ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3054/19 Справа № 192/1292/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали подання за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року було відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи своє рішення суд виходив з того, що оскільки засуджений ОСОБА_7 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази дійшов висновку, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України та звільнити від відбування покарання умовно-достроково, оскільки вважає, що своєю поведінкою та відношенням до праці заробив заохочення та довів, що став на шлях виправлення, стягнень не має.
Окрім того, зазначає, що має батька похилого віку, якому необхідна підтримка, також має на утриманні малолітнього сина.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та задовольнити подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Звільнити ОСОБА_7 за вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 1 місяць 14 днів.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд без посилання на будь-які обставини та докази дійшов до необґрунтованих, передчасних та таких, що не відповідають фактичним обставинам справи висновків, що ОСОБА_7 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення.
Вказує, що судом належним чином не мотивував відмову в задоволенні подання, а тільки зазначив, що засуджений неодноразово звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, що не являється підставою відмови в умовно-достроковому звільненні з місць позбавлення волі.
Окрім того, судом не враховано те, що в теперішній час фактично вирішено питання про працевлаштування ОСОБА_7 в разі його умовно-дострокового звільнення, борг в сумі 4917,23 грн. що рахувався за ОСОБА_7 був погашений, а також те, що в разі умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 питання його місцезнаходження та реєстрації є вирішеним.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали апеляційні скарги сторони захисту та просили їх задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Перевіривши доводи апеляційних скарг захисника та засудженого, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, а зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як слідує з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відповідно до матеріалів провадження та характеристики ОСОБА_7 засуджений вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі. За період перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався задовільно, працевлаштований не був, до суспільно-корисної праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. З 26.07.2018 року відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», де на теперішній час характеризується позитивно, працевлаштований слюсарем БПК, до праці ставиться добре, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 4 рази, стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення», визнає провину в скоєному злочині. Вирішене питання реєстрації. Заборгованість за виконавчими листами 8 592, 75 гривень. Відшкодовано 1244, 91 гривень.
07.08.2018 року комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умови тримання відповідно статей 100, 101 КВК України.
09.11.2018 року комісією установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України.
Крім того, засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджений за вчинення тяжких злочинів. 28.02.2001 року був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 4 дні та 07.05.2015 засуджений до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим ОСОБА_7 свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності 4 заохочень та відсутності стягнень, працевлаштування, підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Доводи наведені в апеляційних скаргах щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_7 після звільнення від відбування покарання на посаду автослюсаря, а також наявність в нього малолітнього сина та батька похилого віку не є безумовною підставою для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог їх апеляційних скарг слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 7, 9, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4