Справа № 639/3421/18
Провадження № 1-кп/639/135/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

законних представників неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0001035 від 02.06.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, студента денної форми навчання обліково-фінансового факультету Харківського державного університету харчування та торгівлі, неодруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_13 31.05.2018 р. приблизно о 20 год. 30 хв., знаходився у альтанці, розташованій на території двору багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , коли до альтанки прийшов раніше йому незнайомий неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі своїм приятелем ОСОБА_16 . Між ними почалася сварка на грунті неприязних відносин, що виникли раптово, оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_16 почали розмову агресивно. ОСОБА_13 , розізлившись на ОСОБА_11 , а також вважаючи, що він хоче завдати шкоди дівчатам, які перед цим прийшли до альтанки, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_11 , наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя.

В подальшому ОСОБА_11 , намагаючись уникнути отримання тілесних ушкоджень обличчя та голови, нахилився і обхопив ОСОБА_13 за пояс. У свою чергу ОСОБА_13 , не припиняючи свої дії, продовжив наносити удари ОСОБА_11 , а саме наніс йому 3-4 удари кулаками рук по спині, а потім, застосовуючи фізичну силу, схопивши руками за футболку, намагався завалити його на землю. В результаті цього ОСОБА_11 спіткнувся та упав на землю, де знову, побоюючись нанесення ударів по обличчю, намагався закрити руками обличчя та голову. Однак ОСОБА_13 , не зважаючи на це, нехтуючи тією обставиною, що ОСОБА_11 лежить на землі, наніс йому ще близько 5 ударів кулаками рук по потилиці та один удар взутою правою ногою в ділянку лівої вилиці, від чого ОСОБА_11 втратив свідомість, після чого ОСОБА_13 припинив побиття потерпілого.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_13 спричинив потерпілому ОСОБА_11 : закриту тупу травму кісток лицевого черепу у вигляді перелому тіла та дуги лівої виличної кістки, передньої стінки верхньо-щелепної пазухи з переходом на альвеолярний паросток верхньої щелепи, зовнішньої стінки лівої верхньої щелепної пазухи, нижньої стінки лівої орбіти з емфіземою клітковини лівої орбіти з наявністю субкон`юнктивального крововиливу ліворуч і синцем в лівій навколоочній ділянці, яка не є небезпечною для життя та здоров`я в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21 дня) і відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а також забої і садна м`яких тканин обличчя, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав частково, не заперечував проти того, що дійсно наніс потерпілому вказані тілесні ушкодження, проте зазначив, що його дії були спрямовані на захист дівчат, які забігли до альтанки, щоб сховатися від ОСОБА_11 та його приятеля.

Пояснив, що 31.05.2018 р. біля 19-00 год. він зустрів своїх приятелів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , та вони вирішили посидіти в альтанці, розташованій у дворі одного з будинків по вул. Академіка Богомольця у м. Харкові. Через декілька хвилин ОСОБА_17 відійшов у своїх справах, та коли повернувся, повідомив, що зустрів дівчат, які злякалися якихось хлопців. Невдовзі до альтанки забігли 3 дівчини, сіли навпочіпки, при цьому просили про допомогу. Через нетривалий час до альтанки підійшли ОСОБА_19 , якого ОСОБА_13 раніше не знав, та ОСОБА_20 , почали грубо спілкуватися з ними, потім ОСОБА_21 двічи штовхнув обвинуваченого, а коли той піднявся, штовхнув ще раз. Після цього почалася обопільна бійка. Особисто він наніс потерпілому 3-5 ударів кулаками в обличчя. Ногами потерпілого не бив. Від ударів у ОСОБА_21 був синець на скулі, а у ОСОБА_13 йшла кров з губи. Потім бійка припинилася, прийшла мама ОСОБА_21 , спілкувалася з ним, в подальшому приїхала «Швидка допомога» та забрала ОСОБА_21 . Обвинувачений вважає, що захищав дівчат, яким, на його думку, погрожував потерпілий та його товариш, проте перевищив межі необхідної оборони, а тому зазначає про відсутність в своїх діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. У випадку визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині просив не застосовувати до нього реальну міру покарання.

Обвинувачений визнав позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, повідомив, що буде сам її відшкодовувати, а також те, що його батьки намагалися погасити батькам потерпілого шкоду, проте її не прийняли. Щодо відшкодування моральної шкоди заперечував, оскільки ініціатором бійки був сам потерпілий. В ході надання пояснень, а також в судових дебатах та останньому слові декілька разів приніс вибачення потерпілому та його батькові.

Разом з цим, винуватість ОСОБА_13 у вчиненому злочині підтверджується і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-Показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що 31.05.2018 року він разом з приятелем ОСОБА_22 відпочивали у нього вдома, вживали пиво, потім пішли гуляти з дівчиною, але вона втікла від них. Вони почали її шукати та прийшли до альтанки, де сиділи ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Вони спитали, чи є якісь проблеми, на що ОСОБА_26 відповів, що проблеми є. Після цього розпочалася сутичка, ОСОБА_27 почав наносити йому удари в обличчя кулаком, після чого потерпілий спіткнувся та впав, але ОСОБА_23 продовжив його бити кулаками та ударив ногою в голову, після чого потерпілий втрачав свідомість.

Потерпілому робили операцію, вставили в голову пластину та титанову сітку. Він досі відчуває болі в голові, частково втратив чутність. З ОСОБА_13 він до цих подій знайомим не був.

Після побиття він був змушений лікуватися у лікарні та вдома, здавати заліки у школі індивідуально. Лікарі заборонили йому занурюватися у воду, займатися контактними видами спорту, служити в армії. Тепер потерпілий стає на обліку у невропатолога. Також пояснив, що ОСОБА_13 після конфлікту погрожував йому та його матері.

Заявлений в його інтересах цивільний позов підтримав в повному обсязі;

-Показаннями свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що 31.05.2018 р. вона з подругою ОСОБА_29 гуляла вулицею, неподалік від школи № 153 побачила, що ОСОБА_30 лежить на землі, а ОСОБА_31 сидить на ньому та б`є його кулаками обох рук в обличчя, при цьому наніс 3-4 удари. Поруч було декілька людей, які намагалися зупинити бійку. ОСОБА_21 в подальшому знепритомнів.

Після бійки прийшла мама ОСОБА_21 , намагалася владнати конфлікт. Тимченко після бійки вів себе агресивно, нецензурно висловлювався, в тому числі на адресу мами ОСОБА_21 , говорив, що його капці важніше за ОСОБА_21 .

-Аналогічними показаннями неповнолітного свідка ОСОБА_29

-Показаннями неповнолітного свідка ОСОБА_32 , яка пояснила, що 31.05.2018 р. ввечері вона разом з ОСОБА_33 зайшли до альтанки у дворі будинку, де знаходились ОСОБА_13 , та ОСОБА_15 . Потім прибігли ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , вони були у стані алкогольного сп`яніння, агресивно себе вели. На питання ОСОБА_13 : «У вас проблеми?» ОСОБА_11 відповів «Так, ще й які», після чого штовхнув ОСОБА_13 в плече та почалася бійка. Свідок разом з подругою пішли з місця події, а коли приблизно через півгодини повернулися, ОСОБА_21 вже лежав побитий за альтанкою, на обличчі у нього була кров, він просив покликати його мати. ОСОБА_13 був біля альтанки. Також свідок пояснив, що ОСОБА_13 до бійки вів себе спокійно, не виражався нецензурно, а ОСОБА_34 та ОСОБА_35 вели себе агресивно. Особисто вона бачила, як ОСОБА_13 наніс один удар ОСОБА_11 рукою в область щелепи зправа.

-Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що є приятелем ОСОБА_11 . ОСОБА_13 знає як брата однокласниці. 31 травня 2018 року вони разом з ОСОБА_11 підійшли до альтанки, розташованої у дворі будинку по АДРЕСА_2 , щоб поспілкуватися з дівчиною ОСОБА_36 , але її там не було. Перед цим вжили 1 пляшку слабоалкогольного напою. Проте в альтанці знаходився ОСОБА_13 та два його приятелі. Хтось з них спитав про проблеми, на що ОСОБА_19 жартівливо відповів, що проблеми є. Як свідку потім стало відомо, дівчина на ім`я ОСОБА_37 сказала хлопцям, що свідок з потерпілим йдуть їх бити, хоча насправді у них такого наміру не було. Почався конфлікт, ОСОБА_13 вдарив свідка один раз, потім почав наносити удари ОСОБА_11 . Ініціатором конфлікту був ОСОБА_21 . ОСОБА_23 наносив йому удари 2-3 хвилини, потім ОСОБА_21 впав та через деякий час знепритомнів. ОСОБА_38 вмовила його прекратити сутичку. Потім ОСОБА_23 цинічно розмовляв з мамою ОСОБА_21 .

-Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_39 , яка пояснила, що 31.05.2018 р. біля 17-00 год. вона гуляла з подругою та другом. У дворі вона побачила, як ОСОБА_40 б`ється з ОСОБА_41 , а ОСОБА_13 б`є ОСОБА_11 . Початку подій вона не бачила. Тимченко спочатку бив ОСОБА_21 кулаком в обличчя, а коли свідок підбігла, то вдарив потерпілого ногою в область скули. Свідок намагалась їх розняти. Але ОСОБА_13 припинив побиття потерпілого сам. Перед конфліктом свідок бачила, як ОСОБА_16 та ОСОБА_42 швидко йдуть або біжать в напрямку альтанки. В ході та після конфлікту ОСОБА_13 вів себе дуже агресивно, погрожував потерпілому.

-Показаннями свыдка ОСОБА_14 , який пояснив, що ввечері 31.05.2018 р. він разом з ОСОБА_43 та ОСОБА_44 сиділи в альтанці. Потім ОСОБА_17 вийшов з альтанки, а коли повернувся, сказав, що бачив дівчат, які були налякані. Через деякий час прибігли 3 дівчинки з криками «Спасите», звернулися до ОСОБА_13 . Потім прибігли ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , почалася сутичка. Першим проявив агресію ОСОБА_21 , він штовхнув ОСОБА_13 . Свідок, ОСОБА_45 та ОСОБА_26 вийшли з альтанки та наносили один одному удари. ОСОБА_34 та ОСОБА_23 залишилися у альтанці. Свідок бачив лише поштовхи, бійки не бачив. Після бійки дівчата висловлювали ОСОБА_13 та іншим хлопцям подяку за захист, обіймали.

-Показаннями неповнолітного свідка ОСОБА_46 , яка пояснила, що 31.05.2018 р. вона з подругою ОСОБА_36 шукали свою подругу ОСОБА_47 , проте вона перебувала вдома у ОСОБА_48 разом з ОСОБА_49 , дівчата намагалися зателефонувати та запросити її до себе, проте хлопці її не відпускали від себе. Через деякий час, коли з ними була ще одна подруга ОСОБА_50 , вони зустріли ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , які вели себе агресивно. Злякавшись, дівчата побігли до альтанки, де сиділи ОСОБА_13 . ОСОБА_51 та ще один хлопець. Через декілька секунд до альтанки підбигли ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , ОСОБА_52 встав з лавки та спитав: «В тебе проблеми?», на що ОСОБА_21 відповів «У тебе проблеми». Почалася бійка. Дівчата вибігли з альтанки, а коли повернулися, ОСОБА_21 вже лежав на траві, йому надавали допомогу, потім прийшла його мама та спілкувалася з ОСОБА_13 . За допомогою до хлопців дівчата не зверталися. Вони сіли на лавку в альтанці, голови не прикривали. Першим удар наніс ОСОБА_13 , у бійці брало участь 4 чи 5 осіб. Бійка відбулася біля альтанки.

-Показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що ввечері 31.05.2018 р, вони з ОСОБА_53 та ОСОБА_54 вирішили посидіти в альтанці. На вулиці неподалік стояли троє дівчат ОСОБА_37 , ОСОБА_55 і ще одна дівчина. Потім вони забігли до альтанки. Були налякані, кричали «Нас тут немає», просили допомогти. За ними до альтанки підбігли ОСОБА_11 та ОСОБА_16 . Свідок спитав: «У вас проблеми», йому відповіли «Великі». Свідок почав штовхатися з ОСОБА_56 , і вони пішли за альтанку, потім повернулися. Самої бійки свідок не бачив, проте зазначив, що потерпілий та його друг вели себе агресивно. Після конфлікту тілесні ушкодження свідок бачив лише у ОСОБА_21 , який сидів на бордюрі, ОСОБА_23 стояв через дорогу.

-Письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

-Витягом з єдиного реєстру досудових розcлідувань № 0001035 від 02.06.2018 р.;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.05.2018 р. від ОСОБА_9 ;

-Рапортом пом. чергового Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 31.05.2018 р. про повідомлення про побиття неповнолітнього ОСОБА_11 ОСОБА_13 ;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2018 р. за участю потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого потерпілий показав, яким чином ОСОБА_13 наносив йому тілесні ушкодження 31.05.2018 р.;

-Відеозаписом проведення слідчого експерименту від 19.06.2018 р.;

-Висновком судово-медичної експертизи № 09-2511-2018 від 27.06.2018 р., відповідно до якого неповнолітньому ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма кісток лицьового черепу у вигляді перелому тіла та дуги лівої виличної кістки, передньої стінки верхньо-щелепної пазухи з переходом на альвеолярний паросток верхньої щелепи, зовнішньої стінки лівої верхньої щелепної пазухи, нижньої стінки лівої орбіти з емфіземою клітковини лівої орбіти, травматичним субкон`юнктивальним крововиливом лівого ока, синцем в лівій навколо очній ділянці, не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості; забої і садна м`яких тканин обличчя викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Показання ОСОБА_11 , дані при проведенні слідчого експерименту від 19.06.2018 р., в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму встановлених у нього тілесних ушкоджень;

-Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 08/486/18 від 22.02.2019 р., відповідно до якого у ОСОБА_11 , 2003 р.н., в зв`язку подіями 30.05.2018 р. (помилкова дата) мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма кісток лицьового черепу у вигляді перелому тіла та дуги лівої виличної кістки, передньої стінки верхньо-щелепної пазухи з переходом на альвеолярний паросток верхньої щелепи, зовнішньої стінки лівої верхньої щелепної пазухи, нижньої стінки лівої орбіти з емфіземою клітковини лівої орбіти, травматичним субкон`юнктивальним крововиливом лівого ока, синцем в лівій навколо очній ділянці та саднами обличчя. Тобто будь яких-раньових поверхонь, пов`язаних із травмою, наслідком якої звичайно являється рубець, в зоні обличчя ОСОБА_11 за даними медичної документації встановлено не було. Будь-яких візуальних змін в ділянці обличчя ОСОБА_11 , які можна б було кваліфікувати як незгладимі наслідки травми, комісією експертів не встановлено. Наявність та ступінь виразності порушення чутливості та больових відчуттів в зоні обличчя, на які посилається ОСОБА_11 , не можуть бути оцінені з судово-медичної точки зору.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, у переважній більшості узгоджуються один з одним, є відносними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Суд критично оцінює позицію сторони захисту щодо перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.

Не можна в даному випадку вести мову і про наявність в діях ОСОБА_13 уявної оборони дій, пов`язаних із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання. Уявна оборона виключає кримінальну відповідальність за заподіяну шкоду лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі достатні підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала і не могла усвідомити помилковості свого припущення (ст. 37 КК України).

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_16 не висловлювали будь-яких погроз на адресу як дівчат, які перебували в альтанці, так і самого ОСОБА_13 , своїми діями не створювали загроз їх життю та здоров`ю, проте їхніми діями (висловлювання, поштовхи) фактично було спровоковано конфлікт з обвинуваченим, що розцінюється судом як підстава для виникнення у ОСОБА_13 уявного припущення про необхідність захисту себе та інших осіб, саме через цей мотив ним було розпочато активні дії відносно потерпілого, та приймається судом до уваги при призначенні кримінального покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 доведена повністю, і його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, встановлено, що він не одружений, має середню освіту, є студентом денної форми навчання обліково-фінансового факультету Харківського державного університету харчування та торгівлі, раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності у 2017 році за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), звільнений від відповідальності у зв`язку зі спливом строку притягнення до неї, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, на утриманні непрацездатних осіб не має, постійно проживає за місцем реєстрації разом з родиною, за місцем проживання характеризується посередньо, проте позитивно характеризується за місцем навчання.

