Провадження № 1-кс/243/2573/2019
Справа №243/7545/19
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2019 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001418 від 10 липня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.04.2006 року Слов`янським міськрайонном судом за ст. 187 ч. 4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років. 04.04.2012 року звільнений умовно - достроково на підставі ст. 81 КК України, невідбутий строк 1 рік 9 місяців 28 днів.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в межах якого здійснюється досудове розслідування, слідчим СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Слідчий СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області обґрунтував свої вимоги тим, що 10.07.2019 року приблизно о 05 годині ОСОБА_5 йшов по вулиці Кримська м. Слов`янськ, Донецька область, де побачив раніше незнайому жінку - потерпілу ОСОБА_7 , яка направлялася у протилежний бік від нього, йшла із палицею в руках та сумкою через плече, що й привернуло його увагу. В цей час на цьому місці, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння майном, яке належить ОСОБА_7 , поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я останньої, шляхом вчинення розбійного нападу на потерпілу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 10.07.2019 року о 05 годині 05 хвилин, знаходячись по вул. Кримська, м. Слов`янськ, Донецької області, наздогнав потерпілу ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою відкритого заволодіння майном потерпілої, застосовуючи фізичну силу, яка є небезпечною для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , знаходячись за спиною потерпілої наніс один удар кулаком руки в область затилку, від чого остання впала на землю, та кричала з проханням відпустити її, припинити протиправні дії відносно неї, але останній не реагував.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 розуміючи, що потерпіла ОСОБА_7 чинить опір, наніс ще один удар кулаком лівої руки останній в область лобу, щоб остання не чинила опір його діям, різким рухом руки, застосувавши фізичну силу, вихопив із рук потерпілої сумку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 452 гривні, мобільний телефон марки Nokia 301 RM, НОМЕР_1 , вартістю 466 гривень 67 копійок, сім карта мобільного оператору Водафон вартістю 50 гривень, гаманець вартістю 200 гривень та побіг у бік вулиці Краснодарська, м. Слов`янськ, Донецької області, , на крик потерпілої ОСОБА_7 та свідка припинити свої умисні протиправні дії не відреагував, тобто з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно - мозкова травма: струс головного мозку, синці ділянки лоба, повік правого та лівого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які потребують для свого лікування термін понад 6-ти, але не більше 21 дня, садно задньої поверхні лівого ліктьового суглоба, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Умисними протиправними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 була заподіяна матеріальна шкода на суму 1168 гривень 67 копійок.

Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити свою злочину діяльність. Також ОСОБА_8 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, покарання за який передбачено законом у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України КК України, об`єктивно підтверджується даними копій з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 10.07.2019 року, оглянуто ділянку місцевості, де невідома особа шляхом застосування насильства викрала майно ОСОБА_7 , що мало місце 10.07.2019 по вул. Кримська, м. Слов`янськ, Донецької області;

- протоколом огляду від 10.07.2019 року, під час якого ОСОБА_5 на підставі письмової заяви дозволу на огляд добровільно видав грошові кошти та мобільний телефон, який впізнаний потерпілою ОСОБА_9 та відповідає наданим нею документам її право власності на нього;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що 10.07.2019 року приблизно о 05 годині, коли вона направлялася по вул. Кримська, м. Слов`янськ, на неї напав невідомий чоловік, який спричинив тілесні пошкодження та заволодів її майном;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, під час якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала на фотознімку ОСОБА_5 , що саме він 10.07.2019 року по вул. Кримська, м. Слов`янськ, Донецької області спричинив їй тілесні пошкодження та заволодів її майном;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка показала, що бачила, як 10.07.2019 року в ранковий час доби по вул. Кримська, м. Слов`янськ, невідома особа, спричинила потерпілій ОСОБА_7 тілесні пошкодження, та заволоділа її майном, не реаіуючи на їх слова припинити проти правні дії;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, під час якого свідок ОСОБА_10 впізнала на фотознімку ОСОБА_5 , що саме він 10.07.2019 року по вул. Кримська, м. Слов`янськ, Донецької області напав на ОСОБА_7 , спричинив їй тілесні пошкодження та заволодів її майном;

- висновком експерта № 270;

- висновком № 32 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2019 року за участю свідка ОСОБА_11 , яка показала, як ОСОБА_12 наносив тілесні пошкодження потерпілій ОСОБА_7 та заволодів її майном;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2019 року за участю потерпілої ОСОБА_7 ;

Слідчий у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор Слов`янської місцевої прокуратури заявлене слідчим клопотання підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили відмовити у його задоволенні, а застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, які підтримали дане клопотання, підозрюваного та його захисника дослідивши надані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001418 від 10 липня 2019 року, приходжу до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під-вартою , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, однак це не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, потреби ж досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у реалізацію прав і свобод підозрюваним, про який йдеться у клопотанні слідчого.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховується вікові та психологічні особливості ОСОБА_5 , який раніше судимий, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того, слідчий суддя враховує, що із матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_5 активно сприяв розкриттю злочину, брав участь у проведенні слідчих дій, не переховувався від слідчого, та як вбачається із протоколу допиту підозрюваного від 30.07.2019 року ОСОБА_5 свою провину визнає у повному обсязі, щиро кається у вчиненому.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні запевнив, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або іншим чином впливати на кримінальне провадження та постійно з`являтись за першим викликом до слідчого.

Таким чином, слідчим недостатньо мотивоване таке звернення, а перелічені в ньому ризики не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не вбачаються з долучених до клопотання матеріалів.

Також, слід зауважити, що посилання слідчого у своєму клопотання на прогнозування ймовірності вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення та ухилення останнього від явки до слідчого та суду є безпідставним й не може сприйматись судом як об`єктивне та використовуватись при вирішенні клопотання, оскільки воно побудоване на самих лише припущеннях.

Згідно з п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Разом з тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 не навчається та офіційно не працевлаштований, та враховуючи особу підозрюваного, який за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце проживання слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт за місцем проживання, вказана міра буде достатньою для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001418 від 10 липня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:
1) заборонити йому цілодобово залишати житло за постійним місцем проживання ( АДРЕСА_2 ).
2)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
3)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження.
Ухвала втрачає законної сили через 60 днів.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 передати для виконання до Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
Відповідно до вимог, передбачених ч.4 ст.181 КПК України, орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Крім того в разі невиконання ним вище перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду, підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а іншими учасниками судового розгляду в той же строк з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 31 липня 2019 року о 10.00 год.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1