ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/2435/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2724/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України
УХВАЛА
Іменем України
05 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженням за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2019р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_8 , який обвинувачується, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19.08.2019 року включно.
Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, за які, у разі визнання його винуватим в тому числі, може бути призначене покарання - 12 років позбавлення волі, із конфіскацією майна. Крім того, обвинувачений раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив злочини, які йому інкримінуються через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків. Тож жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити запобіжний захід на домашній арешт. В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що він довгий час знаходиться у ДУ «Харківській слідчий ізолятор», хворіє на астму з дитинства.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою, в той час, як обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання. Захисник просила змінити запобіжний захід на домашній арешт (т.1 а.с.15-16).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке, у разі визнання його винуватим, в тому числі, може бути призначене покарання - 12 років позбавлення волі, із конфіскацією майна. Поряд з цим, суд першої інстанції врахував ту обставину, що обвинувачений раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив злочини, які йому інкримінуються через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції в необхідності продовження тримання під вартою з урахуванням мети зазначеної у п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Звідси, враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що на час розгляду апеляційної скарги дія ухвали, яка оскаржується вже минула.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2019р. відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді