Справа № 152/19/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання першого заступником керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру до громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, приватного підприємця, не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 05.11.2018 за № 0000284, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
особи щодо якої
заявлено клопотання ОСОБА_4
захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6

установив:

В кінці серпня 2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік від с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області, виявив дикоростучі рослини коноплі, які умисно зірвав і переніс до власного будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , де висушив та залишив зберігати для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

05.11.2018 ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області, звернувся до працівників поліції з приводу добровільної видачі наявних у нього наркотичних засобів рослин коноплі, які він зберігав у власному будинку у АДРЕСА_1 . Цього ж дня, ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Жовтнева, поряд із будинком №53 у с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області, в присутності понятих добровільно видав працівникам поліції речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта № 1725 від 14.11.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 5,80 г у перерахунку на висушену речовину.

09.01.2019 перший заступник керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння останній за своїм психічним станом не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскільки страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервного типу перебігу.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання, посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_4 у стані неосудності, тому просив застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у виді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 дійсно потребує лікування.
Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу», приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів, зокрема, з показань підозрюваного ОСОБА_4 , який підтвердив обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння, інкримінованого йому та викладеного в клопотанні.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що 05.11.2018 у с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області, на вул. Жовтнева він був запрошений працівниками поліції понятим, де ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції поліпропіленову баночку, наполовину наповнену речовиною рослинного походження зеленого кольору в сухому та подрібненому стані коноплею.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.11.2018 за № 0000284, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , житель с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області звернувся з письмовою заявою про добровільну видачу наркотичних засобів рослин коноплі; заявою ОСОБА_4 від 05.11.2018 про добровільну видачу працівникам поліції поліпропіленової баночки, наполовину наповненою речовиною рослинного походження зеленого кольору в сухому та подрібненому стані, яка є коноплею; протоколом огляду речі з фототаблицями, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється поліпропіленова банка з сріблястою окраскою та білою пластиковою кришкою, в якій знаходиться речовина зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані конопля, котру ОСОБА_4 в літній період знайшов на узбіччі дороги та зберігав у себе вдома для власних потреб (куріння). 05.11.2018 ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції вказану банку з речовиною рослинного походження, яку було поміщено до пакувального пакету № 4395995 та вилучено у присутності понятих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Шаргородського ВП; фототаблицями до протоколу огляду речі; постановою старшого слідчого СВ Шаргородського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 05.11.2019 про визнання речовим доказом та про приєднання до матеріалів кримінального провадження як речового доказу, згідно з яким банку із речовиною рослинного походження, добровільно видану ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000284, приєднано до матеріалів кримінального провадження та передано на зберігання до кімнати речових доказів Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області; висновком експерта від 14.11.2018 за № 1725, згідно з яким надана на експертне дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 5,80 г.; повідомленням Шаргородської ЦРЛ за № 2018 від 14.11.2018, відповідно до якої ОСОБА_4 перебуває на консультативному обліку в Шаргородській ЦРЛ з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг; повідомленням КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка» про те, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричних відділеннях, періодично протягом 2004 - 2016 років; остання госпіталізація була з 12.07.2018 по 20.08.2018 з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг; копією ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2016 у справі № 128/4821/15-к про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом за місцем його проживання у зв`язку з вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вище досліджені процесуальні джерела доказів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з чим кваліфікує дії останнього як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 106 від 26.12.2018 ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, страждав на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу. У теперішній час ОСОБА_4 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно - небезпечного діяння і в теперішній час, так як він не міг в період вчинення інкримінованого діяння і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Пунктом 1 ст. 93 КК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом у тому числі до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно зі ст. 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно - небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного у ОСОБА_4 психічного захворювання, зокрема дані, що містяться у висновку судово психіатричної експертизи № 106 від 26.12.2018, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_4 зазначеного у висновку виду примусового заходу медичного характеру, у зв`язку з наявним у нього психічним захворюванням.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
У провадженні наявні процесуальні витрати 1144 гривні за проведення експертизи.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1 - 29, 100, 369 - 372, 376, 503, 508, 512, 513 КПК України, суд, -
постановив:
Клопотання першого заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 05.11.2018 за № 0000284 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Речовий доказ: банку із речовиною рослинного походження, яка знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з залученням експерта в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Жмеринську місцеву прокуратуру Вінницької області.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1