Ухвала

Іменем України
1 листопада 2019 року

м. Київ
провадження № 51-5397 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Володарського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 5 липня 2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі та звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 12 квітня 2019 року скасовано його звільнення від відбуття покарання та направлено на відбуття покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Стягнуто на користь держави процесуальні витрати та прийнято рішення щодо речових доказів.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року вирок Володарського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 17 квітня 2019 року близько 14 год., перебуваючи в одній із житлових кімнат будинку АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, з корисливого мотиву, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, наніс ОСОБА_6 не менше трьох ударів металевою каструлею по голові , чим спричинив тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого та, використовуючи підручні речі, зв`язав йому руки та ноги, після чого відкрито, умисно, повторно здійснив викрадення LED-телевізора марки «Saturn», модель «TVLED32FNEW», серійний номер 10.2013-00972 та телефону марки «Samsung», модель GT-Е 1202І, серійний номер ІМЕІ НОМЕР_1 , зі стартовим пакетом мобільного оператора «МТС».

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону просить ухвалу Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що в порушення вимог ст. 419 КПК України апеляційний суд належним чином не проаналізував доводи апеляційної скарги, не вказав мотиви, з яких виходив при постановленні ухвали та не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
У касаційній скарзі захисник не оскаржує висновків судів в частині доведеності винуватості та кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_5 .
Разом з цим зазначає, що апеляційний суд належним чином не проаналізував доводи його касаційної скарги, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення.
На думку колегії суддів ці доводи є безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є зокрема істотне порушення кримінального процесуального закону.
Згідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Судові рішення, зокрема ухвала апеляційного суду, свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, які аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
Зокрема захисник у своїй апеляційній скарзі вказував на безпідставне не визнання судом пом`якшуючої обставини - добровільне відшкодування завданих збитків, і як наслідок , призначення засудженому ОСОБА_5 покарання без застосуванням ст. 69 КК України.
Апеляційний суд вказаний довід захисника визнав безпідставним з огляду на те, що речі, які були викрадені та вилучені у засудженого ОСОБА_5 під час досудового розслідування, повернуто потерпілому за вироком суду, а не добровільно винною особою. Вказана позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 серпня 2019 року (справа 222/1822/117, провадження 51-10290км18).
Слід нагадати, що добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди здійснюється з власної ініціативи обвинуваченим до винесення обвинувального вироку суду. Сутність добровільного відшкодування шкоди у кримінальному провадженні виражається у відновленні порушеного майнового становища потерпілого, особою, яка вчинила злочин, його законним представником або іншою особою в його інтересах . Лише такому факту, згідно норм кримінального права, надається юридичне значення, і в такому випадку дії щодо загладжування шкоди розглядаються як обставина, що пом`якшує покарання.
Крім цього, колегією суддів апеляційного суду не залишено поза увагою доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та відсутність у вироку суду мотивів відступу від мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Зі змісту судових рішень вбачається, що призначаючи покарання засудженому ОСОБА_5 було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу винного, який притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин проти власності. Крім цього, враховано і вимоги ст. 71 КК України, оскільки засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. З огляду на це, апеляційний суд погодився із висновками районного суду про призначення покарання у виді позбавлення волі, однак ближче до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 5 липня 2018 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи, визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.

З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3