Номер провадження: 11-кп/813/82/19
Номер справи місцевого суду: 511/1171/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.09.2018 року в кримінальному провадженні №0000368 від 03.04.2018 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Роздільнянськогорайону Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, перебуваю чого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 8 років 6 місяців.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання визначено обчислювати з 03.04.2018 року, тобто з дня затримання.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з оскаржуваним вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 02.04.2018 року, в період часу з 19:00 до 24:00 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_9 та її матері ОСОБА_10 в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті алкогольного сп`яніння та особистих неприязних відносин ображав честь та гідність ОСОБА_9 та її матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, знаходячись в житловій кімнаті вказаної квартири в процесі образ наніс декілька ударів рукою по обличчю ОСОБА_9 та штовхнув її головою об стіну, від чого та втратила свідомість. Також, ОСОБА_8 в процесі сварки та образ на адресу ОСОБА_10 наніс їй чисельні удари своїми руками та ногами по різним частинам тіла та голови, спричинивши їй наступні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів під м`які оболонки головного мозку, розлитих крововиливів у м`які тканини волосистої частини голови (переважно зліва), численних синців і саден обличчя, а також рваної рани слизової оболонки верхньої губи; закриту травму грудної клітини у вигляді переломів бічних відділів 2-6 лівих ребер; синець в лівій підключичній ділянці та садно на лівому коліні.
Далі, в процесі сварки та завдання вищевказаних численних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що у сукупності завдавало фізичного болю потерпілій, у ОСОБА_8 , з метою приховування криків та стонів потерпілої, виник злочинний умисел на вчинення вбивства ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_8 діючи умисно, на ґрунті тривалих неприязних відносин та алкогольного сп`яніння, 02 квітня 2018 року в період часу з 20 до 24 години, застосував фізичне насилля до ОСОБА_10 , що виразилось в захваті та здавленні його руками шиї ОСОБА_10 , від чого настала смерть ОСОБА_10 , яка знаходиться у прямому причинному зв`язку з механічною асфіксією, та яка обумовлена здавленням шиї потерпілої ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що засуджений за злочин, який не скоював, зокрема його обвинувачують у вбивстві матері, жінки з якою він проживав у цивільному шлюбі та з якою у них є спільна донька ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також, обвинувачений зазначив, що його вина у скоєнні злочину доведена не була.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_8 були надані доповнення до апеляційної скарги, в яких він просив в рішенні апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду вироку районного суду зарахувати йому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з часу затримання 02.04.2018 року по день винесення рішення апеляційним судом включно. Так, обвинувачений зазначає, що, на його думку, на момент скоєння ним інкримінованого злочину та на момент винесення вироку судом першої інстанції ст. 72 КК України передбачала зарахування у строк відбутого основного покарання у виді позбавлення волі строку його попереднього ув`язнення - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив вирок суду скасувати, а провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
На думку апеляційного суду, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Висновки суду першої інстанції, як встановлено апеляційним судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що фактичні обставини умисного протиправного заподіяння ОСОБА_8 смерті іншій людині, встановлені судом першої інстанції на підставі безпосередньо досліджених в ході судовому розгляду доказів.
Зокрема, незважаючи на невизнання своєї виниОСОБА_8 , факт умисного протиправного заподіяння ним смерті потерпілій ОСОБА_10 , підтверджується показаннями потерпілої та свідків, наданими під час судового розгляду.
Так, потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 вони проживали без реєстрації шлюбу, мали малолітню доньку і періодично мешкали у квартирі її матері - ОСОБА_10 та коли відбулась подія, зокрема 02.04.2018 року ОСОБА_8 зранку прийшов до них зі своїм другом ОСОБА_11 , вони випивали на кухні, а вона з матір`ю були у кімнаті та ОСОБА_8 приносив їм спиртне у кімнату. Далі, між ОСОБА_8 та її матір`ю - ОСОБА_10 виникла сварка та ОСОБА_8 вдарив її матір по обличчю. Також, потерпіла пояснила, що вона більше нічого не пам`ятає, бо дуже сп`яніла, однак тієї ночі її розбудив ОСОБА_8 та сказав, що мати померла. Вона побачила, що її мати - ОСОБА_10 лежить на підлозі, біля дивану, на спині, на лобі біля виска було два синця, однак шию не роздивилася, бо мати була у светрі. Потім вона взяла доньку і біля двох годин ночі втрьох вони спустились на третій поверх до сусіда ОСОБА_12 , викликали поліцію та «швидку допомогу», поліцейські питали дитину про те, що відбулося, і донька сказала, що тато бив маму та бабусю, а потім задушив бабусю і їй стався «капець». Також, потерпіла стверджувала, що вдома вони були вчотирьох: вона, дитина, її матір та ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_13 , пояснила, що ОСОБА_8 її син, співмешкав із ОСОБА_9 , з якою мають малолітню дитину. Про обставини смерті ОСОБА_10 її нічого не відомо, але вона знає, що обидві жінки вживали спиртні напої і на цьому ґрунті виникали сварки між ними та її сином ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що проживає в одному будинку з потерпілою, загиблу ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 вона знала. В ніч з 02.04.2018 року на 03.04.2018 року, приблизно о 2-3 годині ночі, до неї прибігла ОСОБА_9 з донькою ОСОБА_15 та дитина повідомила, що тато задушив бабусю, сама вона у квартиру ОСОБА_10 не заходила та нічого не бачила.
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що в ніч з 02.04.2018 року на 03.04.2018 року, десь після 1 години ночі, ОСОБА_9 , малолітня дитина ОСОБА_17 та ОСОБА_8 прийшли до них та повідомили, що щось трапилося з ОСОБА_10 . Він пішов подивитися на п`ятий поверх у їх квартиру та з`ясував, що ОСОБА_10 була мертва, вона лежала на підлозі горілиць, не дихала, а кров була на губах та текла з носа. Він викликав поліцію та швидку допомогу і став їх чекати. При цьому він добре пам`ятає, що мала дитина ОСОБА_17 сказала їм, що «бабі капець» і її задушив тато ОСОБА_18 , більше нічого дитина не розповідала.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що знає ОСОБА_8 з дитинства, 02.04.2018 року він зустрів ОСОБА_8 та він запросив його піти з ним, приблизно о 10.00 11.00 годині ранку вони прийшли до ОСОБА_9 та вжили спиртні напої, ніяких конфліктів за столом зранку не було та він через деякий час зібрався йти додому, а ОСОБА_18 йому сказав, що потім зайде до нього, але того дня він до нього так і не прийшов, а наступного дня працівники поліції повідомили, що його тещу ОСОБА_10 було вбито. Він знає, що у ОСОБА_8 з тещею ОСОБА_10 були конфлікти через те, що він їй не подобався, а особливо тоді, коли у нього були відсутні гроші і на цьому підґрунті виникали сварки на протязі тривалого часу.
Свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона проживає на одному поверсі із ОСОБА_9 , вона чула сварки у їх квартирі, голосні чоловічий та жіночі голоси, однак чому вбили ОСОБА_10 їй не відомо, але вважає, що сім`я була неблагополучна і вбивство могло статися на побутовому грунті. Вона бачила, як до цих подій неодноразово на виклик потерпілої та її матері приїздили працівники поліції, щоб вгамувати сімейні сварки.
Разом з тим, у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , хоча і не визнав свою провину, однак зазначив, що не пам`ятає, щоб душив тещу за шию, підтвердив, що бив ОСОБА_10 руками по голові та ногами по тулубу, а також вказав, що крім нього, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та малолітньої дитини у квартирі більше нікого не було і серед ночі до них ніхто не приходив. Крім того, ОСОБА_8 вказав, що конфлікт у ОСОБА_10 був того дня лише з ним, а при затриманні у нього не виявлено ніяких тілесних ушкоджень, з чого слідує, що ні теща, ні будь-хто його того дня не бив.
Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , не заперечував проти того, що ОСОБА_8 бив ОСОБА_10 і ОСОБА_9 .
Зазначені показання потерпілої та свідків повністю підтверджуються та узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами.
Так, з протоколу огляду місця події від 03.04.2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 , виявлено труп ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті та вилучено: наволочку синього кольору зі слідами бурого кольору, яка знаходилась на ліжку; шмат волосся білого кольору, який знаходився на килимі; плями бурого кольору на килимі; плями бурого кольору на стіні; жіночі окуляри, а згідно протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_8 від 03.04.2018 року виявлено та вилучено одягнені на нього речі,
З протоколу огляду трупа ОСОБА_10 від 03.04.2018 року вбачається, що було виявлено та вилучено: лосини чорного кольору; кофта сірого кольору; гольф темно сірого кольору; светр світло - сірого кольору; шапка темно-сірого кольору; волосся з ділянки лоба; волосся з потиличної ділянки; волосся з правої та з лівої скроневої ділянки; волосся з тім`яної ділянки; нігті правої та лівої її рук.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 06.04.2018 року ОСОБА_8 на місці події злочину розповів та показав, як 02.04.2018 року наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 в ході виниклої у них сварки, після чого вона залишилась лежати непорушно на підлозі, а потім він виявив, що вона мертва.
Відповідно до висновку експерта №198 від 18.04.2018 року судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_8 вбачається, що походження клітин, знайдених в піднігтьовому вмісті лівої руки підозрюваного ОСОБА_8 від потерпілої ОСОБА_10 не виключається.
З висновку експерта №214 від 26.04.2018 року судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин обох рук потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що походження епітеліальних клітин у піднігтьовому вмісті зрізів її нігтьових пластин не виключається як від самої потерпілої ОСОБА_10 так і від підозрюваного ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта №344 від 05.05.2018 року судово-медичної експертизи светра, куртки, брюк, пари черевиків підозрюваного ОСОБА_8 вбачається, що на вказаних речах обвинуваченого виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_10 .
Відповідно до висновку експерта №345 від 05.05.2018 року судово-медичної експертизи змивів з рук підозрюваного ОСОБА_8 вбачається, що на змивах з його рук виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_10 .
З висновку експерта №346 від 05.05.2018 року судово-медичної експертизи наволочки, зрізу килима, шмата волосся, зіскобів зі стіни, вилучених з місця події, вбачається, що на вказаних речах виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_10 .
З висновку експерта №378 від 18.05.2018 року судово-медичної експертизи кофти, светра потерпілої ОСОБА_10 , вбачається, що на вказаних речах виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_10 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 21/28 від 05.05.2018 року, смерть ОСОБА_10 знаходиться у прямому причинному зв`язку з механічною асфіксією, яка обумовлена здавленням шиї тупим предметом, що підтверджується наступними морфологічними ознаками: наявністю поширеного довгастого синця на правій бічній поверхні шиї й садна на нижній поверхні підборіддя зліва, присутністю глибоких розлитих крововиливів у м`які тканини шиї праворуч навколо під`язикової кістки і гортані, а також правого судинно-нервового пучка. Також був виявлений комплекс загально-асфіктивних ознак смерті у вигляді: добре виражених трупних плям, крапкових крововиливів під плевру легенів і перехідні складки кон`юнктив, рідкого стану крові в порожнинах серця та судинах, вираженого венозного повнокров`я внутрішніх органів, набряку головного мозку та легенів, гострої емфіземи легень. Ушкодження у ділянці шиї, що призвели до розвиту механічної асфіксії, обмовлені дією тупим предметом, характерні особливості якого не відобразилися. Категорично не виключається можливість спричинення даних ушкоджень дією однієї руки. Також при дослідженні трупа ОСОБА_10 були виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під м`які оболонки головного мозку, розлитих крововиливів у м`які тканини волосистої частини голови (переважно зліва), численних синців і саден обличчя, а також рваної рани слизової оболонки верхньої губи, закрита травма грудної клітки у вигляді переломів бічних відділів 2-6 лівих ребер; поверхнева різана рана у ділянці нижньої половини великого пальця лівої кисті, синці /по 1/ на тильній поверхні лівої кисті й в лівій підключичній ділянці, садно на лівому коліні. Перелічені вище ушкодження, крім рани великого пальця лівої кисті, заподіяні внаслідок численних дій тупими предметами. На це вказує власне характер пошкоджень: садна, синці, перелом ребер. Характерні властивості травмуючих тупих предметів в наявних ушкодженнях не відобразились. Не виключається можливість спричинення вказаних ушкоджень від дій кінцівок (рука, нога). Різана рана великого пальця лівої кисті спричинена предметом з гострим (загостреним) краєм. Виявлені у ОСОБА_10 ушкодження мають ознаки за життєвості, зокрема, наявність добре виражених вогнищевих крововиливів