1Справа № 335/9452/19 1-кс/335/5929/2019
УХВАЛА
27 серпня 2019 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_2 звернувся з клопотанням до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, в якому, з підстав ст.174 КПК України, просить суд скасувати арешт на все належне йому майно, накладений постановою слідчого СОГ СВ ПМ ДПА у Запорізькій області ОСОБА_3 від 10 травня 2011 року.
В обґрунтування клопотання, заявник зазначає, що ймовірно в рамках кримінальної справи, про стан якої йому невідомо, було винесено постанову про арешт нерухомого майна, яке на праві власності належить заявнику.
Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до висновку про необхідність повернення матеріалів клопотання заявнику, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на час винесення постанови про накладення арешту на майно, діяв Кримінально-процесуальний кодекс України від 28.12.1960 року, зі змінами та доповненнями внесеними 03.08.2010 року.
Згідно ч.6 ст.126 КПК України від 28.12.2960 року (в редакції від 02.06.2005 р., яка була чинна як на час винесення постанови про накладення арешту, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
19.11.2012 року набрав чинності Кримінальний процесуальний кодекс України прийнятий 13.04.2012 року, так відповідно до п.9 розділу ХІ Прикінцевих положень, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Також, згідно з п.1 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Отже не підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України в редакції від 13.04.2012 року зі змінами та доповненнями, у тому числі на час розгляду даного клопотання в суді.
Отже, вирішення питання про скасування арешту майна накладеного слідчим СОГ СВ ПМ ДПА у Запорізькій області ОСОБА_3 від 10 травня 2011 року в порядку КПК України в редакції 1960 року із змінами, про що зазначалось вище, можливе лише в порядку та на підставі КПК України 1960 року зі змінами та доповненнями.
Порядок вирішення питань пов`язаних з виконанням вироку, КПК України в редакції від 1960 року із змінами та доповненнями, було передбачено ст.411 КПК України.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21.12.1990 року №11, із змінами і доповненнями, у порядку, передбаченому ст.411 КПК, суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.
При цьому, Кримінально-процесуальний кодекс України в редакції від 1960 року із змінами та доповненнями, заявник ОСОБА_2 як власник майна на яке накладено арешт, як він зазначає, не є учасником кримінального провадження в розумінні глави 3 даного Кодексу та його право на звернення до суду щодо вирішення питання про скасування арешту майна не охоплюється зазначеним Кодексом, а отже він не має права звернення з таким клопотанням в порядкуКримінально-процесуальний кодекс України в редакції від 1960 року із змінами та доповненнями.
У зв`язку з чим, необхідно керуватися правовими висновками, наведеними у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 року у справі № 6-26цс13, а також роз`ясненнями, наданими постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», згідно з якими вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що заявлена у клопотанні вимога про скасування арешту, накладеного постановою слідчого СОГ СВ ПМ ДПА у Запорізькій області ОСОБА_3 від 10 травня 2011 року має розглядатись в порядку цивільного судочинства і не відноситься до компетенції суду, слідчого судді в рамках кримінального судочинства в порядку ст.174 КПК України, у зв`язку з чим дане клопотання підлягає поверненню заявнику.
Керуючись ст.ст.174, 372, 393, п. 9 розділу ХІ Перехідних положень КПК України в редакції від 13.04.2012 року із змінами та доповненнями, ст.ст.126, 347, 348, 411 КПК України від 28.12.1960 року із змінами та доповненнями, суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України, - повернути заявнику, у зв`язку з тим, що воно не підлягає розгляду в порядку передбаченому ст.174 КПК України.
Постанова апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1