Провадження № 1-кп/522/1240/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду обвинувального акту по кримінальному провадженні № 0003910 від 24.06.2018 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
представника потерпілої: ОСОБА_6 ,
захисників-адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 , -
В С Т А Н О В И В :

21 червня 2018 року, приблизно о 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на території ресторану «Дача Ланжерон» розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська 4/1, де був найнятий як вільний працівник власником ресторану, побачивши, що у співробітниці ресторану ОСОБА_5 , на шиї, під час сварки з її молодим чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , розірвався золотий ланцюжок та впав на підлогу літньої тераси, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, помітивши, шо за його діями ніхто з присутніх та співробітників ресторану не спостерігає, з корисних мотивів, таємно викрав з літньої тераси ресторану золотий ланцюжок, вагою 5 грамів та довжиною 45 см., вартістю 4500 гривень.
Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме: продавши вищевказаний золотий ланцюжок, вагою 5 грамів та довжиною 45 см., до ломбарду ПТ «Ломбард Приват» «Сич С.В. і Компанія», розташованому по вул. Канатна, 84 в м. Одесі.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 провину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та стверджував, що він не приймав участі в даному злочині. Так він зазначив, що неофіційно працював на пляжі «Дача Ланжерон» біч-боєм. В нього був золотий ланцюжок, вагою приблизно три грами, який купив за півтора року до інкримінованого йому кримінального правопорушення для своїй дівчині. Напередодні інкримінованого йому кримінального правопорушення, він поїхав до дому забрати його, щоб здати в ломбард, оскільки йому потрібні були гроші. В день, коли йому інкримінується злочин він носив з собою ланчужок у кішені шорт та в продовж дня неодноразаво губив його, однак знаходив, а коли останній раз знайшов, подумав що це його ланцюжок. На запитання ОСОБА_5 та інших праціників ресторану - чи не бачив він ланцюжок, який загубила потерпіла ОСОБА_5 - відповів що не бачив. Наступного дня, після перегляду відео, потерпіла до нього підійшла вже з працівниками поліції та він злякавшись, обмовив себе у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та сказав потерпілій, що викупить ланцюжок з ломбарду. Документів які б підтверджували покупку золотого ланцюжка у нього не має, та вказати ломбард, в якому він його покупав він не в змозі, у звязку з з менуванням великого проміжку часу. Бачив хтось, що в нього того дня, або раніше золотий був при собі ланцюжок - він не може зазначити. При цьому, вказав, що його ланцюжок теж був розірваний, так як він його неодноразово губив, а одного разу коли знайшов, то смикнув та розірвав. Також повідомив, що до нього у відділку поліції застосовували примус задля написання щиросердного зізнання.
Однак, не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провини, його вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст. 185 ч. 1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується:
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , допитаної в судовому засіданні, яка показала, що 21.06.2018 року вона посварилась зі своїм хлопцем та під час сварки, зірвала ланцюжок та кинула його й пішла. Через хвилин 30, повернулась аби знайти вищевказаний ланцюжок, при цьому звернулась за допомогою до адміністратора та ОСОБА_10 , проте знайти вони його не змогли. В цей же день, вона звернулась до адміністратора з проханням перегляду відео, під час якого побачила, як обвинувачений ОСОБА_3 підняв ланцюжок та поклав до своєї кишені. При цьому, переглядаючи відео, ОСОБА_3 повідомив, що зможе повернути ланцюжок ввечері, оскільки він знаходиться у ломбарді;
