Дата документу 16.05.2019 Справа № 314/8121/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/732/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/812/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.258-3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Матвіївка, Вільнянський район, Запорізька область, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)19.09.2012 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з випробувальним терміном строком на 3 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.09.2012 року і призначено ОСОБА_8 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців без конфіскації майна.

Початком строку відбування покарання постановлено вважати перший день затримання ОСОБА_8 на виконання цього вироку, після набрання ним законної сили.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_8 і етапування його до відбування ним покарання у виді позбавлення волі доручено СУ УСБУ в Запорізькій області.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, в період травня 2014 року по січень 2015 (більш точні дати органом досудового розслідування не встановлені), ОСОБА_8 , перебуваючи на території м. Донецьк та Донецької області у складі незаконного збройного формування «Народне ополчення Донбасу», що є складовою частиною незаконно створеного самопроголошеного утворення «Донецька народна республіка», що діє на території Донецької області та відповідно до вимог Закону України «Про боротьбу з тероризмом» має ознаки терористичної організації, брав участь та сприяв її терористичній діяльності.

7 квітня 2014 року в м. Донецьк утворено терористичну організацію «Донецька народна республіка», одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (а саме шляхом відокремлення від України території Донецької області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно ст.ст. 2, 73 якої територія України є цілісною і недоторканою, а питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом), тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність, з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

Учасники вказаної терористичної організації, з моменту її створення, систематично вчиняли на території України терористичні акти, здійснювали залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування України, вчиняли інші тяжкі і особливо тяжкі злочини, що призвело до дестабілізації суспільно-політичної ситуації в Україні.

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з так званих «політичного» та «силового» блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

На керівників зазначених вище «блоків» терористичної організації «Донецька народна республіка» покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входили до вказаних блоків.

При цьому на керівників та учасників так званого «силового» блоку (не передбачених законом збройних формувань) покладається забезпечення стійкої терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу, на представників так званого «політичного» блоку покладається організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.

На початку травня 2014 року, більш точна дата органам досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Донецьк, більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено, вступив до лав незаконного збройного формування «Народне ополчення Донбасу», що є складовою частиною терористичної організації «Донецька народна республіка».

Будучи зарахованим до складу незаконного збройного формування «Народне ополчення Донбасу», що є складовою частиною терористичної організації «Донецька народна республіка», ОСОБА_8 задля конспірації обрав позивний « ОСОБА_9 ». Перебуваючи у складі незаконного збройного формування «Народне ополчення Донбасу», ОСОБА_8 був забезпечений вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї та в період з травня 2014 по січень 2015 року, більш точні дати органом досудового розслідування не встановлені, навмисно брав участь у злочинній діяльності терористичної організації, а саме: ніс чергову службу з вогнепальною зброєю на блок-постах, що підконтрольні терористичній організації «ДНР», зокрема на блок-посту Черевковка у АДРЕСА_3 , тобто виконував функції вартового та здійснював протидію військовослужбовцям Збройних Сил України, іншим військовим формуванням України та співробітникам правоохоронних органів України, які залучені до проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого випливає, що висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим вирок є незаконним та підлягає скасуванню. Апелянт вважає, що в обвинуваченні, яке висунуто ОСОБА_8 відсутні дані щодо того, які саме дії по захопленню заручників, підпалів, убивств, тортур, залякування населення та органів влади або вчинення інших злочинних дій, були вчинені організацією «ДНР». Текст обвинувачення містить лише загальні твердження з цього приводу, які являють собою цитування визначення поняття тероризму. Щодо дій ОСОБА_8 , то в тексті обвинувачення міститься лише одна конкретна вказівка про несення ним служби на блок-постах. Проте незрозуміло, яким саме чином ці дії пов`язані з терористичними актами чи іншими актами терористичної діяльності «ДНР» і що саме було здійснено, зокрема, в районі блок-поста Черевковка біля м. Слов`янськ Донецької області. Не конкретизовано яку саме протидію здійснював ОСОБА_8 військовослужбовцям ЗСУ, іншим військовим формуванням України та співробітникам правоохоронних органів України, які залучені до проведення АТО на території Донецької області. Захисник вважає, що аналіз досліджених у судовому засіданні доказів надає всі підстави вважати недоведеною винуватість ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, у зв`язку з чим вирок суду необхідно скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника, вважала, що вирок суду є законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду відповідає зазначеним вимогам.

