Справа № 759/5995/19 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2425/2019 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002142 від 22.03.2019 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2019,

в с т а н о в и л а :
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 05 вересня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, 22 березня 2019 року, приблизно о 01 годині 10 хвилин, знаходячись за адресою вул. Жолудєва, 4-б в м. Києві, ОСОБА_7 з метою повторного відкритого викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_8 , яка тримала в руці мобільний телефон, та завдавши останній декілька ударів руками в обличчя, від яких ОСОБА_8 втративши рівновагу впала на землю, утримуючи при цьому свій мобільний телефон у руці, вирвав його з руки потерпілої та з місця вчинення злочину втік, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 5 575 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеність вини у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій, вважав вирок незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просив призначити йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 КК України є умисним тяжким злочином проти власності, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних злочинів, та звільнившись з місць позбавлення волі через нетривалий проміжок часу знову скоїв умисний злочин, ніде не працює, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до статті 66 КК України судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинений ним злочин за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість застосування до призначеного йому покарання вимог ст. 75 КК України не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах справи.

Сукупність даних про особу обвинуваченого, його відношення до злочину та його наслідків не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування ним покарання, що вказує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Також, на думку колегії суддів, відсутні підстави для застосування щодо обвинуваченого ст. 69 КК України, оскільки призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.

Аналіз даних про особу обвинуваченого та наявність лише однієї обставини, що пом`якшує покарання не дає суду підстав для застосування щодо ОСОБА_7 ст. 69 КК України.

Враховуючи викладене, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2019 щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2019 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4