- показаннями ОСОБА_10 , допитаного в судовому засіданні в якості свідка, який показав, що він працює у ресторані «Дача Ланжерон» за адресою м. Одеса, вул. Чорноморського 4/1 на посаді повара, та в ресторані «Дача Ланжерон», у потерпілої ОСОБА_5 виник конфлікт з її хлопцем. В той момент, як він виносив замовлення побачив як впав ланцюжок під щилину між дошками, також це бачили адміністратор та ОСОБА_3 . Після конфлікту приблизно через 30 хвилин, ОСОБА_5 попросила допомогти їй в пошуках ланцюжка. Вони почали шукати, але знайти не змогли. В той день ОСОБА_3 був на роботі, займався покраскою парапетів, однак ланцюжок шукати не допомагав але він знав, що його всі шукають. В нього запитували чи не бачив він ланцюжок, на що він повідомив що не бачив. Після пошуків, пішли дивитись відео запис, на записах було видно, що саме ОСОБА_3 підняв даний ланцюжок та поклав його до кишені. Після перегляду вони підійшли до ОСОБА_3 і попросили його віддати ланцюжок на, що він відповів що ланцюжок, вже в ломбарді та ввечері поверне;
- протоколом прийняття заяви про вчиненне кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.06.2018 року, згідно якого гр. ОСОБА_5 повідомила, що 21.06.2018 року о 18 годині 00 хвилин невідома особа таємно викрала золотий ланцюжок;
- протоколом огляду місця події від 23.06.2018 року, в ході якого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 вказав на місце де знаходився золотий ланцюжок потерпілої;
- фототаблицею до протоколу огляду місця події від 23.06.2018 року за вчиненням кримінального правопорушення відносно ОСОБА_5 ;
- протоколом огляду предмету від 25.06.2018 року, в ході якого оглянуто жіночий ланцюжок, із металу жовтого кольору, довжиною 45 см.;
- фототаблицею до протоколу огляду предмета від 25.06.2018 року;
- постановою про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 25.06.2018 року, а саме: жіночий ланцюжок, із металу жовтого кольору;
- протоколом огляду предметів (відеозапису) від 26.06.2018 року, в ході якого на відео видно, як особа під №1, чоловічої статі, яка одягнена у шорти темного кольору та капці, знаходячись на літній площадці ресторану підійшла до столику та нагнувся до низу, підняв із підлоги якусь річ, потім відійшов у інший бік;
- довідкою до протоколу огляду предметів (відеозапису) від 26.06.2018 року, згідно якої при огляді відеозапису від 26.06.2018 року, потерпіла ОСОБА_5 впізнала особу під №1 ОСОБА_3 ;
- фіскальним чеком ПТ «Ломбарду Приват» від 23.06.2018 року про повернення ланцюжку;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2018 року, з якого вбачається, що було впізнано особу під № 3, яка 21.06.2018 року надала до ломбарду золотий ланцюжок, а саме ОСОБА_3 та довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2018 року, складеною в приміщеннні Приморського ВП у м. Одесі;
Крім того, встановлені судом обставини, згідно матеріалів кримінального провадження підтверджуються:
- власноручною заявою (явкою з повиною) ОСОБА_3 до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, в якій ОСОБА_3 добровільно розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та описав обставини його скоєння;
- заявою ОСОБА_3 від 25.06.2018 року про добровільну видачу ланцюжка золотого кольору, яку він викрав 21.06.2018 року в ресторані та пізніше викупив 23.06.2018 року в ломбарді.
Таким чином, зібрані в провадженні докази в їх сукупності, обґрунтовано дозволяють суду дійти висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 185 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , який заперечував свою провину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і стверджував, що він не скоював злочину та вважав, що знайшов свій ланцюжок, суд виходить з того, що досліджені докази по справі повністю підтверджують його провину у скоєному, а підстав не довіряти свідченням потерпілої та свідка у суду немає.
Доводи обвинуваченого, що допитана судом потерпіла надала щодо нього неправдиві свідчення, таким чином обмовивши його в інкримінованому йому злочині, нічим не обґрунтовані, а відтак не можуть бути прийняті судом до уваги. Зазначені свідчення в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, обґрунтовано підтверджують винуватість ОСОБА_3 та спростовують його версію про непричетність до викрадення тланцюжку.
Версію обвинуваченого про те, що він придбав ланцюжок для своєї дівчини, з якою потім розірвав стосунки, а ланцюжок загубив, ще який був також розірваний, суд вважає неспроможною та такою, що не узгоджується й суперечить показанням допитаних осіб в судовому засіданні.