у пошкоджених тканинах, підсохлі потьоки крові на обличчі. Виявлена при гістологічному (мікроскопічному) дослідженні травмованих тканин нерівномірно виражена початкова клітинна загальна реакція (наявність нечисленних лейкоцитів у крововиливах) орієнтовно (!) відповідає давності отриманих ушкоджень в межах однієї години. Зеленувате забарвлення синця на лівій кисті свідчить за давність його спричинення за декілька днів до настання смерті. Усі інші ушкодження заподіяні незадовго до настання смерті, можливо у вказаних вище межах. Ступінь розвитку після смертних змін тіла при дослідженні трупа у морзі орієнтовно вказує на давність настання смерті 8-12 годин тому. Таким чином, приблизний можливий час настання смерті у проміжку 20-24 години 02 квітня 2018 року. Виявлені у ОСОБА_10 ушкодження у ділянці шиї, які обумовили розвиток механічної асфіксії та настання смерті постраждалої містять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р., п.2.1.1, п.2.1.2, п.2.1.3. «у», «о»). Закриті переломи ребер самі по собі у живих осіб обумовлюють тривалий розлад здоров`я (строком понад 21 день) і за даним критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.2.2.1, п.2.2.2. «Правил…») Внаслідок невизначеної клінічної картини наявної у померлої черепно-мозкової травми, яка не є небезпечною для життя, неможливо визначити ступінь тяжкості вказаної травми (п.4.13. «Правил…»). Синці та садна кінцівок містять ознаки легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. «Правил…»).
Виключається можливість спричинення виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень внаслідок падіння постраждалої з висоти «власного зросту».
При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_10 виявлено 3,28% етилового спирту, що за життя орієнтовно могло відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Зазначені висновки експертів спростовують твердження апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про факт умисного протиправного заподіянняОСОБА_8 смерті потерпілій ОСОБА_10 , оскільки з зазначених висновків вбачається, що на светрі, куртці, брюках, парі черевиків ОСОБА_8 та на змивах з його рук виявлена кров людини, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_10 , а також знайдені в підногтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_8 клітини, не виключають походження від потерпілої ОСОБА_10 . Крім того, походження епітеліальних клітин у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин ОСОБА_10 не виключається як від самої потерпілої ОСОБА_10 так і від ОСОБА_8 .
Зазначені висновки експертів, в сукупності з іншими доказами, беззаперечно доводять, що саме ОСОБА_8 умисно протиправно заподіяв смерть потерпілій ОСОБА_10 .
Наведені та інші докази, зібрані органами досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні відповідно до вимог КПК України, на підставі чого судом беззаперечно встановлені фактичні обставини умисного протиправного заподіяння ОСОБА_8 смерті іншій людині.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КПК України є надуманими, та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального провадження.
Також зібрані органами досудового розслідування докази відповідають вимогам КПК України та органом досудового розслідування порушень прав обвинуваченого припущено не було.
Крім того, апеляційним судом не встановлено, а стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б ставили під сумнів покази потерпілого та свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою і іншими доказами та у сукупності беззаперечно доводять, що саме ОСОБА_8 , який зловживав спиртними напоями та мав постійні конфлікти з потерпілою, 02.04.2018 року в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, умисно наніс останній чисельні удари руками та ногами по різним частинам тіла та голови, а далі застосував до неї фізичне насилля, що виразилось в захваті та здавленні його руками шиї ОСОБА_10 , від чого настала смерть потерпілої ОСОБА_10 , в результаті механічної асфіксії.
Крім того, з висновку судово психіатричної експертизи №201 від 08.05.2018 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим, у тому числі хронічним алкоголізмом та наркоманією не страждав, в період, який відноситься до вчинення інкримінованого йому діяння, ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, знаходився у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння, був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_8 також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство та інший хворобливий стан психіки, у тому числі хронічний алкоголізм та наркоманію, за своїм психічним станом здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Зазначений висновок експертизи спростовує твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не пам`ятає обставини подій, оскільки він, як встановлено судом, знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а зазначенні пояснення свідчать лише про те, що обвинувачений бажає уникнути кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин.
