Справа № 991/2250/19
Провадження1-кс/991/2811/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 25.11.2019,-

у с т а н о в и в:

29 листопада 2019 року до Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, в якій зазначено, що 26.11.2019 ОСОБА_3 через приймальню Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ) подав заяву від 25.11.2019 № 3537/25 про вчинення кримінального правопорушення.
Станом на час звернення зі скаргою до суду повідомлення від керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 або уповноваженого детектива про внесення відомостей до ЄРДР за заявою від 25.11.2019 не надходило.
У зв`язку з зазначеним ОСОБА_3 просить: зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 внести відомості до ЄРДР за його заявою від 25.11.2019, вих. №3537/25, про вчинення кримінального правопорушення суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією: ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч.1 ст. 111, ч. 2 ст.256, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України; зазначити в резолютивній частині ухвали усі визначені ним кваліфікаційні статті, вчинених кримінальних правопорушень; надати ОСОБА_3 належним чином завірений витяг та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні; повідомити суд про виконання ухвали суду (у відповідності до ст. 534 КПК України та ст. 129-1 Конституції України).
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив задовольнити з викладених у ній підстав.
Представник НАБУ в судове засіданні не прибув, подав письмові пояснення, в яких просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що у заяві ОСОБА_3 від 25.11.2019 не наведено об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення вказаним суддею кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ, тому відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214, ч. 5 ст. 216 КПК України відсутні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР уповноваженими особами НАБУ.
Неявка представника НАБУ, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши письмові заперечення, матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 4 ч. 5 цієї статті до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 26.11.2019 через приймальню НАБУ подав заяву від 25.11.2019 № 3537/25 про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч.1 ст. 111, ч. 2 ст.256, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.
У цій заяві ОСОБА_3 зазначає, що в провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 перебувала його скарга на бездіяльність начальника СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 , під час розгляду вказаної скарги слідчий суддя вчинила ряд процесуальних порушень та ухвалила рішення, яким відмовила у задоволенні скарги, що, на думку ОСОБА_3 , свідчить про вчинення суддею діянь, які тягнуть кримінальну та дисциплінарну відповідальність.
Дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст.256, ч. 1 ст.111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.

Доводи ОСОБА_3 ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві обставин, не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про вчинення саме кримінального правопорушення.

При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо порушення законодавства при постановленні суддями судового рішення не є свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади.

Натомість, зі змісту заяви вбачається, що її зміст зводиться до незгоди ОСОБА_3 із діями судді при розгляді скарги та прийнятим нею рішенням, що було ухвалено не на користь заявника.

Згідно ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для дисциплінарної відповідальності судді зокрема є умисне або внаслідок недбалості не зазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Тобто, питання, порушені у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, є такими, що підлягають розгляду в порядку дисциплінарного провадження щодо судді.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що згідно ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. ч. 1,2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) визначено, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин, може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачено ст. 126 та 129 Конституції України.

При розгляді питання щодо невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, вважаю за необхідне враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, згідно якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

З огляду на викладене, оскільки заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незгоди із прийнятим суддею процесуальним рішенням при розгляді скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що невнесення уповноваженою особою Національного антикорупційного бюро України відомостей заяви ОСОБА_3 від 25.11.2019 не є протиправним, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 303-309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1