ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2447/19 Справа № 199/4275/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Єнаківе Донецької області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2019 року клопотання прокурора задоволено та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 22 вересня 2019 року. В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя, оцінивши всі обставини відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , одне з яких віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, ступень відповідальності за них, щона час розгляду питання щодо доцільності продовження обвинуваченій строку тримання під вартою ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не відпали, дійшов висновку, що перебуваючи на волі обвинувачена може переховуватись від суду, істотно перешкоджати кримінальному провадженню, скоювати інші злочини, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить її належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про продовження ОСОБА_7 запобіжного західу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 застосований до неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що директор ТОВ «Агровектор Плюс», яка є заявником та потерпілою в кримінальному провадженні № 0000298 від 28 лютого 2019 року, ще під час досудового розслідування звернулась до господарського суду Дніпропетровської області та до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовними заявами щодо повернення помилково перерахованих на рахунки ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10 грошових коштів, що на його думку, вказує на відсутність заподіяння ОСОБА_7 збитків потерпілому. Зазначає, що у ОСОБА_7 в наявності міцні соціальні стосунки, є мати похилого віку, що знаходиться на її утриманні та хворіє тяжкими захворюваннями, також сама ОСОБА_7 є хворою людиною, у неї видалено ліву нирку та вона є інвалідом з дитинства, має постійне місце проживання в м.Дніпрі, до моменту затримання працювала, на теперішній час все ще займає посаду головного бухгалтера.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження у матеріалах провадження № 199/4275/19 25 липня 2019 року в судовому засіданні Амур-Нижньодніпровськоим районним судом м.Дніпропетровська в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Під час відповідного обговорення доводів клопотання прокурора стороною захисту було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш мякий запобіжний захід.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та доводи обвинуваченої і її захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується із зазначеними в клопотанні прокурора обставинами, які вказують на продовження існування ризиків того, що ОСОБА_7 , будучи обвинуваченою у 25 епізодах вчиненних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, за місцем реєстрації не мешкає, орендує нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не заміжня, неповнолітніх осіб на утриманні не має, тобто ОСОБА_7 можевчинити нові злочини, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та істотно перешкоджати кримінальному провадженню. Також, враховуючи тривалість вчинення та кількість кримінальних правопорушень, обвинувачена може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає, що суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 ознайомлена в порядку ст. 290 КПК України з матеріалами досудового розслідування, в котрих містяться відомості щодо анкетних даних свідків та потерпілого у цьому провадженні, тому є підстави вважати, що за таких обставин обвинувачена, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які мають бути допитані у вказаному кримінальному провадженні та покази яких мають істотне значення у кримінальному провадженні.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того,як вбачається зі змісту наданих довідок про стан її здоров`я сплинуло більше 15 років після отримання ОСОБА_7 таких документів та відсутні висновки медичної установи щодо неможливості тримання під вартою ОСОБА_7 в умовах ДУ Дніпропетровська установа виконання покарань (№ 4) з урахуванням стану її здоров`я та отримання там належного лікування останньої.

Посилання захисника ОСОБА_8 на наявність рішень Господарського суду Дніпропетровської області щодо стягнення грошових сум на користь потерпілої сторони у даному кримінальному провадженні, документально не підтверджено, а додані до апеляційної скарги рішення господарського суду є лише проміжними та не підтверджують жодних фактів стягнення грошових сум на користь потерпілої сторони у даному кримінальному провадженні.

Що ж до доводів захисника про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні стосунки, мати ОСОБА_11 похилого віку, знаходиться на її утриманні та хворіє тяжкими захворюваннями, а також те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м.Дніпрі, до моменту затримання працювала, на теперішній час все ще займає посаду головного бухгалтера, то вони документально не підтверджені. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 22 вересня 2019 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4