Справа № 755/6542/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" серпня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0010363 від 09 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
цивільного позивача ОСОБА_7 ,
представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 27 жовтня 2018 року, приблизно о 20 год 30 хв, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 , наблизився до перехрестя проспекту Ватутіна та бульвару Перова у місті Києві, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Під час руху водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог п. 2.3б, 10.1, 16.6, 5.16 33 правил дорожнього руху України.

Порушення вищезазначених вимог правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виразилось в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги проспекту Генерала Ватутіна у місті Києві, зі сторони вулиці Братиславської, в порушення вимог дорожнього знаку 5.16 правил дорожнього руху України, виконуючи поворот ліворуч у напрямку бульвару Перова, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконав поворот ліворуч при дозволеному напрямку руху прямо та не дав дорогу транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку прямо в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який в той час рухався прямо по регульованому перехрестю проспекту Генерала Ватутіна з бульваром Перова зі сторони вулиці Бальзака в напрямку вулиці Братиславської.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта №042-251-2019 від 11 лютого 2019 року пасажир автомобіля марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав закриту травму грудної клітки у вигляді переломів 7-9 ребер по передньо-паховій лінії зліва зі зміщенням уламків. Дані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Згідно висновку експерта №12-2/221 від 11 лютого 2019 року встановлено, що в ситуації, яка склалась на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватись вимогами дорожнього знаку 5.16 правил дорожнього руху України «Напрямки руху по смугах» та п. 10.1, 16.6 правил дорожнього руху України, проте з технічної точки зору в його діях вбачається невідповідність вимогам дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та п. 10.1, 16.6 правил дорожнього руху України.

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , вимогам дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та п. 10.1, 16.6 правил дорожнього руху України.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що 27 жовтня 2018 року, десь біля 21 год 00 хв, керував автомобілем «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 по просп. Ватутіна у м. Києві, зі сторони вул. Братиславської та, виконуючи поворот ліворуч у напрямку б-ру Перова, не помітив знак, який не дозволяв поворот ліворуч та повернув при дозволеному напрямку руху прямо, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 , водій якого рухався прямо по перехрестю просп. Ватутіна з б-р Перова зі сторони вул. Бальзака в напрямку вул. Братиславської. Перед дорожньо-транспортною пригодою рухався транспортним засобом зі швидкістю, приблизно 40 км/год. Після дорожньо-транспортної пригоди намагався відшкодувати потерпілому ОСОБА_6 завдану шкоду, однак запропонований ним розмір не задовольнив потерпілого та він відмовився. Щодо вимог цивільного позову, як потерпілого, так і цивільного позивача він заперечував, оскільки вважав їх необґрунтованим. Щодо виду покарання, то залишив його на розсуд суду, проте просив не застосовувати щодо нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Крім того, не зважаючи на визнання обвинуваченим у повному обсязі фактичних обставин, у вчиненні яких він обвинувачується, його винуватість підтверджується всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у взаємозв`язку - є достатніми для таких висновків суду.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що 27 жовтня 2019 року, він їхав на пасажирському сидінні в автомобілі марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 та який рухався по просп. Ватутіна у м. Києві, зі сторони «Північного» мосту в напрямку ринку «Троєщина». Приблизно о 21 год 00 хв, проїжджаючи перехрестя просп. Ватутіна з б-р Перова на дозвільний сигнал світлофора в транспортний засіб, а саме передню ліву сторону, в`їхав автомобіль марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 . Самого зіткнення він не бачив, оскільки знаходився на пасажирському сидінні, а удар пройшовся зі сторони водія. Від удару йог автомобіль отримав значні пошкодження, зокрема був відірваний ремінь безпеки, яким він був пристебнутий та відлетіло колесо. Після дорожньо-транспортної пригоди йому викликали швидку медичну допомогу. З моменту аварії він 2 місяці проходив реабілітацію. Підтримав у повному обсязі заявлені у цивільному позові вимоги, а саме матеріальну шкоду в розмірі 45 000 грн та моральну шкоду, в розмірі 50 000 грн. Також зазначив, що він неофіційно виконує ремонти у квартирах за що отримує в середньому 15 000 грн на місяць. Зважаючи на вказані обставини, просить стягнути 45 000 грн матеріальної шкоди, що становить в середньому виплати за 3 місяці, оскільки в нього на утриманні є дружина, яка знаходиться на біржі, двоє малолітніх дітей та хвора мати. Обвинувачений ОСОБА_3 на даний момент не відшкодував ні моральної, ні матеріальної шкоди, хоча перед направленням справи до суду, пропонував відшкодування шкоди в розмірі 500 доларів США, але поспілкувавшись з юристом, він вирішив відмовитись від зазначеного відшкодування, оскільки воно менше, ніж реально понесена ним шкода. Моральна шкода полягає у переживаннях, які він зазнав при проходженні реабілітації та коли була відсутня робота, оскільки у нього відсутні заощадження і він не мав можливості належним чином забезпечити свою сім`ю. Щодо покарання обвинуваченому, то підтримав прокурора.

Цивільний позивач ОСОБА_7 зазначив, що 27 жовтня 2019 року, він керував автомобілем марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 , в якому з ним їхав ОСОБА_6 та рухався по просп. Ватутіна у м. Києві, зі сторони вул. Бальзака до вул. Братиславської. Проїжджаючи перехрестя просп. Ватутіна з б-р Перова на зелений сигнал світлофора в його транспортний засіб в`їхав автомобіль марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 , який, рухаючись по просп. Ватутіна в зустрічному до них напрямку, виконував поворот ліворуч на перехресті з б-р Перова. Від отримання пошкоджень його врятувала подушка безпеки. Після дорожньо-транспортної пригоди він звернувся до страхової компанії, проте там встановили, що автомобіль не підлягає відновленню. Для визначення розміру збитків дорожньо-транспортною пригодою він звернувся до підприємства, яке займається оцінкою шкоди та отримав звіт №6/03-ТЗ. Згідно звіту розмір завданої шкоди становить 117 444 грн 09 к. Крім того, через відсутність автомобіля, який був їх з ОСОБА_6 робочим автомобілем, вони не виконали взяті на себе обов`язки по виконанні ремонту квартир та втратили заробіток та клієнтів, тому вважає що йому заподіяна моральна шкода в розмірі 15 000 грн. Також зазначив, що автомобіль марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 перебуває у його власності, оскільки він оплатив його вартість ОСОБА_10 , за що отримав від неї генеральну довіреність, технічний паспорт та зазначений автомобіль. ОСОБА_3 не відшкодовував завданої йому шкоди, оскільки зазначив, що автомобіль марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 застрахований, а тому відшкодування йому здійснить страхова. Щодо покарання обвинуваченому, то підтримав прокурора.

Додатково винуватість ОСОБА_3 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема:
протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 жовтня 2018 року, з якого зокрема вбачається, що на автомобілі марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 наявні пошкодження переднього правого та лівого крила, капоту, переднього бамперу, обидві передні блок-фари, декоративні решітки радіатора, лобове скло, задній бампер зірвано з кріплень, передні ліві дверцята, заднє ліве крило, переднє ліве колесо, відірване заднє ліве колесо; автомобіль марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 отримав пошкодження: передніх лівих дверцят, переднього лівого та правого крила, переднього бамперу, капоту, обидві передні блок-фари (а.с. 68-76);

схемою пригоди від 27 жовтня 2018 року, де зображені точні відомості про розташування автомобілів марки «Renault Kangoo» та «Chevrolet Aveo» після дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 77);

висновком судово-медичної експертизи № 042-251-2019 від 11 лютого 2019 року з якого вбачається, що згідно даних медичної документації при зверненні за медичною допомогою 27 жовтня 2018 року о 21 год 33 хв у ОСОБА_6 мала місце закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 7-9 ребер по передньопаховій лінії зліва зі зміщенням уламків. Локалізація, морфологія вищезазначених ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмету(ів), могли утворитись у термін та за обставин, вказаних в ухвалі, тобто 27 жовтня 2018 року при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, що рухався, при зіткненні його з перешкодою). Таким чином між подіями транспортної травми від 27 жовтня 2018 року та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 є прямий наслідковий зв`язок. Морфологічні властивості виявлених переломів дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток, так і відновлення функції грудної клітки буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказана закрита травма грудної клітки за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (а.с. 95-99);
висновком судової автотехнічної експертизи № 12-2/221 від 11 лютого 2019 року, згідно якого в дорожній ситуації, яка склалась перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_3 , повинен був керуватись вимогами дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та пунктів 10.1, 16.6 правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом виконання вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та пунктів 10.1, 16.6 правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та пунктів 10.1, 16.6 правил дорожнього руху України. В дорожній ситуації, яка склалась перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 ОСОБА_7 , повинен був керуватись вимогами п. 12.2, 12.3 правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 ОСОБА_7 невідповідностей вимогам п. 12.2, 12.3 правил дорожнього руху України не вбачається. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та пунктів 10.1, 16.6 правил дорожнього руху України (а.с. 112-120);

