Провадження №1-кп/522/2283/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0002081 від 17.09.2019 року на підставі обвинувального акту, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, неодруженого, непрацюючого, із середньою - спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

17.09.2019 року ОСОБА_3 , перебуваючи в денний час біля будинку АДРЕСА_2 , побачив велосипед, який належить Джумаєву Аману.

В цей час, у ОСОБА_3 , із корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеда.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 17.09.2019 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , який знаходився біля будинку №96 по вулиці Новосельського, в місті Одесі, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, та його злочинні дії залишаться непомітними, таємно викрав велосипед марки «Mustang» моделі «legend» в корпусі синього кольору вартістю 3000 гривень, який належить Джумаєву Аману.
Заволодівши таким способом чужим майном, ОСОБА_3 з місця вчинення ним злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 3000 гривень.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У судовому провадженні ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного злочину, та підтвердив обставини вчинення злочину, що описані в обвинувальному акті.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, письмово просив проводити судове засідання без його присутності (заява від 13.11.2019 року).

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного злочину повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
У ст. 65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу та те, що він обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, що матеріальна шкода відшкодована, що він раніше не судимий.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2019 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2019 року) виправні роботи призначаються тільки

працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді виправних робіт є неможливим, так як обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу, який передбачений у санкції ч.1 ст.185 КК України у розмірі від 850 гривень до 1700 гривень не буде достатнім для виправлення обвинуваченого у крадіжці на суму 3 000 гривень ОСОБА_3 , та не буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів, та зробить вигідним вчинення нових злочинів.
На думку суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт не буде достатнім для виправлення указаного обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд приходить до висновку, що покарання у вигляді арешту до 6 місяців не буде сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі зазначеного, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі, яке буде достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України, та звільненням цього обвинуваченого від відбування покарання, із випробуванням, та покладенням на нього обов`язку, передбаченого п.2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає недоцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів цим обвинуваченим.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті 1 /один / рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 /один/ рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 1 /один/ рік покласти на ОСОБА_3 , наступний обов`язок:

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 15.11.2019 року.
Речовий доказ - велосипед марки «Mustang» моделі «legend» в корпусі синього кольору вважати повернутим потерпілому ОСОБА_8 .
Речовий доказ електронний носій інформації - диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1