Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представників володільця майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
володільця майна ОСОБА_9 ,
слідчого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000024 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2019 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 17-18.07.2019 року у нежитлових та інших приміщеннях, в тому числі офісному, складських, підсобних (господарських), за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на ягоди чорниці в кількості 9 800 кг., ягоди малини в кількості 3500 кг., ягоди чорної горобини в кількості 35000 кг., вишні в кількості 2400 кг., ягоди червоної горобини в кількості 3000 кг., полуниці в кількості 2000 кг.; бирки з написами: «Blueberries Frozen» в кількості 5 штук; бирки з написами: «Партія №1207/19» в кількості 15 штук.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2019 року клопотання заступника начальника 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_11 про арешт майна задоволено частково. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 17-18.07.2019 року у нежитлових та інших приміщеннях, в тому числі офісному, складських, підсобних (господарських), за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на бирки з написами: «Blueberries Frozen» в кількості 5 штук; на бирки з написами: «Партія №1207/19» в кількості 15 штук.
У задоволенні клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 17-18.07.2019 року у нежитлових та інших приміщеннях, в тому числі офісному, складських, підсобних (господарських), за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ягоди чорниці в кількості 9800 кг., ягоди малини в кількості 3500 кг., ягоди чорної горобини в кількості 35000 кг., вишні в кількості 2400 кг., ягоди червоної горобини в кількості 3000 кг., полуниці в кількості 2000 кг. відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження в зв`язку із тим, що суд не взяв до уваги докази, які істотно могли вплинути на його висновки. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити повністю.
Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, володільця майна та його представників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як встановлено апеляційним переглядом, за наслідками розгляду клопотання заступника начальника 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_11 , слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так доводячи підставність поданого клопотання в частині накладення арешту на це майно слідчий вказував про те, що вилучене майно є предметом розслідування вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, зберегло на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Повернення такого майна унеможливить виконання завдання кримінального провадження в частині забезпечення повного та неупередженого розслідування.
Разом з тим матеріали клопотання не містять доказів, а слідчий та прокурор в ході його розгляду не навели достатніх обґрунтувань та не надали належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання майна речовими доказами постановою слідчого.
Крім того, як вірно зазначив слідчий суддя місцевого суду, як на підставу накладення арешту майно слідчий посилався на те, що воно є доказом злочину, однак при цьому, таке твердження належним чином не обґрунтовано та не вмотивовано. Не було надано з цього приводу і відповідних належних доказів.

Погоджується апеляційний суд і з мотивами місцевого суду щодо необґрунтованості мети накладення арешту, оскільки в клопотанні не зазначено, а в ході розгляду клопотання, слідчим і прокурором не наведено правових підстав і мети такого арешту відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

А тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно вилучене в ході проведення огляду місця події 17-18.07.2019 року у нежитлових та інших приміщеннях, в тому числі офісному, складських, підсобних (господарських), за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ягоди чорниці в кількості 9800 кг., ягоди малини в кількості 3500 кг., ягоди чорної горобини в кількості 35000 кг., вишні в кількості 2400 кг., ягоди червоної горобини в кількості 3000 кг., полуниці в кількості 2000 кг. з підстав, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не встановлено, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2019 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: