ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/199/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

його захисника - ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 11-cc/817/199/19 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12.09.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 . Строк дії ухвали встановлено до 23 год. 59 хв. 18 жовтня 2019 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та затосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту.

Мотивує скаргу невідповідністю висновків слідчого судді викладеним у рішенні фактичним обставинам провадження та їх суперечність вимогам КПК України.

Посилається на те, що загальною підставою застосування будь якого засобу примусу, у тому числі і тримання під вартою, є фактичні дані, які свідчать про неналежну поведінку субєкта кримінального процесу чи можливість такої поведнки. При цьому зазначає, що переконання про можливість належної повдінки особи до якої застосовується запобіжний захід повинно грунтуватись на даних, які свідчать про реальний намір такої особи вчинити дії з метою попередження яких застосовується запобіжний захід.

Акцентує увагу колегії суддів на практиці Європейського суд з прав людини щодо йморвіності втечі підозрюваного та його переховування від органів досудового розслідування, яка не може оцінювюватись лише на основі покарання, що загрожує особі, оскільки при цьому враховуються і інші релевантні обставини, які або можуть підтвердити можливість втечі або можуть зробити її незначною. На пітвердження чого наводить рішення ЄСПЛ у справах: Летельє проти Франції, Манчур проти Туреччини, Мамедова проти Росії.

Вказує на відсутність доказів, які б свідчили про переховуванння ОСОБА_6 від органів досудового розслідування чи суду та недоведеність ризику можливого вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що обгрунтовує практикою ЄСПЛ, зокрема, посилається на рішення у справі Манчіні проти Італії в якому йдеться про те, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 параграфу 1(с) Конвенції. У звязку з чим, на його думку, домашній арешт позбавить можливості підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати даному провадженню та із покладенням обовязку повністю утримуватись від спілкування з іншими особами зможе реалізувати цілі та засоби постановлені при розслідуванні вказаного злочину .

Крім того зазначає, що злочин, який інкримінується його підзахисному, не спрямований проти життя та здоровя особи, в розшуку він не перебував, вину визнає, щиро кається, виховує доньку, має онуків, тобто має міцні соціальні звязки та постійне місце проживання.

Посилається на те, що з моменту тримання під вартою підозрюваного погіршився його стан здоровя, лікування потребує значних коштів, а тому просить відмовити у застосуванні найсуворішого виду запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України за наступних обставин: 18 липня 2019 року коло 13 год. 30 хв. підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 та переконавшись що за ним ніхто не слідкує та його дії не будуть помічені іншими осбоами, він умисно, застосовуючи металевий предмет(фомку) пошкодив вхідні двері вказаної квартири, таким чином проник у приміщення вказаної квартири та таємно, з корисливих мотивів викрав 6 чоловічих годонники, 2 жіночі годинники, колекцію престижного набору колекційних монет на загальну суму 7200 грн.

18.07.2019 року відомості по даному факту були внесені до ЄРДР за № 0002102 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України. 19.07.2019 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні таємного викрадення чужого майна, вчиненому повторно, з проникненням у житло.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя визнав доведеним: існування обгрунтованої підозри ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, перевіривши представлені органом досудового докази, яким надав вірну правову оцінку, а також існування обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення не зменшилися та продовжують існувати, при цьому виходив з того, що злочин, у скоєнні якого він підозрюється відноситься до категорії тяжких, покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним - у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, наявності непогашеної судимості, відсутності постійного джерела доходу, місця роботи, врахував його майновий стан, вік та стан здоровя , встановивши обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та прийшов до вірного висновку про доцільність подальшого тримання підозрюваного під вартою. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді та не вбачає підстав для застосування до нього більш мякого запобіжного заходу. При цьому доводи апелянта про те, що більш мякий зможе забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються вищенаведеними обставинами.

В зв"язку з чим, в задоволенні апеляційної скарги захисника підозрюваного слід відмовити, а ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 182, 183, 193,404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного відхилити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12.09.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи