ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 481/1722/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/418/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 345 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000543 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.309 КК України,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 6 місяців з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Строк покарання ОСОБА_7 обраховано з 10 вересня 2018 року, тобто з моменту затримання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 10 вересня 2018 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння зайшов до каси автостанції, сів за робоче місце касира, почав чіпати її особисті речі, на зауваження не реагував, вів себе агресивно, ображав присутніх нецензурною лайкою та перешкоджав нормальній роботі підприємства, якого вдалося вивести з приміщення каси за допомогою пасажирів та водія автобусу. Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи сваритись направився до магазину «ПродЛюкс», розташованого по вул. Миколаївська в м. Новий Буг Миколаївської області.

Поліцейські СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_1 , направилися за ОСОБА_7 , який з метою втекти на проїзній частині дороги по вулиці Миколаївська в м. Новий Буг, зупинив автомобіль марки ВАЗ 2108 та розмовляв з водієм, що перешкоджало руху транспортних засобів.

Поліцейські СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виконуючи свої службові обов`язки, з метою з`ясування всіх обставин події, встановлення особи правопорушника, відібрання у нього пояснень, та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, вийшли із автомобіля та підійшли до ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та на вимогу поліцейського ОСОБА_9 зійти з проїжджої частини вулиці останній не відреагував. Після чого, поліцейський СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 взяв ОСОБА_7 за зап`ястя руки маючи намір попросити зійти з проїжджої частини вулиці. Проте, ОСОБА_7 усвідомлюючи те, що вказані працівники поліції прибули на виклик для виконання своїх службових обов`язків, ігнорував їхні законні вимоги та з метою спричинення поліцейському СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя.

З метою припинення протиправних дій, забезпечення особистої безпеки та відбиття нападу поліцейський СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 застосував відносно ОСОБА_7 засіб споряджений речовинами слізогінної та дратівної дії. Проте, ОСОБА_7 не припиняючи свої протиправні дії продовжував махати руками та ногами в бік поліцейського СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 .

Поліцейський СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 намагаючись подолати опір ОСОБА_7 , застосував відносно нього фізичну силу, «загиб руки за спину», однак він вирвався та під час руху впав в дорожній кювет. Коли поліцейський ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_7 , останній підвівся та умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя.

Після чого, поліцейський СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 схопив за руку ОСОБА_7 , та разом з поліцейським ОСОБА_10 завели йому руки за спину, наділи на нього кайданки та доставили його до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області.

Внаслідок умисних та протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден верхньої щелепи, забійної рани верхньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить помякшити призначене йому покарання, так як він розкаявся в скоєному злочині та сприяв розкритті справи.

Вважає призначене покарання занадто суворим.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили пом`якшити призначене покарання обвинуваченому.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився. Про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином , заяви про відкладення розгляду не подавав.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
В апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 345 КК України, а тому вирок в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.
Вирок щодо ОСОБА_7 переглядається в межах доводів апеляційної скарги в частині призначеного покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зі змісту вироку вбачається, що суд, обираючи обвинуваченому покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має судимість, посередньо характеризується за місцем проживання, згідно із досудовою доповіддю органу пробації має дуже високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд врахував щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Наявність щирого каяття, поряд з іншими обставинами, враховані судом, і саме ці обставини стали підгрунтям для призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 345 КК України у виді 2 років позбавлення волі, тобто на строк, який є наближеним до мінімальної межі санкції статті, за якою його засуджено.

Призначене судом покарання обвинувачений вважає занадто суворим.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дослідила матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, відомості про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання були прийняті до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально - побутовому плані, а також враховані обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 з 02.04.2012 року перебував на обліку у лікаря-нарколога. Проходив стаціонарне лікування від хвороби , повязаної з вживанням наркотичних засобів та алкоголю. На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Зі службової характеристики, виданої командиром 4 гарматної артилерійської батареї ОСОБА_11 вбачається, обвинувачений ОСОБА_7 з 27.08.2018 року по 09.09.2018 року проходив навчальні збори ОР-1 військової частини НОМЕР_2 , де зарекомендував себе з негативної сторони .

За місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно .

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст. 309 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки (а.п. 161-164).

Однак обвинувачений, нівелюючи гуманне ставленням зі сторони держави, пов`язане із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, через незначний проміжок часу, вчинив новий умисний злочин проти авторитету органу державної влади, заподіявши працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, під час виконання ним службових обов`язків.

На переконання судової колегії, викладене вказує про стійку спрямованість ОСОБА_7 до скоєння кримінально-караних діянь, та в цілому свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

Обвинувачений не працює, законного джерела ж доходів не має, суспільно- корисною діяльністю не займається , сім`ї та дітей не має.

Як видно із досудової доповіді органу пробації , існує дуже високий ризик повторного вчинення обвинуваченим злочину. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_12 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства. ( а.п. 201)

Ретельно проаналізувавши доводи апелянта, дослідивши матеріали провадження, що характеризують особу обвинуваченого, його матеріальний та сімейний стан, врахувавши обставини вчинення злочину та його наслідки, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання.

Призначене судом покарання відповідає положенням ст. 50, 65 КК України та, на думку судової колегії, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Твердження апелянта про те, що суд безпідставно не врахував , що він активно сприяв розкриттю злочину є неприйнятними.

Матеріали кримінального провадження не доводять наявність у діях обвинуваченого активного сприяння розкриттю злочину, зокрема, і відсутня на них вказівка в обвинувальному акті. Вбачається, що вина обвинуваченого підтверджується доказами у своїй сукупності, зібраними в межах даного кримінального провадження, такими як показами потерпілого, свідків, документами. Не містять відомостей матеріали кримінального провадження, які б свідчили, що обвинувачений, займаючи активну позицію, повідомив органам слідства інформацію, яка їм не була відома, чи подав нові докази, що мали значення для встановлення істини у справі. Тобто дії обвинуваченого не були вирішальним (ключовим) фактором у встановленні істотних обставини кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали, може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді:( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2