 4,7 Gb 120 min залишити при матеріалах кримінального провадження, що залишились у прокурора;

-автомобіль «Daewoo T13110» , д.н.з. НОМЕР_2 повернути ОСОБА_9 за належністю.

Арешти, накладені ухвалою слідчого судді від 4 квітня 2017 року на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Opel-astra», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , та ухвалою слідчого судді від 21 серпня 2017 року на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа: 66,7 кв.м, житлова площа 39,1 кв.м, матеріали стін: цегла, технічний опис майна: квартира трикімнатна - залишити без змін для забезпечення цивільного позову, часткового задоволеного судом даним вироком.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий-суддя ОСОБА_1