Справа № 359/6520/19
Провадження №1-в/359/253/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації клопотання про проведення перерахунку строку відбуття покарання відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, засудженого 13.05.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; ухвалою суду від 14.12.2016 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком і направлено його для відбування покарання призначеного згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2016 року у виді 3 років позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:
17.07.2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, в якому останній просив зарахувати йому в строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два ні позбавлення волі за період з 14.12.2016 року до 12.01.2017 року.

Учасники кримінального процесу в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. При цьому до початку розгляду справи прокурор подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд даного клопотання без його участі та відмовити у задоволення клопотання засудженого, оскільки відсутні законні підстави для його задоволення. Засуджений в поданому клопотання просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до переконання розглянути клопотання в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Відповідно до абз.2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, ознайомившись з клопотанням, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2016 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2016 року скасовано звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2016 року. Строк відбування покарання обчислюється з дня фактичного взяття засудженого під варту в залі суду.

Засудженого ОСОБА_3 затримано 14.12.2016 року, що підтверджується протоколом затримання засудженої особи від 14.12.2016 року.

Згідно розпорядження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2016 року вказана ухвала суду від 14.12.2016 року набрала законної сили 21.12.2016 року.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засудженому ОСОБА_3 визначена виправна колонія середнього рівня небезпеки для чоловіків вперше засуджених до позбавлення волі, а саме Державна установа «Бориспільська виправна колонія №119».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2018 року визначено початок строку покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2016 року та за ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2016 року з моменту його фактичного затримання - з 14.12.2016 року.

Згідно ч. 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Водночас за постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 663/537/17, провадження №13-31кс18, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
При цьому Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції є важливою складовою принципу верховенства права. ЄСПП також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі "Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).

Під час вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання при його призначенні, а також під час приведення судових рішень у відповідність до положень цього Закону суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне дотримання законодавства, своєчасний та якісний розгляд відповідних клопотань, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України (КК), Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК), законами України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та «Про попередні ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Враховуючи вище вказане, строк перебування засудженого ОСОБА_3 під вартою з 14.12.2016 року по 12.01.2017 року не є попереднім ув`язненням в розумінні ч.5 ст.72 КК України, оскільки вже з 14.12.2016 року почався строк відбуття засудженим покарання у виді позбавлення волі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2016 року, тобто на нього не поширюється дія попереднього змісту ч.5 ст.72 КК України.
З огляду на вказане, суд відмовляє в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 .
На підставі наведеного, керуючись ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), ст. 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1