Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

3 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006079 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Сквира Київської області,громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,
проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,судимого:

1) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2007 року

за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України
на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.05.2008 року

за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.71 КК України
на 5 років 1 місяць позбавлення волі;

3) вироком Сквирського районного суду Київської області

від 16.06.2014 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

4) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2019 року

за ч.1 ст.187 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року,

________________________________

Справа № 11-кп/824/3320/2019
Категорія: ч.2 ст.187 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1
у с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна, окрім житла.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2019 року, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 8 років з конфіскацією майна, окрім житла.

На підставі ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.06.2017 року до набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає про несправедливість вироку суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання і просить його пом`якшити до 7 років 6 місяців позбавлення волі, посилаючись на те, що суд не врахував його усну домовленість з прокурором.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; доводи законного представника потерпілого ОСОБА_6 і прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, а призначене обвинуваченому покарання справедливим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив напади на неповнолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з метою заволодіння їхнім майном, поєднані з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, за наступних обставин.

7 червня 2017 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_8 , проходячи повз будинок АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_10 , який підійшов до під`їзду № 2 вказаного будинку. Реалізовуючи умисел на вчинення нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, ОСОБА_8 увійшов у під`їзд разом з ним, де між першим та другим поверхами на сходах наздогнав потерпілого та, схопивши своєю лівою рукою його ліву руку, заломив її ОСОБА_10 за спину. Утримуючи ОСОБА_10 у такому положенні, ОСОБА_8 приклав до його шиї лезо розкладного ножа, виготовленого по типу та виду ножів господарсько-побутового призначення, який заздалегідь підготував для вчинення злочину з метою подолання опору з боку потерпілого, і тим самим погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, висловив вимогу про передачу йому цінного майна, а саме, мобільного телефону.

Усвідомлюючи реальність погрози застосування насильства, небезпечного для свого життя та здоров`я, ОСОБА_10 не став чинити опір, дістав з нагрудної сумки свій мобільний телефон Cubоt Note S у захисному силіконовому чохлі-накладці з сім-картою оператора Київстар і картою пам`яті та передав його ОСОБА_8 . Заволодівши телефоном, ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення і в подальшому розпорядився телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2 195 гривень.

Крім того, 8 червня 2017 року близько 11 години ОСОБА_8 , проходячи повз будинок АДРЕСА_4 , побачив раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_11 , який йшов до під`їзду № 3 вказаного будинку. Реалізовуючи умисел на вчинення нападу на ОСОБА_11 з метою заволодіння його майном, ОСОБА_8 направився у під`їзд разом зі ОСОБА_11 , зайшов з ним у кабіну ліфта, і коли ліфт почав рух, дістав з кишені штанів розкладний ніж, виготовлений по типу та виду ножів господарсько-побутового призначення, який заздалегідь підготував для вчинення злочину з метою подолання опору з боку потерпілого, приклав лезо до шиї ОСОБА_11 , і тим самим погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, висловив вимогу про передачу йому цінного майна, а саме, мобільного телефону.

Усвідомлюючи реальність погрози застосування насильства, небезпечного для свого життя та здоров`я, ОСОБА_11 не став чинити опір, дістав з правої кишені штанів свій мобільний телефон MEIZU у захисному чохлі з сім-картою оператора Київстар і грішми на рахунку та передав його ОСОБА_8 . Заволодівши телефоном, ОСОБА_8 , продовжуючи тримати оголене лезо розкладного ножа біля шиї потерпілого, наказав передати йому грошові кошти, на що ОСОБА_11 , побоюючись за своє життя та здоров`я, дістав з лівої кишені штанів грошові кошти в сумі 8 гривень та передав їх нападнику. Потім, помітивши на шиї ОСОБА_11 срібний ланцюжок з срібними хрестиком та кулоном, ОСОБА_8 розстібнув застібку ланцюжка та зняв його з шиї потерпілого. Після цього ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а майном потерпілого розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 2 666 гривень 67 копійок.

Крім того, 9 червня 2017 року близько 12 години ОСОБА_8 , проходячи неподалік будинку № 4 на вул. Ревуцького в м. Києві, побачив раніше незнайомого малолітнього ОСОБА_13 , який рухався на власному гірському велосипеді Тхеd АF17. Реалізовуючи умисел на вчинення нападу на ОСОБА_13 з метою заволодіння його майном, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого, який в той час рухався на велосипеді, і зупинив його, схопившись за руль з лівого боку обома руками. Злякавшись, ОСОБА_13 закричав, а ОСОБА_8 , продовжуючи утримувати руль лівою рукою, дістав правою рукою з одягу розкладний ніж, виготовлений по типу та виду ножів господарсько-побутового призначення, який заздалегідь підготував для вчинення злочину, направив його лезо в бік потерпілого, тим самим погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, і наказав ОСОБА_13 замовкнути та віддати йому велосипед.

Усвідомлюючи реальність погрози застосування насильства, небезпечного для свого життя та здоров`я, ОСОБА_13 зліз з сидіння велосипеду, на якому ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на суму 2 637 гривень 50 копійок.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який не працює, неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, характеризується посередньо, а також обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину щодо малолітньої дитини та рецидив злочинів, відсутність обставин, що його пом`якшують, і правильно призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

Судом вірно застосовано і положення ч.4 ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, оскільки після постановлення вироку Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2019 року було встановлено, що він вчинив інші злочини до постановлення попереднього вироку.

При цьому колегія суддів зауважує, що покарання за злочин за цим вироком є близьким до мінімального строку і, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд застосував принцип часткового складання, приєднавши невелику частину покарання, призначеного за попереднім вироком.

Твердження обвинуваченого в суді апеляційної інстанції, що він повністю визнав вину у вчиненні злочину, що не було оцінено судом, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 заперечив вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 і не визнав, що погрожував потерпілим ОСОБА_11 і ОСОБА_13 ножем. Що ж стосується посилань в апеляційній скарзі на домовленість з прокурором, то вони є голослівними і в будь-якому разі спілкування поза межами, визначеними кримінальним процесуальним законом, не можуть враховуватися судом.

Саме таке покарання, як його призначив суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, як за видом, так і за розміром є справедливим, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Тому підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3