Справа № 952/835/19
Провадження № 1-кс/952/224/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.11.2019 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000086 від 01.08.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна, в якому вказано, що досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до ЄРДС за № 0000086 від 01.08.2019 за ч.1 ст. 366 КК України встановлено, що 18.03.2019 р. сесією Зачепилівської селищної ради прийнято рішення № 948 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства членам ФГ «Нива», відповідно до якого восьми членам цього фермерського господарства надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки розміром 45,1 га з кадастровим номером :01:000:0158 у власність у рівних частках орієнтовно розміром 4,1 га, що відповідає розміру земельної частки (паю), визначених для членів сільськогосподарських підприємств по Зачепилівській селищній раді.

Вказана земельна ділянка перебувала у постійному користуванні ФГ «Нива» на підставі державного акту серії В з номером №047981, виданого виконавчим комітетом Зачепилівської районної ради від 08.09.1992 р.

Рішення про розпаювання земель фермерського господарства прийнято на загальних зборах членів ФГ «Нива» від 08.02.2019 р.. вартість земельної ділянки складає 1500185 грн.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Частина 1,3 ст. 3 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачає, що членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень установчого документа фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). Для цілей цього Закону до членів сім`ї та родичів голови фермерського господарства відносяться дружина (чоловік), батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок, рідні та двоюрідні брати та сестри, дядько, тітка, племінники як голови фермерського господарства, так і його дружини (її чоловіка), а також особи, які перебувають у родинних стосунках першого ступеня споріднення з усіма вищезазначеними членами сім`ї та родичами (батьки такої особи та батьки чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти).
Вивченням документів, доручених до рішення сесії селищної ради, встановлено, що ні постійна комісія з питань управління об`єктами спільної власності, ні депутатами селищної ради безпосередньо на пленарному засіданні питання перебування членів фермерського господарства у родинних відносинах не з`ясовувалося.
Хоча ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до членів сім`ї та родичів голови фермерського господарства не належать.
Відповідно до ст. 15, ст. 27 ЗУ «Про фермерське господарство», фермерські господарства, у власності яких є земельні ділянки, надані їм для ведення фермерського господарства відповідно до закону, зобов`язані, зокрема, сплачувати податки та збори; трудові відносини у фермерському господарстві базуються на основі праці його членів. У разі виробничої потреби фермерське господарство має право залучати до роботи в ньому інших громадян за трудовим договором (контрактом). Видача трудових книжок членам фермерського господарства і громадянам, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), та їх ведення здійснюються відповідно до законодавства України про працю.
Встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 постійно проживають в м. Києві, у зв`язку з чим не могли особисто брати ні участь у загальних зборах членів фермерського господарства від 08.02.2019 р., ні в спільному веденні фермерського господарства.

Крім того, ОСОБА_5 не могла здійснювати трудову діяльність внаслідок похилого віку їй 83 роки.

Вивченням інформації, наданої територіальним підрозділом державної фіскальної служби встановлено, що упродовж 2016-2019 рр. заробітну плату в ФГ «Нива» отримував лише ОСОБА_8 , інші члени фермерського господарства або працювали в інших підприємствах, установах, організаціях, або були безробітними.

В клопотанні також зазначено, що ОСОБА_8 паралельно з роботою в ФГ «Нива» працював в ТОВ «АБУ Менеджмент» (2016-2017 рр. ), розташованому в м. Києві по вул. Гоголєвська, 43а, к.2, та ТОВ «Муравей Трансбуд» (2017-2019 рр.), розташованому в м. Києві по вул. В. Хвойки, 18/14, офіс 326.

Відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня2008 р. переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Проте, ФГ «Нива» не здійснено вказане переоформлення до цих пір, і з метою збереження земельної ділянки, включено до членів господарства саме таку кількість осіб, яка надасть змогу розпаювати всі 45,1 га земель.

Таким чином з системного аналізу норм законодавства про фермерське господарство випливає, що для отримання у власність (розпаювання) земель фермерського господарства необхідно, щоб його члени були родичами або членами сім`ї голови, здійснювали спільну трудову діяльність, отримували заробітну плату та сплачували з неї податки.

В даному випадку, вказані норми не дотримані. Проте, посадовими особами та депутати Зачепилівської селищної ради внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх обов`язків вищезазначені факти при винесенні рішення №984 від 18.03.2019 р. не перевірені.

Згідно ст. 141 п. «в» Земельного Кодексу України передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою в тому числі припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

08.11.2019 р. винесено постанову про визнання речовим доказом земельної ділянки розміром 45.1 га з кадастровим номером :01:000:0158.

В клопотанні старшого слідчого СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженому із прокурором Зачепилівського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , ставиться питання про накладення арешту на земельну ділянку розміром 45.1 га з кадастровим номером :01:000:0158, оскільки є всі підстави вважати, що посадові особи ФГ «Нива» можуть розділити вказані земельні ділянки та у подальшому здійснити їх відчуження, а оскільки вказана земельна ділянка є речовим доказом вона в подальшому може бути використана як доказ обставин, встановлення яких має значення для розслідування даного кримінального правопорушення.
В судове засідання старший слідчий СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та оцінивши докази, приходить до наступного.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що земельна ділянка розміром 45.1 га з кадастровим номером :01:000:0158, являється речовим доказом вчинення службового підроблення, тобто є матеріальним об`єктом, який містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе значення для встановлення істини у справі.
Таким чином, на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність накладення арешту на майно, оскільки незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000086 від 01.08.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на речовий доказ - земельну ділянку розміром 45,1 га з кадастровим номером :01:000:0158 та заборонити вчиняти всім без виключення суб`єктам державної реєстрації права на майно, державним реєстраторам прав на майно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, нотаріусам, особам на яких покладаються функції державного реєстру, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, щодо набуття, зміни або припинення права власності, розпорядження та користування відносно вказаної земельної ділянки.

Копію ухвали направити до Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області та Зачепилівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1