Крім того, судом дана належна оцінка твердженням обвинуваченого ОСОБА_8 про непричетність його до вчинення інкримінованого злочину, з посиланням на показання потерпілого і свідків про обставини виявлення злочину. Зазначеними показами потерпілих та свідків спростовуються твердження обвинуваченого в апеляційний скарзі щодо відсутності у обвинуваченого ОСОБА_8 мотиву у вбивстві матері своєї дружини, оскільки потерпілі та свідки пояснювали, що постійно між обвинуваченим та потерпілою виникали сварки та конфлікти, в ході яких ОСОБА_8 неодноразово застосовував насилля до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Також, зазначені обставини підтверджуються матеріалами ЖЄО за повідомленнями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з яких вбачається, що на протязі тривалого часу, з 2014-2017 років, вказані особи неодноразово зверталися із заявами та повідомленнями до поліції про вчинення домашнього насильства та хуліганських дій відносно них ОСОБА_8 , де вказували, що останній в нетверезому стані ображає їх, намагається без дозволу проникнути до їх житла, стукає в двері, на зауваження заспокоїтись не реагує. Неодноразово працівники поліції виїжджали за викликом потерпілих, проводили бесіди з ОСОБА_8 , складали висновки за результатами розгляду повідомлень та заяв.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, з урахуванням усіх досліджених доказів, прийшов до правильного висновку щодо наявності у діях обвинуваченого ОСОБА_8 умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях обвинуваченого умислу та мотиву скоєння кримінального правопорушення є надуманими та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального провадження.
Враховуючи викладене у сукупності, апеляційний суд вважає, що у вироку суду зазначеним доказам дана правильна оцінка, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, досліджені судом докази повністю узгоджуються між собою та встановленими судом обставинами кримінальних правопорушень.
Аналіз зазначених доказів підтверджує правильність встановлення у вироку суду фактичних обставин кримінального провадження, оскільки доказів, якими б висновки суду спростовувались або не були досліджені та безпідставно не прийняті до уваги не вбачається.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази у справі в повному обсязі, оскільки при судовому розгляді від обвинуваченого при вирішенні питання щодо можливості завершити з`ясування обставин справи та перейти до дебатів, клопотань про дослідження будь-яких інших доказів не надходило, а в апеляційній скарзі також не зазначено таких доказів.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що висновки вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Підстави для ухвалення обвинувального вироку були встановлені судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження, зазначені докази були дослідженні у встановленому законом порядку, перевірені та оцінені судом належним чином, обґрунтовано визнані належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 .
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неповноти та необ`єктивності судового розгляду є надуманими та голослівними.
Разом з цим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недопустимості доказу, зокрема постанови про визнання предмета речовим доказом і залучення до кримінального провадження від 17.04.2018 року, якою залучено до кримінального провадження, як речовий доказ, диск з відеозаписом допиту малолітньої ОСОБА_21 від 17.04.2018 року, оскільки зазначений доказ отриманий без дотримання порядку, встановленому КПК України, а саме малолітній ОСОБА_22 , 2014 року народження, перед допитом не роз`яснено обов`язок про необхідність давання правдивих показань, згідно ч.3 ст.226 КПК України.
Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
При призначенні покарання суд першої інстанції врахував відсутність обставин, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а також суд вірно врахував наявність обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, а саме вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину,особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, не працює, скоїв злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що посягає на здоров`я та життя людини, яке серед інших соціальних благ відповідно до ст.3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а також враховує не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її поведінку під час та після вчинення злочинних дій, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, яке в свою чергу не є максимальним строком покарання, передбаченим санкцією ч.1 ст.115 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Апеляційний суд констатує, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку у цій частині, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

Разом з тим, є необґрунтованими твердження обвинуваченого щодо неправильного застосування судом першої інстанції ст. 72 КК України, з огляду на таке.
Згідно з ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» № 3352-XII від 30.06.1993 року - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК України включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього увязнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Законом України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Велика Палата Верховного Суду 29 серпня 2018 року у справі 663/537/17 прийняла рішення щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).
У висновку Верховного Суду зазначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII від 18.05.2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
Частиною 6 ст.368 КК України встановлено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зі змісту вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України 02 квітня 2018 року, коли вже набрав чинності Закон України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» і відповідно до якого попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Оскільки злочин, за вчинення якого засуджений ОСОБА_8 був вчинений після 20 червня 2017 року, беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дотримався положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року.
За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни або скасування вироку суду та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.09.2018 року в кримінальному провадженні №0000368 від 03.04.2018 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк із дня вручення копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4