Справа № 685/1299/19
Провадження № 1-кп/685/84/19
В И Р О К

іменем України

31 жовтня 2019 року смт.Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполь кримінальне провадження, внесене 21 серпня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000174, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, непрацюючого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, раніше судимого 10.04.2019 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді 90 годин громадських робіт

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

встановив:

підсудний ОСОБА_4 , будучи засудженим Теофіпольським районним судом Хмельницької області 10.04.2019 року за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 90 годин громадських робіт, будучи належним чином письмово ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України, за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що у нього 26.07.2019 року відібрано підписку начальником Теофіпольського РС філії ДУ «Центр Пробації» у Хмельницькій області майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , після вручення застереження від 26.07.2019 року про притягнення до кримінальної відповідальності, діючи умисно, ухилився від відбування покарання за цим вироком суду, оскільки на неодноразові виклики органу пробації впродовж травня-липня 2019 року без поважних причин не з`являвся , а від отримання направлення для відбування покарання у виді громадських робіт 26.07.2019 року та 20.08.2019 року відмовився через відсутність бажання та наміру відбувати покарання за вироком суду.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт.

2.10.2019 року в смт Теофіполь між прокурором Старокостянтинівської сісцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю та беззаперечно визнає свою вину у вчиненні злочину. Сторонами визначена міра покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому. Зазначив, що угоду з прокурором уклав добровільно, просив суд її затвердити, погоджується на призначення узгодженого покарання . Йому відомі та зрозумілі характер обвинувачення, вид покарання, інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди та наслідки невиконання ним угоди.

Прокурор не заперечує проти затвердження даної угоди, так як вона відповідає вимогам КПК України, підстав для відмови у її затвердженні немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання, що умови угоди не суперечать вимогам КК України та КПК України, а тому вона підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому узгодженого покарання.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина підсудного в ухиленні засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт, повністю доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України щодо злочинів невеликої тяжкості, яким, згідно ст. 12 КК України, є злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Покарання, узгоджене сторонами, визначене в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Обставинами, що пом`якшують покарання, є часткове відбуття покарання у виді громадських робіт, оскільки станом на 30.10.2019 підсудний відбув 52 години громадських робіт, що підтверджується довідкою Святецької сільської ради, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив :

Затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 2 жовтня 2019 року між прокурором Старокостянтинівської сісцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 1 рік шість місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов?язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Теофіпольського райсуду від 10 квітня 2019 року виконувати окремо.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити підсудному та прокурору, інші учасники судового провадження можуть отримати копію вироку у суді.у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,встановив: підсудний ОСОБА_4 , будучи засудженим Теофіпольським районним судом Хмельницької області 10.04.2019 року за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 90 годин громадських робіт, будучи належним чином письмово ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України, за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що у нього 26.07.2019 року відібрано підписку начальником Теофіпольського РС філії ДУ «Центр Пробації» у Хмельницькій області майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , після вручення застереження від 26.07.2019 року про притягнення до кримінальної відповідальності, діючи умисно, ухилився від відбування покарання за цим вироком суду, оскільки на неодноразові виклики органу пробації впродовж травня-липня 2019 року без поважних причин не з`являвся , а від отримання направлення для відбування покарання у виді громадських робіт 26.07.2019 року та 20.08.2019 року відмовився через відсутність бажання та наміру відбувати покарання за вироком суду. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт.2.10.2019 року в смт Теофіполь між прокурором Старокостянтинівської сісцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю та беззаперечно визнає свою вину у вчиненні злочину. Сторонами визначена міра покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому. Зазначив, що угоду з прокурором уклав добровільно, просив суд її затвердити, погоджується на призначення узгодженого покарання . Йому відомі та зрозумілі характер обвинувачення, вид покарання, інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди та наслідки невиконання ним угоди. Прокурор не заперечує проти затвердження даної угоди, так як вона відповідає вимогам КПК України, підстав для відмови у її затвердженні немає.Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання, що умови угоди не суперечать вимогам КК України та КПК України, а тому вона підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому узгодженого покарання.Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина підсудного в ухиленні засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт, повністю доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України.Відповідно до ст. 468, 469 КПК України щодо злочинів невеликої тяжкості, яким, згідно ст. 12 КК України, є злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.Покарання, узгоджене сторонами, визначене в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Обставинами, що пом`якшують покарання, є часткове відбуття покарання у виді громадських робіт, оскільки станом на 30.10.2019 підсудний відбув 52 години громадських робіт, що підтверджується довідкою Святецької сільської ради, активне сприяння розкриттю злочину. Суд переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, судухвалив :Затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 2 жовтня 2019 року між прокурором Старокостянтинівської сісцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 1 рік шість місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов?язки:1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок Теофіпольського райсуду від 10 квітня 2019 року виконувати окремо. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку після його проголошення негайно вручити підсудному та прокурору, інші учасники судового провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Головуючий: ОСОБА_8