звітом про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу № НОМЕР_3 від 07 лютого 2019 року та ремонтною калькуляцією, з яких вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу в результаті пошкодження транспортного засобу «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 складає 70 119 грн 10 к. (а.с. 123-128, 129-136);

актом огляду транспортного засобу №6/03-ТЗ від 06 березня 2019 року з фото таблицями (а.с. 137, 138-143);

речовими доказами по даному кримінальному провадженні (а.с. 78, 84).
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується з посередньої сторони, оскільки спокій громадян не порушував, скарг від мешканців будинку не надходило; раніше не судимий; офіційно не працює; не одружений; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості; думку державного обвинувача, потерпілого, цивільного позивача, а також приймаючи до відома досудову доповідь складену районним відділом філії державної установи «Центр пробації» у місті (відповідно до якої у ОСОБА_3 низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, тому виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства) та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у виді обмеження волі.

При цьому, зважаючи на молодий вік обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
Крім того, беручи до уваги очевидність порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, позиції прокурора, потерпілого та цивільного позивача, суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В судовому засіданні потерпілий зазначив, що працює неофіційно та отримує в місяць приблизно 15 000 грн. Проте жодних фактичних даних на підтвердження даних обставин суду не надав.

Враховуючи зазначене, суд позбавлений можливості достовірно встановити матеріальну шкоду заподіяну ОСОБА_6 , у зв`язку із чим у задоволенні його цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, з`ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі ОСОБА_6 оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про законність таких вимог потерпілого.

Моральна шкода полягає у тому, що у зв`язку із завданням шкоди здоров`ю потерпілого джерелом підвищеної небезпеки у нього відбувся розлад душевного здоров`я, що виразилось у втраті сну, постійному відчутті тривоги, відчутті беззахисності, а також у частковій втраті особистої гідності, яка полягала у втраті працездатності та неможливості забезпечення себе та сім`ї заробітком, продовж трьох місяців, для належного існування.

Завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_6 призвело, безперечно, до змін в організації його життя, оскільки останній вимушений витрачати свій час на звернення до закладів охорони здоров`я, правоохоронних органів, що вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення звичайного укладу життя.

У зв`язку із чим вимоги цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При вирішенні цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної завданої кримінальним правопорушенням, суд встановив таке.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №4989120, вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» (а.с. 148).

Проте з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року, вбачається наступне, а саме:

«68. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

70. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

74. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Враховуючи вищевикладений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду та те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал», суд вважає за необхідне відмовити цивільному позивачу ОСОБА_7 у задоволені цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки із зазначеними вимогами він повинен звернутись до страховика, в якого ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а саме - ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал».

Щодо вимог цивільного позивача ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, то слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд, з`ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі ОСОБА_7 оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про законність таких вимог цивільного позивача.

Моральна шкода полягає у тому, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 у нього проявилось сильне душевне страждання, що вплинуло на його стан здоров`я. Після даного випадку цивільний позивач перестав спокійно спати, оскільки із своїми вадами здоров`я відчуває постійну тривогу та вразливість. Крім цього, моральні страждання проявляються у тому, що після пошкодження майна цивільного позивача він не міг користуватись усіма благам та перевагами автомобіля, оскільки не зміг вільно пересуватись та забезпечити себе роботою для гідного життя.

Завдання шкоди майну ОСОБА_7 призвело, безперечно, до змін в організації його життя, оскільки останній вимушений витрачати свій час на звернення до підприємств, установ та органів, що вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення звичайного укладу життя.

У зв`язку із чим вимоги цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок у частині позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами підлягає реальному виконанню.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 залишити у володінні ОСОБА_3 ; автомобіль марки «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_2 залишити у володінні ОСОБА_7 ; диск СD-R Arita DATA 700 MB 80 min, 52 X на якому міститься відеозапис «cam7_27-10-2018_21-32-12» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в розмірі: 1 430 грн 00 к. за проведення автотехнічної експертизи № 12-2/221 від 11 лютого 2019 року та в розмірі 1 796 грн 90 к. за проведення судово-медичної експертизи №042-25102019 від 11 лютого 2019 року, що становить в сумі 3 226 грн 90 к.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 к.

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь цивільного позивача ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 к.

В задоволенні цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 в іншій частині відмовити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1