Більш того, сам обвинувачений ОСОБА_3 в своїх показаннях, наданих в судовому засіданні, зазначає, що ніхто підтвердити факт придбання ним ланцюжка для його дівчини не зможе. Водночас, надані ним показання, містять неточності, оскільки спочатку він зазначає, що ланцюжок придбав для своєї дівчини, потім він ланцюжок став носити в кишені, з якої постійно губив його, а в подальшому цей ланцюжок розірвався та також виявився в ломбарді, проте жодних підтверджень зазначених обставин, сторона захисту надати не змогла. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 не може достоменно описати свій ланцюжок, який, як він стверджує придбав для своєї дівчини, та назвати його індивідуальні (відмінні) ознаки та/або властивості придбаного ним більше року тому, який він також часто носив в кишені та інколи губив.
Крім того, суд також вважає голослівними твердження обвинуваченого про вчинення на нього тиску з метою визнання ним вини у вчиненному кримінальному правопорушенні, оскільки на переконання суду ці твердження є лише припущенням ОСОБА_3 , жодних доказів на підтвердження цієї тези обвинуваченим не надано, а судом не встановлено.
Водночас, вирішуючи питання щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 про визнання недопустими доказів: заяви ОСОБА_3 на ім`я начальника Приморського ВП ГУ НП в Одеській області від 23 червня 2019 р. у якій він зізнається в тому, що 21 червня 2019 р. скоїв крадіжку золотого ланцюжка та заяви ОСОБА_3 на ім`я начальника Приморського ВП ГУ НП в Одеській області від 25 червня 2019 р. у якій він добровільно видає золотий ланцюжок, який таємно викрав у дівчини, яка його втратила під час сварки у ресторані «Дача Ланжерон», оскільки під час відібрання у обвинуваченого ОСОБА_3 пояснень, та заяви про добровільну видачу золотого ланцюжка, у яких він зізнається у його таємному викрадені, посадові особи органу досудового слідства допустили щодо нього істотні порушення прав людини і основоположних свобод, а саме:загрожували негайно незаконно позбавити волі (жорстоке поводження, яке принижує гідність особи), в разі, якщо він не зізнається у скоєні кримінального правопорушення; не надали можливість скористатися правовою допомогою адвоката під час написання таких заяв; не повідомили про право відмовитися від надання показань, суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки:
У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що слідчим були вчинені діяння, якими були порушені його права чи свободи, або слідчий у будь-якій формі примушував би його до визнання своєї винуватості.
У відповідності з ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленим КПК.
Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання цих доказів.
Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, за діяння, які передбачені ч. 2 ст. 87 КПК України, а також ч. 3 ст. 87 КПК України.
Більше того, обвинувачений ОСОБА_3 , посилаючись на те, що його примушували надати покази, що викривають його у вчиненні злочину та погрожували позбавленням волі, навіть не звернувся до правоохороних органів з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення за цими фактами.
Крім того, вказані в клопотанні захисника ОСОБА_7 заяви не покладені в основу обвинувачення.
За таких обставин, на переконання суду в даному випадку вищевказані докази (заяви ОСОБА_3 ) отримано в порядку ст. 87 КПК України, а відтак визнанню недопустимими не підлягають.
Відтак, провину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає повністю доведеною. Дане переконання суду засноване на дослідженні всіх доказів у справі в їх сукупності, які повністю підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Невизнання ж обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провини, на думку суду, продиктовано його прагненням уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання.
Обставин, які відповідно дост. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості (ч. 1 ст. 185 КК України); на обліку у лікаря психіатра та на диспансерному обліку не перебуває, раніше не судимий, відшкодував завданий збиток.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, повністю відшкодував завдану шкоду, шляхом повернення майна, суд вважає можливе призначити ОСОБА_3 за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Суд вважає за необхідне до набрання вироком законноїсили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов на стадії досудового розслідування не заявлявся.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 /одного/ року позбавлення волі.
Відповідно до ч.3 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 /один/ рік.
У відповідності до п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 протягом 1 /одного/ року випробувального терміну:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Речові докази у справі: /жіночий ланцюжок, із металу жовтого кольору/ - вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_5 ; /DVD диск із відозаписами 2-ма файлами/ - зберігати в матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: