печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування доводів скарги зазначив, що 24.05.2019 ОСОБА_4 , звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві з клопотанням про залучення ОСОБА_4 як потерпілого до кримінального провадження № 0000422 від 02.04.2019. Постановою слідчого третього СВ першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 27.05.2019. було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 . Наведену постанову вважає необґрунтованою та безпідставною.

В судове засідання адвокат не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала скаргу, представник Генеральної прокуратури України не з`явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Судовим розглядом встановлено, що 24.05.2019 ОСОБА_4 , звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві з клопотанням про залучення її як потерпілої до кримінального провадження № 0000422 від 02.04.2019.

Постановою слідчого третього СВ першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 27.05.2019 було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , оскільки відсутні будь-які відомості, які б свідчили що до ОСОБА_4 було застосовано дії, які принижують її гідність.

На підставі наведеного, адвокат просив скасувати постанову слідчого третього СВ першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 27.05.2019 та зобов`язати визнати ОСОБА_4 потерпілою.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Доводи, викладені в скарзі адвоката, не містять, і слідчим суддею при його розгляді, не встановлено належних та допустимих доказів для переконливого висновку, що постанова від 27.05.2019 про відмову ОСОБА_4 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000422 від 02.04.2019 є незаконною та необґрунтованою.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 55, 93, 94, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1