Справа № 212/5219/15-к
У Х В А Л А

17 жовтня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000226 від 24.04.2015 року стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, а саме наявний ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки останній без поважних причин не з`являвся до суду, його було оголошено у розшук та обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Захисник заявила про можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з підстав того, що стороною обвинувачення не доведені ризики для продовження запобіжного заходу, обвинувачений тривалий час перебуває під арештом, судом допитані усі свідки. Обвинувачений заперечував з приводу продовження дії запобіжного заходу, просив змінити ти його на більш м`який.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим, рішення у справі «Власов проти Росії», пункт 104, від 12 червня 2008 року.

Слід вказати, що ухвалою суду від 16.01.2018 року обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою змінено на цілодобовий домашній арешт, дія якого неодноразово продовжувалася. Однак, обвинуваченому оголошувався привід та розшук, у зв`язку з неявкою до суду, та 28.12.2018 року останньому обрано запобіжний захід тримання під вартою. Вказана обставина зазначає про ризик ухилення та переховування обвинуваченого від суду та ризик вчинення нових злочинів.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, а також суд враховує тяжкість покарання у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , його вік, стан здоров`я і те, що він не працює, має соціальні зв`язки та проживав разом з матір`ю, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, має постійне місце реєстрації та проживання, стадію розгляду справи та ту обставину, що судом допитані свідки та досліджуються речові докази, головуючий приходить до висновку, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання обвинуваченого забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло цілодобово, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Суд не знаходить підстав для продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою, а тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

У задоволенні усного клопотання прокурора відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, а саме до 17 грудня 2019 року включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 , залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 цілодобово та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Негайно звільнити з-під варти ОСОБА_3 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобо в`язань.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали отримав ОСОБА_3
«____»________2019