КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

секретаря - ОСОБА_5

за участю:

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 16 серпня 2019 року про повернення скарги адвоката ОСОБА_6 на дії слідчого СУ ГУ НП в Київській області щодо незаконного затримання ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

15 серпня 2019 року захисник підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою про незаконне затримання ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000049 від 30.01.2019 року.

16 серпня 2019 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 на дії слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 про незаконне затримання з доданими матеріалами повернуто адвокату ОСОБА_6 Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що адвокатом ОСОБА_6 подано скаргу на незаконне затримання, яка не підлягає оскарженню під час досудового розслідування відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, оскільки не є предметом розгляду слідчого судді відповідно до вимог Глави 26 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді захисником підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою слідчого судді, вважає її такою, що прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки в чинному кримінальному-процесуальному кодексі України відсутня процедура розгляду обґрунтованості затримання, а тому слідчий суддя мав розглянути скаргу в порядку ст.206 КПК України, застосувавши аналогію права у відповідності до норми, передбаченої ч.6 ст.9 КПК України, та загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою скаргу про незаконне затримання ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- захисника, який підтримав апеляційну скарги та просив її задовольнити;

- ознайомившись з матеріалами скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000049 від 30.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.255 КК України.

27 липня 2019 року о 06:14 год. ОСОБА_1 затримано без ухвали слідчого судді, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

15 серпня 2019 року захисником підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6 до Святошинського районного суду м. Києва подано скаргу на дії слідчого СУ ГУ НП в Київській області про незаконне затримання ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000049 від 30.01.2019 року. Захисник вважає, що матеріали кримінального провадження не мають відомостей про вчинення кримінального правопорушення або замаху на його вчинення ОСОБА_1 оскільки в день затримання 27.07.2019 року останній знаходився в м. Кам'янець-Подільський. При цьому, відомості щодо ОСОБА_1 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2019 року, тобто за вісім днів до фактичного затримання ОСОБА_1 Таким чином, захисник переконаний, що необхідних та прямо передбачених ст.208 КПК України для законного затримання особи підстав та умов за яких затриманий ОСОБА_1 не існувало.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року скаргу повернуто адвокату ОСОБА_6, оскільки адвокатом подано скаргу на незаконне затримання, яка не підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

Розглядаючи скаргу, слідчий суддя керувався виключно положеннями ч.1 ст.303 КПК України, яка містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора на досудового провадження. Разом з тим, слідчий суддя, постановляючи ухвалу про повернення скарги за цих підстав, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, ст.206 КПК України вказує, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов'язаний постановити ухвалу, якою має зобов'язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з'ясування підстав позбавлення свободи. При цьому, слідчий суддя зобов'язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов'язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов'язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Таких дій, спрямованих на перевірку викладених в скарзі обставин, слідчим суддею зроблено не було.

Статтею 29 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз'яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника.

Відповідно до ч.4 ст.29 Конституції України кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, враховуючи, що Кримінальний-процесуальний кодекс України не передбачає окремої процедури розгляду обґрунтованості затримання особи, а лише покладає на слідчого суддю обов'язок перевірки відомостей, що вказують на порушення або недотримання прав затриманої особи, слідчий суддя мав розглянути дану скаргу адвоката ОСОБА_6 керуючись загальними засадами кримінального провадження, визначеними в ч.1 ст.7 КПК України, та з обов'язковим урахуванням норм ст.29 Конституції України, які є нормами прямої дії і гарантують особі звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

За даних обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального Закону України, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого Святошинського районного суду м.Києва від 16 серпня 2019 року про повернення скарги адвоката ОСОБА_6 на дії слідчого СУ ГУ НП в Київській області щодо незаконного затримання ОСОБА_1, скасувати, матеріали скарги повернути на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4