Справа № 645/6484/18
Провадження № 1-кс/645/2227/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву потерпілого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 від участі з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

17 липня 2019 року потерпілим ОСОБА_4 було подано заяву про відвід головуючому по справі судді ОСОБА_5 . В обґрунтування заяви потерпілий ОСОБА_4 посилався на те, що 04.06.2019 року обвинувачений ОСОБА_6 в четвертий раз проігнорував явку в суд та суддя постановив ухвалу про привід обвинуваченого в судове засідання на 16.07.2019 року на 11-30 годин, при цьому суддя ОСОБА_5 відмовив йому в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 в зв`язку з його систематичними неявками. Так, обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження неодноразово, без поважних причин не з`являвся в судові засідання, що призводить до затягування розгляду справи в розумні процесуальні строки та сприяє відкладенню судового засідання, що в свою чергу почало викликати недовіру судді ОСОБА_5 з причин відсутності належного судового контролю та відсутності незалежності. Вказував, що судове засідання по справі було призначено на 16 липня 2019 року та щоб з`явитись в призначений час він був вимушений змінювати свої плани, узгоджувати їх зі своєю родиною, на роботі, однак прийшовши до суду йому було повідомлено, що суддя перебуває в відпустці та засідання не відбудеться, проте його про це своєчасно не було проінформовано. Так, ОСОБА_6 вп`яте проігнорував явку в суд, ніяких законних заходів до нього не було та не буде прийнято, таким чином, вищевказані обставини викликають сумніви в неупередженості судді при розгляді даного кримінального провадження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2019 року суддею визначено ОСОБА_1 (для розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_5 ).
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 просив задовольнити заявлений відвід судді, посилаючись на обставини викладені в його заяві.

Присутня в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала заявлений відвід безпідставним, необґрунтованим і просила відмовити в його задоволенні.
При вирішенні питання про відвід суддя ОСОБА_5 пояснення не надавав, просив розглядати заяву про відвід за його відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, потерпілого, дослідивши доводи заявленого відводу, приходить до наступного.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з вимогами статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Тобто, довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте, як законне та справедливе.
Нормами ст. 75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Дані, які б свідчили про наявність перелічених підстав для відводу, окрім їх зазначення в заявленому відводі, на думку суду відсутні.

Як зазначив Європейський суд у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Що ж стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.
Між тим, заявлений відвід не містить належних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені зазначеною нормою КПК України. Заявлений відвід зводиться до незгоди потерпілої сторони з відмовою в задоволенні його клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, з порядком проведення судового розгляду, та припущень потерпілого ОСОБА_4 щодо упередженості судді. Незгода з процесуальними діями судді не є підставою для відводу.
За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Враховуючи викладене, доводи викладені у заяві про відвід судді є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відвід.

Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення відводу судді ОСОБА_5 відсутні, оскільки викладені в заявленому відводі обставини зазначені потерпілим ОСОБА_4 з власної суб`єктивної позиції, нічим не підтверджені, тобто заява є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 80-82, 369-372, 376 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву потерпілого ОСОБА_4 про відвід судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від участі у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17 липня 2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1