Провадження № 1-кп/760/1813/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Києві кримінальне провадження, що внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000065 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м.Мукачево, громадянина України, без освіти, одруженого,не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Велика Бийгань, Берегівського району, Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 22.11.2011 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; 20.11.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 31.08.2018 року по відбуттю покарання,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
03.01.2019 року приблизно о 18 год.25 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_6 перебуваючи поряд з рестораном швидкого харчування « Макдональдс», розташованого за адресою: м.Київ, пл. Вокзальна,2 помітили раніше невідому їм потерпілу ОСОБА_8 , з спиною якої перебував рюкзак, і яка рухалась у бік станції метро « Вокзальна». В цей час ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 викрасти чуже майно, яке могло знаходитися на його думку в рюкзаці потерпілої. Вступивши у злочинну змову на таємне викрадення чужого майна, обвинувачені діючи таємно, узгоджено, з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 підійшов зі спини до потерпілої, розстібнув замок рюкзака, звідки дістав гаманець, який не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якому знаходились грошові кошти в сумі 221 Чеських крон, що за офіційним курсом НБУ на день вчинення злочину складає 286,67 гривень, 34 євро, що за офіційним курсом НБУ складає 93,53 гривень, 5439 гривень та банківська картка банку « Приватбанк» НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить.

Потерпіла ОСОБА_8 , помітила, що обвинувачені вчинили крадіжку належного їй майно, стала кричати та вимагати від них повернення викраденого майна, однак обвинувачені, зрозумівши, що їх злочинні дії викриті, викрадене майно не повернули, та утримуючи викрадене майно, почали втікати в напрямку станції метро « Вокзальна», де були затримані працівникам поліції, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5801,20 гривень.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, і пояснив, що разом із ОСОБА_6 були на залізничному вокзалі , де він побачив потерпілу, яка йшла у бік метро, на спині якої був рюкзак. Він запропонував ОСОБА_6 вчинити крадіжку і вони разом пішли за потерпілою. Він підійшов зі спини та розкрив замок на рюкзаку, після чого, дістав гаманець і передав його ОСОБА_9 цей час потерпіла помітила, що в нею вкрали гаманець і стала кричати, щоб вони віддали його, але вони побігли разом із гаманцем. Пізніше їх затримали. У скоєному щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_6 також вину у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю і підтвердив пояснення ОСОБА_7 .

Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченим відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення злочину, згідно ст.12 КК України, до категорії тяжких, обстановку і спосіб вчинення злочину, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинувачених, так ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення вперше, вони не працюють, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку у психіатра і нарколога не перебувають, ОСОБА_6 хворіє на туберкульоз і на даний час перебуває на лікуванні у Київській міській медичній частині філії державної установи» Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України».

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд визнає повне визнання вини, щире каяття, відшкодування завданої шкоди, шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.

В обвинувальному акті прокурор зазначив як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - рецидив злочину, однак відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року « Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність,сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої ст.67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів не може ще раз враховувати при призначені покарання як обставину, що його обтяжує.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна з кваліфікуючою ознакою повторно, оскільки раніше був засуджений за ч.3 ст.185 КК України, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, тому при призначені покарання суд не може враховувати рецидив злочинів ще раз при призначені йому покарання, як обставину. що обтяжує покарання.
З урахуванням особи обвинувачених, пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності неможливе без ізолювання від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини кримінального кодексу України. Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судимий, його стан здоров`я, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробовуванням, тобто в умовах постійного контролю за його поведінкою, що буде необхідне и достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Міра запобіжного заходу відносно обвинувачених обрана- тримання під вартою.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, а саме з 03.01.2019 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
У відповідності ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 /два/роки, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.
Речові докази: гаманець чорного кольору, банківську картку, грошові кошти в сумі 221 Чеських крон, 34 євро, 5439 гривень, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні останньої.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .