справа №176/2019/19
провадження №1-в/176/384/19
УХВАЛА
Іменем України

27 вересня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, судимого вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2012 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років,

за участю прокурора ОСОБА_5 , представника державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з поданням, узгодженим із спостережною комісією виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має 8 заохочень, мав 1 стягнення, яке погашене за плином часу, виконує роботи з благоустрою території та приміщень установи, до суспільно-корисних робіт відноситься сумлінно.

Представник державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав подання із зазначених в ньому підстав та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував у задоволенні подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 в своєму клопотанні від 08 серпня 2019 року наголошував на тому, що брати участь в судовому засіданні наміру не має та послух правозахисника не потребує. Одночасно просив суд розглянути та задовольнити дане подання без його участі.

За змістом ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Приймаючи до уваги вказано вищу норму, суд також враховує позицію Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладену в постанові від 17 квітня 2019 року у справі №521/19551/17, де вказано, що згідно норм п.п. 10, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; судове провадження кримінальне провадження в суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Виходячи із аналізу вказаних норм рішення тих чи інших питань на стадії виконання вироку не охоплюється поняттям «кримінальне провадження» та здійснюється в межах окремих судових процедур. У зв`язку з цим і обсяг прав тих чи інших учасників кримінального провадження на стадії судового провадження щодо розгляду кримінального провадження по суті та на стадії виконання вироку суду є відмінним.

Із наведеного висновку Верховного Суду слідує, що вирішення питань в порядку виконання вироку суду є окремою судовою процедурою та не підпадає під поняття «кримінальне провадження».

Разом з тим, положенням ч. 1 ст. 52 КК України обов`язкова участь захисника передбачена лише у кримінальному провадженні та не передбачена під час вирішення питань в порядку виконання вироку суду, як окремої судової процедури.

Крім того, необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_4 хоча і відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, розгляд подання установи відбування покарання щодо заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, здійснюється не в рамках кримінального провадження за яким він був підданий кримінальному покаранню.

Також судом не встановлюються ті питання які мають встановлюватися у кримінальному провадженні під час ухвалення вироку, зокрема в частині наявності або відсутності вини та призначення покарання.

У даній окремій судовій процедурі, суд з`ясовує можливість застосування відповідних пільг до засудженого, виходячи із передбачених законом підстав та аналізу поведінки засудженого у період відбування покарання. Вирішення даного питання жодним чином не породжує необхідність обов`язкової участі засудженого та його захисника.

Таким чином, враховуючи вищенаведену позицію Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладену в постанові від 17 квітня 2019 року у справі №521/19551/17, суд приходить до висновку, що вирішення питань в порядку виконання вироку суду, в тому числі, передбачених ст. 82 КК України, здійснюється в межах окремих судових процедур та обсяг прав учасників на стадії виконання вироку суду є відмінним від обсягу прав учасників кримінального провадження на стадії судового провадження, а тому у даному випадку необхідно керуватись положенням ч. 5 ст. 539 КПК України, приписи якої передбачають можливість проведення судового засідання за відсутності сторін.

За таких обставин, суд вважає можливим та законним розгляд даного подання у відсутність засудженого та без призначення йому захисника.

Заслухавши думки прокурора та представника державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)», дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Так, стаття 82 КК України регламентує, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, окрім іншого, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення умисного особливого тяжкого злочину, на даний час відбув більше 2/3 частини строку покарання, а тому має правові підстави для застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Із доданої до матеріалів подання характеристики засудженого ОСОБА_4 від 08 серпня 2019 року вбачається, що останній відбуває покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)» починаючи з 04 березня 2013 року. За час відбування покарання засуджений характеризується добре, має 8 заохочень, стягнень не має, перебуваючи в місцях попереднього ув`язнення отримував 1 стягнення, яке погашене за плином часу, кожен день з власної ініціативи залучається до праці з благоустрою установи і прилеглої території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених та допоміжних робіт, провину в скоєному злочинні визнає та в заподіяному розкаюється, підтримує зв`язки з рідними шляхом отримання посилок, передач, зв`язком дорожить.

Наявність 8 заохочень у засудженого підтверджується наданою суду довідкою про заохочення та стягнення, а також витягами з наказів державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про заохочення засуджених, що маються в особовій справі засудженого ОСОБА_4 .

Вказані заохочення отримувалися засудженим 09 серпня 2016 року, 15 травня 2017 року, 28 грудня 2017 року, 18 квітня 2018 року, 31 липня 2018 року, 27 грудня 2018 року, 09 квітня 2019 року та 22 липня 2019 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протягом останнього часу у поведінці засудженого відбулися позитивні зміни.

Разом з тим вбачається, що вказані заохочення застосовувалися до засудженого ОСОБА_4 в період часу, що не перевищує трьох років.

Однак, за глибоким переконанням суду, за такий незначний строк, із врахуванням того, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із умисним позбавленням життя іншої людини, неможливо дійти висновку, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, як обов`язкової підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Приходячи до такого висновку, суд також звертає увагу на те, що в період часу з 04 березня 2013 року по 08 серпня 2016 року, вже відбуваючи на той час покарання, ОСОБА_4 не отримував жодного заохочення.

Тому наявність у засудженого значної кількості заохочень лише протягом періоду, що не перевищує трьох років, може скоріше вказувати на його бажання отримати пільгу ніж наявність у нього дійсного бажання стати на шлях виправлення.

Крім того, як на відсутність підстав для застосування пільги, передбаченої положенням статті 82 КК України, суд звертає увагу на відсутність відомостей щодо працевлаштування ОСОБА_4 або наявності у нього бажання працевлаштуватися та отримувати заробіток.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 82 КК України та відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1