Номер провадження 1 КС/638/2051/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

адвоката заявника ОСОБА_5

адвоката потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 січня 2019 року під час розгляду клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській в рамках кримінального провадження № 90003843 від 05 жовтня 2018 року за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

установив:

22.04.2019 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на підставі договору № 8 А від 10.04.2019 р., ордера серія ХВ № 000010 від 10.04.2019 р., про скасування арешту майна, в якому він просить скасувати арешт майна, що належить ОСОБА_7 , а саме: квартири АДРЕСА_1 . Надати ОСОБА_7 дозвіл на подання ухвали та інших документів до повноважного органу для внесення даних, щодо зняття арешту нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування поданого клопотання зазначається, що ОСОБА_7 є законим власником квартири АДРЕСА_1 . Його право власності зареєстровано у відповідності до діючого законодавства України. Його право власності та документи, що є підставами для отримання права власності не скасовані, під сумнів не ставляться та не є предметом будь яких судових чи досудових спорів. ОСОБА_7 є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 . Під час укладення договору купівлі продажу вказаної квартири підстав вважати, що по відношенню до цього об`єкта нерухомості є будь які обмеження та порушення прав третіх осіб у ОСОБА_8 не було. Повноваження сторін за угодою та відповідність документів вимогам чинного законодавства були перевірені та завірені нотаріусом, якій оформлював договір купівлі продажу квартири. ОСОБА_7 не є підозрюваним чи обвинуваченим за матеріалами досудового розслідування № 90003843 від 05 жовтня 2018 року. Ч. 2 п. 10 ст. 170 КПК України прямо передбачає, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Вважає, що арешт квартири АДРЕСА_1 не відповідає критеріям забезпечення збереження речових доказів за матеріалами досудового розслідування за № 90003843 від 05 жовтня 2018 року. Огляд, обшук, будь які інші слідчі дії по відношенню до цього об`єкту нерухомості органами досудового слідства не проводились. Підозра будь якої особі, наскільки на цей час відомо не оголошувалась. Доводи слідчого, що у випадку повторного переходу права власності на вищезазначену квартиру значно ускладнить досудове слідство по даній справі та може стати на заваді захисту прав та законних інтересів громадян є загальними твердженнями, не підкріпленими ніякими фактами. В свою чергу, наявність арешту на квартиру АДРЕСА_1 тягне для її власника ОСОБА_8 значні втрати майнового та немайнового характеру.

Адвокат ОСОБА_5 просив клопотання про скасування арешту задовольнити та тих підставах, що викладені в клопотанні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що накладення арешту було правомірним, квартира фактично є речовий доказом по справі, досудове слідство по справі не завершено, тому арешт найма буде прожовувати свою дію до того моменту, поки не будуть встановлені винні особи та притягнуті до кримінальної відповідальності.

Слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Адвоката потерпілого ОСОБА_6 , який діє на підставі ордеру серія ХВ № 1485 від 28.02.2019 р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4451/10 від 16.02.2011 р., виданого на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури від 16.02.2011 р. № 214, просив відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінально провадження № 90003843 від 05 жовтня 2018 року, слідчий суддя доходить висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування від 05.10.2018 р., номер кримінального провадження 0003843, за заявою ОСОБА_9 внесена дані до ЄРДР, фабула: 05.10.2018 р. до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 17.09.2018 р. невстановлена особа заволоділа майном заявника.

Відповідно до повідомлення слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 05.10.2018 р., розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 90003843 від 05 жовтня 2018 року.

20.10.2018 р. ОСОБА_9 було допитано як потерпілого.

04.11.2018 р. ОСОБА_10 було допитано як потерпілого.

Постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 23.11.2018 р. визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 90003843 від 05 жовтня 2018 року квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 09.01.2019 р., клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 за результатами розгляду матеріалу досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90003843 від 05 жовтня 2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , шляхом заборони її розпорядження та відчуження, в тому числі іншим фізичним та юридичним особам по кримінальному провадженню № 0003843 від 05 жовтня 2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

16.01.2019 р. ОСОБА_11 було допитано як свідка.

01.02.2019 р. ОСОБА_7 було допитано як свідка.

01.02.2019 р. ОСОБА_12 було допитано як свідка.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 12 17/46А/19 від 07.02.2019 р., виданого комунальним закладом охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово медичної експертизи, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті: цироз печінки.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.04.2019 р., право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_7 .

За ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004 р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається у випадку, якщо метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів.

За договором дарування частини квартири від 12.06.2012 року, який укладений між ОСОБА_10 (дарувальник) та ОСОБА_9 (обдарований), дарувальник подарував, а обдарований прийняв у дар належну дарувальнику частину квартири за номером АДРЕСА_1 , даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , зареєстрований в реєстрі за № 223.

У п. 11 договору дарування частини квартири від 12.06.2012 року, який укладений між ОСОБА_10 (дарувальник) та ОСОБА_9 (обдарований), зазначається, що право власності у обдарованого на дарунок виникає з моменту прийняття дарунку та державної реєстрації цього договору. Обдарований свідчить, що дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання обдаровуваним оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

За змістом ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом ч. 4 ст. 334 ЦК України право на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За державною реєстрацією права власності на нерухоме майно, яке набуто ОСОБА_9 на підставі договору дарування частини квартири, як це передбачено ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», останній протягом більше ніж шість років не звертався, а звернувся за реєстрацією свого права власності лише 24.10.2018 р., після розгляду поданих документів, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_14 було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 43712105 від 26.10.2018 р., тобто заява про проведення державної реєстрації потерпілим ОСОБА_9 була вже подана після того, як він звернувся до правоохоронного органу із заявою про заволодіння його майном (05.10.2018 р.).

Ані матеріалами кримінального провадження, ані прокурором у судовому засіданні не підтверджений факт наявності підозри у власника майна ( ОСОБА_7 ), хоча розслідування розпочалося 05.10.2018 р., крім того, будь яких слідчих дій за участю власника майна слідчими не здійснювалося.

Посилання адвоката потерпілого ОСОБА_6 про наявність оголошення про продаж цієї квартири, слідчим суддею не приймається до уваги, оскільки не зрозуміло, яка саме квартира виставлена на продаж, та хто саме розмістив це оголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оскільки власник зазначеного майна ( ОСОБА_7 ) не є підозрюваним, обвинуваченим чи особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тобто не підпадає під коло осіб, визначених ст. 170 КПК України, арешт зазначеного майна призводить до порушення прав і обмеження права власності власника майна, дане майно не підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, тому клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного слідчий суддя доходить висновку про задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 січня 2019 року під час розгляду клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській в рамках кримінального провадження № 90003843 від 05 жовтня 2018 року за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт майна, що належить ОСОБА_7 , а саме: квартири АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.01.2019 р. по справі № 638/17409/18, номер провадження 1 КС/638/28/19.

Надати ОСОБА_7 дозвіл на подання ухвали та інших документів до повноважного органу для внесення даних, щодо зняття арешту нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвала остаточна і не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя: