Дата документу 30.07.2019 Справа № 322/743/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/743/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/658/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою начальника Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Міжгір`я Монастирського району Тернопільської області, пенсіонера, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання по АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступного дня. Покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. визначено строк дії ухвали до 20.08.2019,

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, Слідчий СВ Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому вказував, що 21 червня 2019 року, близько 11 години 30 хвилин, на відкритій ділянці місцевості, навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 , на проїжджій частині вулиці, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, у результаті раптово виниклого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, взявши з території свого домоволодіння господарсько-побутову сокиру, яку тримав у правій руці, підійшов до ОСОБА_11 , та обухом вказаної сокири наніс йому один удар у ліву частину потилиці, внаслідок чого ОСОБА_11 впав на землю, на правий бік, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, наніс йому ще один удар обухом сокири по голові, в результаті чого завдав йому тілесні ушкодження, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку, внутрішньо черепної гематоми. Після цього, ОСОБА_7 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, покинув місце вчинення злочину, однак, з причин що не залежали від його волі, злочин не було закінчено, так як очевидець злочину ОСОБА_12 викликала швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала потерпілого ОСОБА_11 .
За даним фактом було розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначив, що у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. Слідчий суддя, з огляду на надані відомості, обставини вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, частково погодився лише з існуванням двох ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідка, існування ж іншого ризику, на який вказував прокурор, зокрема, можливість вчинення іншого злочину, носить суто формальний, імовірний характер, і не підтверджуються матеріалами провадження. Слідчий суддя вважав, що хоча заявлені слідчим у клопотанні ризики і є реальними, проте мають мінімізований ступінь їх здійснення. Оцінивши особу підозрюваного, а також вищевказані обставини, слідчий суддя дійшов до висновку, що запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та суду, є домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що існування заявлених у клопотанні ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. Вважає, що слідчий суддя не оцінив обставини, на які послався слідчий та прокурор у клопотанні та додані до клопотання документи у їх сукупності для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого і застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органом досудового розслідування та стороною захисту.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, врахував сукупність отриманих доказів про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, а також оцінив сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя погодився із обґрунтованістю підозри та з існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначено у клопотанні.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, відомостей про його особу, який є особою похилого віку, пенсіонером, наявності постійного місця проживання, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини, адже він оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів і вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Доводи прокурора наведені в апеляційній скарзі, на предмет наявності усіх заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і обставин кримінального правопорушення, досліджувались слідчим суддею, висновки якого щодо прийняття саме такого рішення ним обґрунтовані і вмотивовані. Решта доводів апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Доводи апелянта про відсутність міцних соціальних зв`язків, про те, що підозрюваний офіційно не працює, не можуть бути підставою для скасування рішення слідчого судді. З матеріалів провадження випливає, що підозрюваний є особою похилого віку, вину у вчиненні інкримінованого злочину не оспорює, тому вважати, що через наведені прокурором обставини підозрюваний буде вчиняти аналогічні злочини, впливати на потерпілого, свідків та переховуватися від слідства та суду, не має.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим, ні прокурором не було доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Викладені в апеляційній скарзі доводи носять суто декларативний характер, в більшій мірі є аналогічними тим, що були вказані в клопотанні слідчого. Ці доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід, зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Відсутні будь-які відомості про тиск з боку підозрюваного на потерпілого та свідків, допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора начальника Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання по АДРЕСА_1 , в період часу з 20 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступного дня залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4