Справа №295/6103/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000577 від 07.02.2018 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
по обвинуваченню за ст. 286 ч. 2 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 близько 17 годин 00 хвилин ОСОБА_7 керував технічно несправним автомобілем «CITROEN JUMPY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом поблизу будинку № 3-Д, проспекту Миру в м. Житомирі в напрямку проспекту Незалежності, водій ОСОБА_7 , в порушення вимог пунктів 2.3.6), 12.3., 31.4.5є) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, достовірно знаючи про відсутність двох болтів кріплення передніх коліс автомобіля, що заборонено, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого, передньою правою частиною транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну в межах регульованого пішохідного переходу з права наліво відносно напрямку руху транспортного засобу на заборонений для пішоходів сигнал світлофора.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 було спричинено травматичний шок, який розвинувся внаслідок забою внутрішніх органів грудної клітини, переломів ребер, лівостороннього гемотораксу, струсу печінки, перелому лівої нижньої кінцівки, чисельних саден, від чого настала смерть.
Порушення водієм ОСОБА_7 , при керуванні ним транспортним засобом, вимог пунктів 2.3.6), 12.3., 31.4.5є) Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо- транспортної події та її наслідками.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , водій ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 2 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_7 визнав свою винуватість у порушенні правил дорожнього руху, з вказаних в обвинувальному акті обставин, у вчиненому розкаюється, просив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 та відшкодував спричинену йому шкоду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно вимог ст. 349 КПК України.
Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. Пом`якшуючими обставинами є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілому ОСОБА_5 шкоди. Крім того, суд враховує, що злочин відноситься до категорії злочинів вчинених з необережності, обвинувачений характеризується з позитивної сторони, потерпілий ОСОБА_5 просить не карати суворо, потерпілий ОСОБА_10 при вирішенні питання про вид та розмір покарання покладається на розсуд суду, а тому суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України.

Суд не застосовує до обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування ТЗ, оскільки обвинувачений раніше за порушення вимог ПДР України не притягувався, вчинено правопорушення вперше, окрім того суд враховує також і винні дії потерпілої, яка переходила проїзну частину дороги на заборонений сигнал світлофора.

Підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз згідно вимог ст. 124 КПК України.

Речовий доказ автомобіль «CITROEN JUMPY», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,- підлягає поверненню власнику.
Запобіжний захід не обирався. Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі заяви потерпілого підлягає залишенню без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягає до задоволення у зв`язку з не доведенням позовних вимог.

В своїй позовній заяві потерпілий зазначає, що він просить стягнути на його користь та на користь малолітньої дитини сина ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 116654 грн. та 176222 грн., а всього 292876 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він та малолітній син були на утриманні загиблої, проте на підтвердження вимог в цій частині надав лише копії свідоцтв про шлюб та народження дитини, довідку про доходи загиблої за місцем роботи в розмірі в середньому 2862 грн. щомісячно. Інші докази надані не були, відсутні посилання на них і в цивільному позові. Що стосується моральної шкоди в сумі по 500000 грн. на кожного, то позивачем вона також не обґрунтована доказами, в позовній заяві є лише загальні фрази на обґрунтування вимог.
Потерпілий ОСОБА_5 вказав, що на момент смерті загибла, яка була його матір`ю, разом з малолітнім сином ОСОБА_11 проживала у своїх батьків в квартирі АДРЕСА_2 , де проживав також і він. Мама разом з братом проживали окремо від ОСОБА_10 у зв`язку з конфліктами, які мали місце між ними, окрім того ОСОБА_10 тривалий період часу не працює, вихованням спільної дитини не займався, після смерті матері молодший брат проживав разом з ним та батьками матері, ОСОБА_10 без згоди забрав самостійно дитину у вересні 2018 року та виїхав з міста, незважаючи на те, що він, як брат, звернувся до органу опіки і піклування про визнання його опікуном.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів у розмірі 4004 грн. 00 коп..

Речовий доказ автомобіль «CITROEN JUMPY», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,- повернути власнику.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1