Не погоджуючись з постановленим рішенням, висловлюю окрему думку.
Прийняте ухвалою ВС від 29 жовтня 2019 року рішення мотивовано тим, що неповнолітній потерпілий, його законний представник та 12 свідків проживають у м. Києві, в тому числі й обвинувачений, 5 свідків є мешканцями Київської області, досудове розслідування проводилось слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у місті Києві, обвинувачення підтримує Київська місцева прокуратура № 2, і тільки 2 свідки мешкають у м. Львові та області.
Враховуючи положення абз. 6 ч. 1 ст. 34 КПК України, з метою забезпечення оперативності й ефективності кримінального провадження, а також дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів визнала цей випадок винятковим та відмовила у задоволенні подання голови Київського апеляційного суду.
Із зазначеним рішенням Суду не погоджуюсь з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Вважаю, що зазначене подання підлягало до задоволення, а кримінальне провадження підлягало направленню для розгляду в Шевченківський районний суд м. Львова, оскільки з матеріалів справи вбачається, що місцем вчинення правопорушення є приміщення хостелу «Vitan», розташованого за адресою: м.Львів, вул. Газова, будинок № 26, що знаходиться на території Шевченківського району м. Львова. Обставину щодо місця вчинення кримінального правопорушення підтвердив в судовому засіданні і прокурор ОСОБА_3 .
Клопотань сторін чи потерпілого про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів на розгляді даної колегії суддів у даному судовому засіданні не було.
Не погоджуюсь з тим, що Верховний Суд без клопотань сторін чи потерпілого, за власною ініціативою визнав випадок винятковим, і з цих підстав залишив кримінальне провадження на розгляді у Дарницькому районному суді м. Києва, у який кримінальне провадження надійшло з порушенням правил підсудності. Вважаю, що кримінальне провадження за винятковим випадком можливо передати з одного суду до іншого, а не залишати в суді, в який кримінальне провадження надійшло з порушенням правил підсудності.
Прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення подання голови Київського апеляційного суду та просили, фактично, визначити підсудність даного кримінального провадження за Дарницьким районним судом м. Києва, що, на мою думку, знаходиться поза межами компетенції Верховного Суду. Дану позицію Верховний Суд уже висловив у цій справі у своїй ухвалі від 04 жовтня 2019 року.
Суддя ОСОБА_1