Єдиний унікальний номер судової справи 192/841/19
Номер провадження 1-кс/201/5131/2019
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі сулу у м. Дніпро клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000252, -

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - автомобіля марки «BMW 735і», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладеного в рамках кримінального провадження № 0000252.

В обґрунтування доводів, викладених у клопотанні, адвокат ОСОБА_3 вказує, що в провадженні Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0000252 від 06 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. Як зазначає у клопотанні адвокат ОСОБА_3 , під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року накладено арешт на автомобіль марки «BMW 735і», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка, на думку заявника, є необґрунтованою, арешт накладений безпідставно та підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до канцелярії суду 21 серпня 2019 року заяви, в яких клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, а розгляд проводити без їх участі.

Уповноважена особа Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду клопотання, у судове засіданні не з`явилася.

При цьому, 21 серпня 2019 року до канцелярії суду надійшли заперечення прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , яка є процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні. В поданих запереченнях ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, мотивуючи свою позицію тим, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року у даному кримінальному провадженні призначено судову трасологічну експертизу автомобілю «BMW 735і», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та яка ще не проведена, а також посилалася на необхідність проведення слідчих дій з вказаним автомобілем. В обґрунтування доводів, викладених у письмових запереченнях, прокурором надані відповідні матеріали.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також письмові заперечення та додані до нього матеріали, зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з наданих прокурором матеріалів, встановлено, що в провадженні слідчого відділу Солонянського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000252, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КПК України, за фактом виявленого механічного втручання та пошкодження ідентифікаційного номеру кузову автомобілю «BMW 735і» з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 20149 року у справі № 201/6553/19 накладено арешт на автомобіль «BMW 735i», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова відсутній, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , та який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000252.

Отже, з урахуванням наявних матеріалів, слідчий суддя вважає обґрунтованими та такими, що повністю відповідають вимогам кримінального процесуального закону України, мотиви, які стали підставою для задоволення клопотання слідчого та застосування такого обмежувального заходу, як арешт майна. Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи ухвали про накладення арешту на вищевказане майно, під час розгляду клопотання встановлено не було.

При цьому, і стороною, яка ініціювала перед слідчим суддею вирішення питання про скасування арешту вказаного автомобіля і на яку, відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, покладено тягар доведення наявності підстав для скасування арешту майна, не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що на даний час потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту, відпала або арешт був накладений необґрунтовано.

Більш того, на даний час вирішення питання про скасування арешту є передчасним доки органом досудового розслідування не вжито усіх необхідних заходів, направлених на встановлення обставин кримінального правопорушення, у тому числі, і проведення судової-трасологічної експертизи, призначеної у даному кримінальному провадженні.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесенні на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, прийшов до висновку про недоведеність стороною, яка ініціювала вирішення питання про скасування арешту майна, наявності підстав для скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000252 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1