Справа № 442/4140/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/543/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000016 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костопіль Рівненської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:

Обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2018, яким ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено:

- за ч. 1 ст. 171 КК України на 1 рік обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 3950 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 оскаржила вирок суду першої інстанції та просила даний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

Апелянти покликаються, що вирок є незаконним і він підлягає скасуванню у зв`язку з однобічністю, неповнотою досудового та судового розгляду, істотним порушенням кримінального процесуального законодавства. Висновок суду не відповідає дійсним фактичним обставинам справи, оскільки ґрунтується на доказах, які є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст і не спростовують тих доводів та обставин на які покликалася обвинувачена під час розгляду справи, як підстави своєї невинуватості.

Вважає, що її обвинувачення є недоведеним, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні достатні та необхідні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність в її діях кримінальних правопорушень.

Вказує, що суд першої інстанції, серед інших прямих доказів (показання потерпілої та свідків обвинувачення, протокол огляду речей від 24.01.2017, копія посвідчення, висновки експертиз), обґрунтував своє рішення даними, що містяться на диску, згідно запису якого зазначено, що на 15 хв. 34 сек. при відтворенні відеофайлу видно, як вона наносить удар ОСОБА_10 . Однак, фактично у зазначений час на носієві відображено, як потерпіла рве їй волосся.

Апелянт звертає увагу, що нею через канцелярію суду 25.01.2018 було подано письмове клопотання про виклик у суд свідків зі сторони захисту, які зазначені у додатку до обвинувального акту та були очевидцями події, однак суддя дане клопотання залишив без вирішення, обмежившись дослідженням диску із записом слідчого експерименту. Таким чином її було позбавлено права на доказування своєї невинуватості.

Зазначає, що всі інші дані, на які покликався суд першої інстанції як на доказ її вини, є похідними доказами, достовірність яких прямо залежить від достовірності первинних джерел доказування.

Представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченої в якому просить залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, з огляду на обґрунтованість, законність та умотивованість оскаржуваного вироку. Зазначає, що у ході досудового розслідування було достовірно встановлено обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , а оскаржуваний вирок є законним та таким, що не порушує прав обвинуваченої. Не погоджується із позицією обвинуваченої про недопустимість наявних у справі доказів та недоведеність її вини, оскільки у процесі судового провадження ОСОБА_6 не заявляла жодних клопотань про недопустимість доказів. При цьому, обвинувачена не заперечувала проти цивільного позову, не спростувала завданої потерпілій матеріальної шкоди, не надала своїх доказів та не оспорювала. Окрім цього, зазначає, що забезпечення будь-яких доказів стороною захисту, у тому числі й явку до суду свідків, покладається на саму сторону, а не на суд чи сторону обвинувачення.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 січня 2017 року приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_10 , будучи членом Національної спілки журналістів України, відповідно до членського квитка № 27572 від лютого місяця 2015 року, та працюючи головним редактором Інтернет порталу «Медіа Лайф», прибувши у приміщення КП «Туристичний комплекс Дрогобич», на вул. Т.Шевченка, 1 в м. Дрогобичі Львівської області, проводячи журналістське розслідування за фактом опечатування офісу №2, який належить адвокату ОСОБА_11 , із використанням фотоапарату, розпочала відеозйомку, увійшла до приміщення бухгалтерії, де на той час перебувала головний бухгалтер КП «Туристичний комплекс Дрогобич» ОСОБА_6 та юрист вказаного підприємства ОСОБА_12 з метою отримання інтерв`ю. Будучи невдоволеною такими діями журналіста ОСОБА_10 - ОСОБА_6 , вставши із за столу, наблизилась до неї і правою рукою відібрала фотоапарат та вдарила ним по столу, після чого нанесла декілька ударів кулаком по голові, обличчі та умисно наступила каблуком взуття на ногу останній, внаслідок чого заподіяла тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна на слизовій оболонці нижньої губи, в ділянці лівої стопи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №13 від 10.01.2017 відносяться до категорії легкого ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я, чим умисно перешкоджала її законній професійній діяльності як журналіста, що в подальшому призвело до вимушеного припинення ОСОБА_10 журналістського розслідування.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_9 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги щодо скасування вироку, думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, розглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставинами, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У суді апеляційної інстанції знайшли підтвердження апеляційні вимоги обвинуваченої про те, що в матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_6 від 25.01.2018 щодо виклику та допиту свідків зі сторони захисту, яке судом першої інстанції не було розглянуто.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. d ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Крім того, в суді апеляційної інстанції, обвинувачена ОСОБА_6 заперечила твердження зазначене у вироку суду першої інстанції про те, що нею не оспорювалось завдання потерпілій матеріальної шкоди в розмірі 3950 грн., яка доведена та підлягає відшкодуванню. Вона цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_10 не визнавала, як і не визнавала вини у скоєнні злочину, пред`явленого стороною обвинувачення.

Таким чином, з врахуванням вищевказаного, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання, під час якого необхідно перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України 2012 року; у разі відповідності обвинувального акту КПК України призначити судовий розгляд під час якого повно та всебічно дослідити докази у кримінальному провадженні в їх сукупності з врахуванням доводів зазначених в апеляційній скарзі та прийняти рішення по справі, що відповідає положенням ст.370 КПК України

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року, яким ОСОБА_6 , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 125 КК України, - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції .

Ухвала апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: