Ухвала
Іменем України

29 серпня 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-6883 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 липня 2019 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 3 липня 2018 року, під час проведення судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 3 липня 2018 року з тих підстав, що ця ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
8 липня 2019 року захисник ОСОБА_4 звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про перегляд ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2018 року за виключними обставинами, якими вважає рішення Конституційного суду України №4- /2019 від 13 червня 2019 року про визнання неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 липня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за заявою захисника ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами ухвали Апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2018 року.
Захисник, не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, звернувся з касаційною скаргою в якій порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надану копію судового рішення, суд дійшов висновку, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як убачається з наданих судових рішень, під час судового розгляду відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обирався та продовжувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Оскільки вищевказане рішення Конституційного Суду України стосується виключно питання окремого оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, а не домашнього арешту, то апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ухвала судді Апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2018 року не підлягає перегляду за виключними обставинами, зазначеними захисником ОСОБА_4 у заяві та правильно відмовив у відкритті провадження.
З огляду на викладене, касаційний суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 липня 2019 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7