Справа № 404/1770/18
Номер провадження 1-кс/404/2237/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року Слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , про отримання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під ватрою стосовно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України по кримінальному провадженню 0000009,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області звернувся з клопотанням надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування зазначає що Кропивницьким ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 , вручено повідомлення про підозру про те що він, як директор комунального підприємства «Ринково-побутові послуги КМР» вчинив службове підроблення завідомо неправдивих офіційних документів. Як наслідок, використовуючи підроблені документи повторно зловживав службовим становищем та привласнював чуже майно.

Слідчий з прокурором клопотання підтримали.

21 травня 2019 року поштовим зв`язком, по місцю реєстраційного обліку ОСОБА_5 відправлено письмове повідомлення про підозру. Відсутні докази про вручення/отримання ОСОБА_5 зазначеного поштового відправлення . (а.к.35)

Крім цього, 28 листопада 2018 року письмове повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_6 , (матері фігуранта) для передачі. Але відсутні докази, що станом на 28 листопада 2018 року ОСОБА_6 була членом сімї ОСОБА_5 . Нема підтверджень, що 28 листопада 2018 року ОСОБА_6 проживала за однією адресою з ОСОБА_5 , як то вимагають правила вручення судових повідомлень, зокрема ч. 2 ст. 135 КПК України. (а.к.35)

Через порушений порядок вручення особі повідомлення про підозру, 28 листопада 2018 року ОСОБА_5 був без достатніх правових підстав оголошений у державний розшук.(а.к. 46)

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. (ч. 1 ст. 42 КПК України)

Слідчий з прокурором не долучили доказів на підтвердження самого факту належного і завчасного виклику ОСОБА_5 для проведення з його участю слідчих дій чи виконання процесуальних рішень у цьому провадженні.

Статус підозрюваного виникає за умов послідовного виконання алгоритму дій передбачених главою 22 КПК України, чого не було дотримано. За таких умов, не маю правових передумов дати дозвіл на затримання особи, у якої не існує процесуальних ознак підозрюваного. (ч. 1 ст. 188 КПК України).

Крім того, відсутні запити слідчого про : проживання, працевлаштування, хвороби чи смерті ОСОБА_5 . Нема довідки з податкової інспекції про останнє місце отримання ним заробітної плати (по ідентифікаційному коду).

ОСОБА_5 отримав закордонний паспорт. До матеріалів клопотання також долучили витяг про осіб, які перетнули державний кордон в пунктах пропуску через державний кордон, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в пункті пропуску «Шегині» о 20 годині 33 хвилини, 20 червня 2018 року, правомірно перетнув ділянку україно-польського державного кордону (а.к.35) Відсутні відомості, обґрунтування і докази про повернення громадянина ОСОБА_5 та перебування на території України. Родичі і сусіди ОСОБА_5 про теперішнє місцезнаходження останнього не допитувались, що розцінюється як істотна неповнота.

ОСОБА_5 правомірно залишив територію України, оскільки особа вправі на власний розсуд обирати місце свого перебування, як то передбачено ст. 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України, у випадку неможливості вручення письмового повідомлення, вручення здійснюється у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Правила виклику підозрюваного, передбачені главою 11 КПК України, який здійснюється (ч. 1, 8 ст. 135 КПК України) шляхом: вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня виклику. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом. Зазначених вимог закону не додержан, оскільки триденний строк не витриманий, що є неприпустимим.

Представники сторонни обвинувачення достовірно знають, що ОСОБА_5 перебуває за кордоном. За таких умов слідчий з прокурором зобовязані повідомити останнього про виклик шляхом направлення клопотання про надання правової допомоги до республіки Польща, як то регламентовано ч. 7 ст. 134 КПК України, щодо обов`язку вручення повістки про виклик особі, яка проживає за кордоном, згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого, за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

У даному конкретному випадку в режимі реального часу, належним способом врученням повідомлення про виклик ОСОБА_5 , є виключно результати виконання Конвенції про надання міжнародної правової допомоги, проте таких письмових доказів до клопотання не долучено.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

На виконання вимог ч. 3 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Сторона обвинувачення не довела поважності неявок. Слідчий з прокурором наголошують про свідоме ухилення ОСОБА_5 від явки до органу досудового розслідування. Проте, фактично досліджені обставини вказують про передчасність припущень слідчого, оскільки свобода пересування і вільного вибору місцезнаходження є Конституційною гарантією особи.

Можливий фігурант кримінального провадження спочатку правомірно перетнув державний кордон у пункті пропуску, а тільки після цього національний правоохоронний орган ініціював процедуру кримінального переслідування ОСОБА_5 .

Суто через неефективну організацію проведення цього досудового розслідування, виникли об`єктивні процесуальні труднощі пов`язані з необхідністю належного повідомлення громадянина України, який правомірно перетнув державний кордон, у зв`язку з цим підлягають застосуванню не тільки національне, але й міжнародне право.

Крім того необхідно зауважити, що у системі заходів забезпечення кримінального провадження, - затримання, з метою приводу, є найвпливовішим тимчасовим обмеженням гарантованих людині Конституційних прав та свобод. Дозвіл на затримання можливо реалізувати виключно у випадку, коли безрезультатними залишились менш впливові заходи забезпечення, як то: виклики, штраф, привід, тощо (ст.ст.134,140, 144 КПК України).

По означеному кримінальному провадженню, слідчий послідовно не застосував спочатку виклик особи шляхом направлення повідомлення. Згодом не дослідив причин неявки чи поважності неявки. Крім того, відправив виклик засобами почтового зв`язку повідомлення про підозру, знаючи про те, що ОСОБА_5 не проживає за вказаною адресою та перебуває на території іншої суверенної держави.

Також, слідчий не застосував заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на завчасне вручення підозрюваному повістки. Після чого, за правилами ст.ст. 138 - 139 КПК України, повинен був проаналізувати поважність причин неприбуття та з`ясувати наслідки його неявок на виклик. Згодом вирішити питання про необхідність застосування грошового стягнення, привід. Порушення алгоритму процесуальних дій, необґрунтованість, неспівмірність та передчасність звернення з таким клопотанням неможливо компенсувати за рахунок порушенням прав громадянина на захист та свободу. Неможливість національного правоохоронного органу забезпечити виклик чи привід суб`єкта міжнародних правовідносин, не повинні підмінятись усними припущеннями про його умисне переховування від національних правоохоронних органів.

Наслідком порушення порядку виклику особи є:

1). скасування повідомлення про підозру;

2). скасування постанови про зупинення досудового розслідування;

3). неможливість продовжити строки досудового розслідування;

4). визнання незаконним затримання суб`єкта міжнародних правовідносин;

5). визнання незаконною екстрадиції;

6). ймовірна сукупність перерахованих чинників ставить під сумнів можливість застосування самого тримання особи під вартою, з клопотанням про яке звернувся ініціатор до слідчого судді.

Неможливо оголосити перерву для усунення цих недоліків у зв`язку із тим, що Кримінальний Процесуальний Кодекс України зобов`язує слідчого суддю розглянути вимоги поданого клопотання негайно після його одержання. ( ч. 2 ст. 189 КПК України) При цьому сторона кримінального провадження не втрачає права на повторний розгляд заявлених нею вимог.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст.187-190, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під ватрою по кримінальному провадженні 0000009, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1