Суд вважає необхідним визнати обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 , часткове відшкодування завданих збитків, оскільки стороною захисту надано суду фіскальний чек про здійснення поштового переводу на прізвище « ОСОБА_34 » грошових коштів в сумі 12900 грн. При цьому факт неотримання або неприйняття стороною потерпілого зазначених коштів не може свідчити про відсутність такого відшкодування, оскільки з боку обвинуваченого мала місце активна дія, спрямована на відшкодування заподіяної злочином шкоди, та факт вчинення такої дії не спростований.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд не може погодитись з посиланням представника потерпілого на необхідність врахування таких обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, як вчинення злочину з особливою жорстокістю, оскільки при розгляді справи не встановлено наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому особливих фізичних чи моральних страждань шляхом особливого способу вчинення посягання на його здоров`я, а також настання тяжких наслідків, оскільки такі наслідки передбачені диспозицією статті 122 КК України як ознака злочину, що визначає (впливає на) його кваліфікацію.

Призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, його наслідки, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, позицію сторони потерпілого, та приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_13 є можливим без реального відбування покарання, а тому вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, проте звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_13 не обирається.

Вирішуючи питання про цивільний позов, суд виходить з наступного.

В підготовчому судовому засіданні законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 заявлено цивільний позов, в якому вона просила стягнути з ОСОБА_13 на її користь: вартість спричиненої матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням сина, в розмірі 12932 гривні; вартість спричиненої їй моральної шкоди у зв`язку з переживаннями, пов`язаними зі спричиненням дитині тілесних ушкоджень, душевними стражданнями та психоемоційним стресом, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, в розмірі 70000 гривень; на користь неповнолітнього ОСОБА_11 вартість спричиненої йому моральної шкоди через спричинені йому фізичні страждання, фізичний біль, який він відчував як в момент заподіяння ушкоджень, так і до часу подання позову, погіршення стану його здоров`я та встановлення обмежень та заборон на зайняття певними видами діяльності, психоемоційні душевні страждання через побиття сина на очах його друзів та однолітків, понівечення його зовнішності, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках та навчанні, в розмірі 200000 гривень.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки діями обвинуваченого неповнолітньому ОСОБА_11 спричинені моральні страждання, які виразились у фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, що відповідно потягнуло за собою вимушену зміну умов життєвої діяльності, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню моральна шкода, розмір якої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінюється судом на суму 100000 грн.

В ході розгляду справи, законний представник ОСОБА_11 ОСОБА_9 померла. Залучений до участі у справі батько потерпілого ОСОБА_10 окремого цивільного позову не подавав.

З огляду на наведене, суд позбавлений можливості вирішити по суті цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, оскільки такі правовідносини нерозривно пов`язані з особою, якій спричинена шкода, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Разом з тим, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у вигляді витрат на лікування сина та придбання протезів, оскільки вказані витрати понесені родиною ОСОБА_34 (батьками неповнолітнього потерпілого), а не лише ОСОБА_9 , розмір витрат в повному обсязі підтверджений матеріалами справи, сам обвинувачений в цій частині позовні вимоги визнав.

При цьому, з огляду на наведені вище встановлені судом обставини сплати, але фактичного неотримання стороною потерпілого сплаченої ОСОБА_13 суми таких витрат, суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого зазначену суму, оскільки наданим стороною обвинувачення фіскальним чеком достеменно не підтверджується факт отримання родиною потерпілого вказаної суми. На стадії виконання судового рішення питання зарахування переведення таких коштів може бути вирішено додатково.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_13 не обирати.

Цивільний позов, поданий в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , задовольнити частково
Стягнути з ОСОБА_13 на користь неповнолітнього ОСОБА_11 в якості відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 в якості відшкодування матеріальної шкоди 12392 (дванадцять тисяч триста дев`яносто дві) гривні.
Позовні вимоги ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду у зв`язку зі смертю позивача.
Речові докази CD-диск з відміткою «0001035 слідчий експеримент 19.06.2018», медичну та іншу документацію зберігати в матеріалах кримінального провадження, оригінали медичних документів повернути законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, законному представнику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1