Справа № 464/4549/19
пр.№ 1-кп/464/453/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2019 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №464/4549/19, внесене 30 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314, про обвинувачення:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с.Жирівка Пустомитівського району Львівської області,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , особи із інвалідністю 3 групи, українця,
громадянина України, з середньою освітою, одруженого,
пенсіонера, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , 30.01.2018 приблизно о 07год. 30хв., керуючи автомобілем «Ford Escort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по проїзній частині проспекту Червоної Калини від вул. Сихівської у напрямку центру міста, неподалік від буд. №77, при проїзді регульованого пішохідного переходу, порушив чинні вимоги ПДР України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013, а саме: Р.1 п.1.5; Р.2 п.п.2.3б, 2.3д; Р.12 п. 12.3, які виразились в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни при проїзді регульованого пішохідного переходу, по якому в цей час з права на ліво відносно руху автомобіля «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась пішохід ОСОБА_4 , не обрав безпечної в установлених межах швидкості руху, при об`єктивній можливості виявити перешкоду в русі, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого автомобіля аж до повної зупинки, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення з автомобілем «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 . ОСОБА_4 отримала закриту хребтово-спинно-мозкову травму у вигляді переломів 5 та 6 грудних хребців зі зміщенням уламків та стенозуванням хребтового каналу; забій спинного мозку на рівні грудних сегментів; закриту травму грудної клітки у вигляді переломів 3,4,5,6,7 ребер справа; забій правої легені та поступленням крові в праву плевральну порожнину; множинні рани, садна та синці на різних поверхнях тіла, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину та показав суду, що 30.01.2018, їхав на роботу, рухався із швидкістю 50 км/год у м.Львів по пр.Ч. Калини, від вул.Сихівської у напрямку центру міста, неподалік від будинку №77, ближче до правого краю дороги. Перед ним рухався інший легковий автомобіль на відстані приблизно 10 метрів. В цей день була похмура погода, падав сніг, видимість була незадовільною, було темно, вуличне освітлення працювало. При наближенні до регульованого пішохідного переходу побачив знак світлофора зеленого кольору та без зміни напрямку та швидкості руху, переконавшись, що не має пішоходів на проїзній частині, рухався по пішохідному переході, однак перебуваючи в районі пішохідного переходу відчув удар, вказав, що потерпіла ОСОБА_4 вибігла на проїздну частину вулиці. Цивільний позов ОСОБА_7 заперечив, просив такий залишити без розгляду, вказав, що потерпіла спровокувала ДТП, оскільки він їхав на дозвільний сигнал світлофора. Вказав, що майнову шкоду відшкодував частково.

Незважаючи на визнання своєї вини, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину також повністю та об`єктивно стверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , яка вказала, що вона 30.01.2018 переходила регульований пішохідний перехід, перед переходом якого подивилася на ліво переконалася, що не має автомобіля та почала рух. Пройшовши приблизно до половини дороги виявила ліворуч від себе автомобіль, намагалася уникнути наїзду, почала бігти, дорога була мокра бо падав дощ із снігом, світлофор не працював, однак ОСОБА_7 здійснив на неї наїзд автомобілем, вважає, що він переплутав педалі. Цивільний позов підтримує, просить такий задовольнити.

- висновоком експерта №83/18 про проведення судово-медичної експертизи від 06.03.2018, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита хребтово-спинно-мозкова травма у вигляді переломів 5 та 6 грудних хребців зі зміщенням уламків та стенозуванням хребтового каналу; забій спинного мозку на рівні грудних сегментів; закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 3,4,5,6,7 ребер справа; забій правої легені та поступленням крові в праву плевральну порожнину; множинні рани, садна та синці на різних поверхнях тіла. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути при контакті з виступаючими частинами автомобіля та подальшим падінням на дорожнє покриття під час дорожньо- транспортної пригоди 30.01.2018 та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння (а.с.113-115);
- висновком експерта №117 про проведення комісійної судово-медичної експертизи, від 18.07.2019, відповідно до якого на час проведення у потерпілої наявні наслідки перенесеної закритої спинно-мозкової травми у вигляді забою спинного мозку на рівні 5-6 грудних хребців, переломів тіл їх із спинальним та фораментальним стенозом на цьому рівні. Стан після оперативного втручання закритий спонділодез 4-7 грудних хребців, металофіксація у вигляді посттравматичної мієлопатії (ураженння спинного мозку із нижнім помірно вираженим парапарезом (а.с.116-121);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.01.2018, який був проведений за участі обвинуваченого ОСОБА_7 та за участі понятих, відповідно до якого встановлено, що місцем вчинення дорожньо-транспортної пригоди є регульований пішохідний перехід у м. Львів, пр. Ч. Калини, 77 (а.с.98);
- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.01.2018 (а.с.100);
- фотокопіями з місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.101);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2018 за участі потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 у присутності понятих, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 вказала, що 30.01.2018 приблизно о 07год. 30хв. рухалась по технічному тротуарі, вздовж проїзної частини пр.Червоної Калини, підійшовши до краю проїзної частини в межах регульованого пішохідного переходу, подивилась на ліво, переконалась, що поблизу транспортних засобів не має, після чого розпочала перехід проїзної частини до розділюваної смуги у темпі середнього кроку. Пройшовши приблизно до половини дороги, виявила ліворуч від себе автомобіль, у зв`язку з чим пришвидшила рух до бігу, після чого була збита автомобілем, вказала, що проходила дорогу посередині пішохідного переходу (а.с.105-107);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.02.2019 за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , у присутності понятих, згідно якого ОСОБА_7 показав, що 30.01.2018 приблизно о 07 год. 30 хв. перебував за кермом автомобіля «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався ним по пр. Ч. Калини в напрямку центральної частини міста із швидкістю приблизно 50 км/год. ближче до правого краю дороги. Перед керованим автомобілем рухався інший легковий автомобіль на відстані приблизно 8-10 метрів перед ним. Ліворуч та праворуч інших транспортних засобів не було. В цей час була похмура погода, падав дощ, видимість була незадовільна. При наближенні до регульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти кінотеатру ім.Довженка, побачив, що на світлофорі для руху автомобілів горить зелений сигнал, переконався у відсутності пішоходів, тому без зміни траєкторії та швидкості руху минав його прямо. В той момент, коли перебував в районі пішохідного переходу, відчув удар в передню праву частину керованого автомобіля відбувся наїзд на пішохода (а.с.109-111);
- висновком експерта №1/292 від 27.02.2018 відповідно до якого встановлено, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією, яких-небудь несправностей системи виявлено не було (а.с.122-127);
- висновком експерта №1/291 від 03.03.2018 відповідно до якого встановлено, що наявні пошкодження на кузові автомобіля «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_1 могли утворитись в результаті контактування з пішоходом (а.с.128-131);
- висновком експерта №2143 від 20.06.2019, яким встановлено, що при заданих вихідних даних водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливи, віддалі) (а.с.133-137).
Суд всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Винуватість обвинуваченого підтверджується сукупністю ретельно досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою та не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у своєму взаємозв`язку є достатніми для таких висновків суду.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який являється пенсіонером, одружений, не перебуває на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлені.

Згідно досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст.65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у відповідності до вимог ст.50 КК України.

Крім цього, враховуючи щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , що є обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, а також те, що останнім вчинено тяжкий злочин з необережності, суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Щодо цивільного позову про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 300000 грн, суд приходить до переконання про часткове задоволення такого.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_4 , ступеня вини ОСОБА_7 , тривалістю порушення прав потерпілої ОСОБА_4 , з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням потерпілого і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 15000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди потерпілою не доведений.

Крім цього, з ОСОБА_7 в дохід держави необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 6028 грн.
Питання речового доказу необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк один рік.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покласти такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 15000 грн 00 коп. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 6028 (шість тисяч двадцять вісім) гривень.
Речовий доказ у справі, а саме автомобіль «Ford Escort» р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_7 , залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1