Справа № 473/1833/19
Номер провадження 1-кп/473/232/2019

УХВАЛА

"16" вересня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0001022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.189, ч.2 ст.186, ч.1 ст.121 КК України,

Учасники процесу:

Прокурор - ОСОБА_4 ,

Потерпілий - ОСОБА_5 ,

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 ,

Обвинувачений ОСОБА_3 ,

Захисник адвокат - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою на шістдесят днів, яке обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати та здійснювати тиск на потерпілого, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Також прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого, тяжкість пред`явленого йому обвинувачення, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тривалий час перебував у розшуку.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, враховуючи, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, так як обвинувачений має постійне місце проживання, допитані потерпілий, свідки, досліджені матеріали кримінального провадження та обумовлений запобіжний захід може забезпечити належні процесуальну поведінку обвинуваченого.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні не заперечували проти зміни обвинуваченому запобіжному заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників провадження, суд прийшов до наступного.

Так, обвинуваченому ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений до 26.09.2019 року включно. На даний час строк дії запобіжного заходу спливає.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Пункт 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років. Обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, в тому числі, за ч.2 ст.186 КК України, за ч.1 ст. 121 КК України, які передбачають покарання у вигляді позбавленням волі від чотирьох до шести років, та відповідно, від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Так, оцінюючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду. Матеріали провадження містять докази того, що обвинувачений тривалий час перебував у розшуку (30.06.2017 року оголошено в розшук, 14.03.2019 року затримано).

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому, вже надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Водночас посилання прокурора на існування ризиків, передбачених п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшло своє підтвердження належними доказами.

Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи положення Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.2 ст. 392 КПК України, яким визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам їх право про оскарження постановленої під час судового розгляду провадження ухвали до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 11.11.2019 року включно.

В задоволенні клопотанні захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під варту на домашній арешт відмовити.

Згідно з положеннями Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019, яким визнано неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1