Провадження № 1-кс/761/9248/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 320 161 000 900 000 80 від 08.09.2016 про неповернення тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві у кримінальному провадженні № 320 161 000 900 000 80 від 08.09.2016 щодо неповернення вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 212 КК України.

У зв`язку з цим на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.12.2018 у транспортному засобі «Ауді Q 7», який належить ОСОБА_3 28.12.2018 проведений обшук, у ході якого відшукані та вилучені грошові кошти, які належать останньому.

У зв`язку з цим заявник зазначила, що вважає таке майно тимчасово вилученим, оскільки слідчим суддею в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку надано дозвіл на вилучення не облікованих грошових коштів, тобто які не внесені до книг обліку розрахункових операцій та мають незаконне походження. Однак, вилучені грошові кошти належать ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансового кредиту від 26.12.2018, укладеного між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Добробут», отже отримані правомірним шляхом, тобто не віднесені до грошових коштів, на вилучення яких наданий дозвіл слідчим суддею

Зазначена обставина, на думку заявника, покладала на слідчого обов`язок ініціювати накладення арешту на вилучені кошти або повернути їх власнику.

У той же час, як вважає заявник, утримання слідчим такого майна є неправомірним з огляду на те, що воно не стосуються кримінального провадження, за фактом якого здійснюється розслідування, неповернення вилученого порушує право власності ОСОБА_3 , тому вилучене підлягає поверненню останньому.

У зв`язку з цим заявник просила слідчого суддю зобов`язати слідчого повернути вилучені у ОСОБА_3 грошові кошти.

У судовому засіданні представник власника - адвокат ОСОБА_4 наполягала на задоволенні скарги, оскільки вилучені грошові кошти отримані ОСОБА_3 за кредитним договором, тобто мають законне походження.

Слідчий СУ ФР ГУ ДФС України у м. Києві, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, про поважність причини неявки не повідомив, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, заслухавши доводи представника власника майна, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Ухвалою слідчого судді від 18.12.2018 (справа № 760/33021/18) у кримінальному провадженні № 320 161 000 900 000 80 наданий дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «Ауді Q 7», який належить ОСОБА_3 . Метою вказаної слідчої дії визначено виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, грошових коштів та майна, здобутих у результаті вчинення кримінального правопорушення.
Як свідчить протокол обшуку від 28.12.2018, у результаті його проведення вилучені саме ті речі, які перелічені у рішенні слідчого судді, зокрема грошові кошти у сумі 415 000 грн.
Оскільки, відповідно до протоколу обшуку, відшукані предмети відповідають родовим ознакам, зазначеним в ухвалі про дозвіл на обшук, вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого, тобто можливість його подальшого нетривалого утримання слідчим не пов`язана з необхідністю накладення на нього арешту.

Надаючи оцінку тривалості перебування відшуканих у результаті обшуку предметів під контролем органу досудового розслідування, слідчий суддя відмічає, що згідно з ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення мають бути виконані або прийняті в розумні строки, тобто такі, які є об`єктивно необхідними для виконання дії та прийняття рішення.

Враховуючи, що з володіння власника спірне майно вибуло 28.12.2018, строк його утримання слідчим не є надмірним з огляду на наявність прямого дозволу на його вилучення, наданого судовими рішеннями.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника, що вилученням майна порушується його право власності.

Однак, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права власності протиправно.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_3 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Сукупність наведеного приводить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 169, 171, 236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 320 161 000 900 000 80 від 08.09.2016 про неповернення вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1