Справа № 638/5928/18
Провадження № 1-р/638/30/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова заяву захисника засудженої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про роз`яснення вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.06.2019 року, -

встановив:

Захисник засудженої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою, в якій просить роз`яснити зміст вироку суду від 21.06.2019 року в частині мотивів та наявності законних підстав обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді негайного взяття під варту в залі суду до набрання вироком законної сили.

В подальшому захисником засудженої подано до суду доповнення до заяви, в яких він просить викласти вирок суду в більш ясній і зрозумілій формі, а саме: чому у мотивувальній частині вироку суду є посилання на витяг про внесення 15.03.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення; заяву ОСОБА_8 про повідомлення про злочин від 15.03.2018 року, якщо такі документи в судовому засіданні суду не надавалися та не досліджувались; чому суд при постановленні вироку послався на постанову про призначення прокурорів у кримінальному провадженні від 15.03.2018 року, яку не було долучено до матеріалів судового провадження, та вона не містить підпису, не є документом у розумінні ст.110 КПК України та зберігається у сторони обвинувачення; чи вірно буде вважати, що суд, якому не надавалися оригінали паспорта ОСОБА_6 , свідоцтва про народження ОСОБА_9 , довідки директора СНВК №8, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 , індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №81 від 18.05.2016 року, корінця медичного висновку №59 від 04.11.2016 року, консультативного висновку лікаря-спеціаліста від 16.03.2018 року, отримавши від сторони обвинувачення ксерокопії, всупереч вимогам КПК України, надав їм юридичну оцінку; чи правильно розуміє, що суд вдався до оцінки довідки про судимість; чи необхідно вважати відповідно до вироку суду, що кримінальне провадження по справі приватного обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України відкрито за заявою особи, яка в кримінальному провадженні має статус свідка, а допит матері дитини ОСОБА_8 в якості свідка є перешкодою визнанні її законним представником її дитини; чому у мотивувальній частині вироку суду зазначено на прізвища осіб, зображених на відеофайлах як « ОСОБА_10 » та «Сандеві»; кого саме в абзацах 26 та 54 мотивувальної частини вироку суд має на увазі вказавши «особа №1» та «особа №2»; чому суд при відмові в перегляді всіх відеофайлів, зазначив в мотивувальній частині про деякі відеофайли є «мають той самий зміст»; як розуміти зазначення судом в мотивувальній частині вироку на те, що в судовому засіданні переглянуті відеофайли за період часу, значно менший, та не в повному обсязі, ніж їх загальна тривалість шість годин 45 хвилин.

В обґрунтування заяви зазначає, що під час судового провадження суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Між тим в судовому засіданні клопотань про обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заявлялось, а тому вважає, що у суду не було підстав для обрання до обвинуваченої запобіжного заходу. Також вказує, що до ухвалення вироку до обвинуваченої запобіжні заходи не застосовувались, вона завжди та своєчасно з`являлась на виклики слідчого, прокурора, суду, тому мета застосування вказаного заходу незрозуміла. Зазначає, що у вироку не вказані підстави для застосування запобіжного заходу, не викладені обставини, що враховувались судом при обранні запобіжного заходу, а також не зазначені обставини, які давали суду підстави для обрання до обвинуваченої виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому вказує, що ОСОБА_6 є особою, яка раніше не судима та визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, засуджена до позбавлення волі строком на три роки. При цьому максимальне покарання вказаною статтею передбачено у виді позбавлення волі на строк п`ять років. У даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Отже, незрозумілість вироку суду на думку сторони захисту полягає в тому, що під час судових дебатів прокурором не було подано до суду клопотання про вжиття запобіжного заходу до ОСОБА_6 , так само даний вирок не набув чинності в розумінні КПК. Крім того, вказує, що окремі частини змісту вироку, зазначені у доповненнях, йому не зрозумілі.

В судовому засіданні захисник засудженої адвокат ОСОБА_7 та засуджена ОСОБА_6 заяву, з урахуванням доповнень підтримали, просили роз`яснити вирок суду в частині зазначеній у заяві та доповненнях до заяви.

Прокурор проти роз`яснення вироку суду від 21.06.2019 року заперечував, вважав його чітким та зрозумілим.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись представник потерпілої та цивільного позивача адвокат ОСОБА_11 та законний представник потерпілої ОСОБА_12 надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі та участі потерпілої.

Суд, заслухавши думку сторони захисту та прокурора, оглянувши матеріали справи та матеріали заяви, дійшов наступного.
Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.06.2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.127 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У відповідності до п.1 ч.4 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Вказаним вироком застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши останню під варту в залі суду негайно. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з дати її затримання, тобто з 21.06.2019 року.
Таке рішення суд мотивував необхідністю забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України та з метою недопущення ухилення обвинуваченої від призначеного судом покарання.
Дана норма закону узгоджується і з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 14.12. 2014 року, в якому зазначено, що згідно із ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обмеження права людини на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.
Під час ухвалення обвинувального вироку, суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили. Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.
Отже, на підставі викладеного, суд вважав, що слід застосувати запобіжний захід до ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи на думку суду не забезпечать запобігання ризикам - виконання судового рішення.
Даний запобіжний захід обирався саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події - до набрання вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при позбавленні свободи та з принципом законності в цьому контексті, стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме положенням ч.1 ст. 115 КПК України.
Щодо необхідності роз`яснення вироку суду в частині, зазначеній у доповненнях до заяви, суд зазначає, що витяг про внесення 15.03.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення та заява ОСОБА_8 про повідомлення про злочин від 15.03.2018 року, які містяться в матеріалах провадження відповідно на а.с.115 та 104, досліджувались судом в судовому засіданні. Крім того, постанова про призначення прокурорів у кримінальному провадженні від 15.03.2018 року долучена до матеріалів судового провадження та їй надано оцінку при ухваленні вироку суду.

Щодо посилань захисника на незрозумілість посилань у вироку суду на «особа 1» та «особа 2», то суд зауважує, що зі змісту вироку зрозуміло, що на відеофайлі 2)20180314_141821 під особою 1 розуміється « ОСОБА_6 », на відеофайлі 8/20180314_163331 під особа 2 - « ОСОБА_9 », на відеофайлі 12)20180315_103944 під особа 2 розуміється особа жіночої статі.

Інші питання, порушені у доповненнях до заяви про роз`яснення вироку суду, не підлягають роз`ясненню в порядку, передбаченому ст.380 КПК України, їх оцінка наведена у вироку суду.

У відповідності до ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Виходячи зі змісту вищевказаної норми закону роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Отже, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. При цьому під час роз`яснення судового рішення не може ставитися питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення.
Оскільки мотиви, які стали підставою для ухвалення обвинувального вироку, чітко визначені у ньому, вважаю, що підстави для роз`яснення судового рішення відсутні. Незгода захисника засудженої та засудженої з мотивами, викладеними у вироку, не є підставою для роз`яснення прийнятого рішення.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.06.2019 року є чітким та зрозумілим, а тому в задоволенні заяви захисника засудженої слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374, 380, 392 КПК України, суд, -

постановив:

Заяву захисника засудженої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про роз`яснення вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.06.2019 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.09.2019 року о 17:05 годині.

Суддя: ОСОБА_1