Висновки районного суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України за вказаними у вироку обставинами, підтверджена показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та документами у кримінальному провадженні, а саме:
- результатами проведення негласного розшукового заходу - протоколом № 2/1-3642цт від 26.05.2016 щодо номерів мобільного телефону НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , якими користується ОСОБА_8 розмови відбуваються з 12.12.2014 по 08.01.2015;
- протоколами огляду аудіо записів телефонних розмов за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;
- протоколом обшуку, проведеного 16.09.2016 за місцем проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 (переписка між свідком ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , згідно якої ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_14 ряд фотографій з певними підписами під ними);
- протоколом огляду сторінки ОСОБА_8 у соціальній мережі «Вконтакті» від 01.11.2016 (фото з підписами, коментарі);
- інформацією про факти здійснення вхідних та вихідних з`єднань номеру НОМЕР_1 , (абонент в період з 01.01.2015 по 01.04.2015 перебуває на території окупованих міст Донецької області (Донецьк, с. Василівка Старобешівського району Донецької області, смт. Старобешево, м. Макіївка, м. Харцизьк);
- протоколом огляду сайту «Миротворець» від 02.11.2016;

Вказані докази судом були вивчені і досліджені кожний окремо з точки зору належності, допустимості, і в сукупності з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності, їм була дана належна оцінка.

Колегія суддів не може погодиться з обґрунтованістю доводів апелянта про те, що прокурором і судом, всупереч вимогам закону, не сформульовано обвинувачення, не розкрито і не конкретизовано яку саме протидію ЗСУ, іншим військовим формуванням України та співробітникам правоохоронних органів України, які були залучені до проведення АТО на території Донецької області, а лише процитовано загальне поняття тероризму. Так, в обвинувальному акті були викладені ті фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими, і саме ці обставини сформульовані в обвинувачені визнаного судом доведеним.

Основною метою діяльності, так званої «Донецької народної республіки» є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення. Так звана «ДНР» є стійким об`єднанням, в межах якої здійснюється централізоване підпорядкування, розподіл функцій між терористами, терористичними групами, встановлено єдині правила поведінки, обов`язкові для усіх її членів під час підготовки та вчинення терористичних актів.
Таким чином, відповідно до п.16 ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» об`єднання «Донецька народна республіка» має всі ознаки, притаманні терористичній організації.
Інкримінований ОСОБА_8 , злочин вважається закінченими з моменту вчинення хоча б однієї із дій, перелічених у частині 1 статті 258-3 КК України (злочин з формальним складом), безвідносно до того, чи розпочав учасник організації вчинювати конкретні терористичні злочини, або виконав будь-які дії як особа, що вступила та продовжувала брати участь у діяльності терористичної організації.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчили, що ОСОБА_8 , перебував у складі незаконного збройного формування «Народне ополчення Донбасу», що є складовою частиною незаконно створеного самопроголошеного утворення «Донецька народна республіка», де отримав позивний « ОСОБА_9 », брав участь та сприяв її терористичній діяльності, що відображалося у несенні чергової служби з вогнепальною зброєю на блокпостах, які підконтрольні терористичній організації «ДНР», під час перебування у незаконному збройному формуванні був поранений (з його ж слів ДРГ ЗСУ).

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що вчинені ОСОБА_8 дії охоплюються кваліфікацією ч.1 ст.258-3 КК України. Мотиви таких висновків наведені у вироку і узгоджуються з постановою пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року №13 і постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 225/6151/15-к.

Щодо доводів апелянта на предмет неналежності і недопустимості ряду доказів, слід зазначити наступне.

На переконання колегії суддів факт належності голосу зафіксованому на аудіо записах НСРД саме ОСОБА_8 , встановлено із дотриманням вимог КПК України, тому підстав визнавати недопустимими протоколи огляду аудіо записів, результати НСРД - неналежними, у суду не було. Так само, колегія суддів не може погодитись з доводами щодо недопустимості і неналежності, як доказів роздруківок і фотографій у соціальній мережі «Вконтакті», адже будь-яких процесуальних порушень при отриманні цих доказів не допущено, а інформація яка міститься в них стосується обвинуваченого і вчинених ним дій.

Судом дана оцінка саме сукупності зібраних доказів, і ця сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку і всебічності спростовує доводи сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого. Колегія суддів вважає, показання свідків в сукупності із документами належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст.91 КПК України), та вони є достатніми для прийняття процесуального рішення про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , брав участь у терористичній організації.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, оскільки доводи, викладені в зазначеній скарзі, правильності висновків суду не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року, щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4