Справа № 401/2884/18;
Провадження № 1-кп/401/79/19
УХВАЛА

05 грудня 2019 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001750 від 11 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ознаками злочинів, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001750 від 11 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ознаками злочинів, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ухвали суду від 03 липня 2019 року у кримінальному провадженні призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні Дніпропетровської обласної ради.

Станом на 05 грудня 2019 року експертизу не проведено.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 днів, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, закінчується 08 грудня 2019 року, а розгляд справи ще не закінчено, триває проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. В обґрунтуванні клопотання посилається на те, що є наявні ризики передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_6 вчинив злочини, один з яких є умисним тяжким злочином, відповідальність за який відповідно до ч.2 ст.186 КК України передбачено виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Крім того, злочини вчинено в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, тому він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які викривають його у вчинених злочинах. ОСОБА_6 раніше судимий за злочини проти власності, має не зняту та не погашену судимість, є умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив два умисні злочини, що підтверджують наявність ризику продовження злочинної діяльності. В зв`язку з чим, менш м`які види запобіжних заходів не доцільно застосовувати.

Потерпіла ОСОБА_4 віднесла дане клопотання на розсуд суду.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти даного клопотання, оскільки вважає, що ризики, які існували на час обрання міри запобіжного заходу відпали, докази у справі всі дослідженні, а тому можливо до обвинуваченого застосувати більш м`який вид запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Судом встановлено, що обвинуваченому ставиться у провину вчинення тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, будучи умовно-достроковим звільненим з місць позбавлення волі. Ризики, передбачені п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які мали місце на час обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не змінилися та не відпали, що свідчить про його суспільну небезпечність.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З метою запобігання вказаних ризиків, переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, впливу на потерпілих та свідків, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летелье проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, мається лі суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.
Керуючись: ст. ст. 2, 7, 22, 26, 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199, 205, 331, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, який обраховувати з 05 грудня 2019 року по 02 лютого 2020 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1