Справа № 755/1933/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "07" травня 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0011310 від 11.12.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, українку, громадянку України, не заміжню, маючу на утриманні трьох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працюючу, з середньою освітою, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму: 31.01.2019 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; 20.02.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 1 року позбавлення волі на підставі ст. 79 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

28.09.2018 року у ОСОБА_4 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами матеріали яких виділено в окреме кримінальне провадження, виник злочинний умисел на повторне викрадення чужого майна групою осіб за попередньою змовою.
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, які знаходились на орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , цього ж дня вступила в злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням особами, які в подальшому таємно викрали телевізор марки «TV LCD 32 PHILIPS» вартістю 10 000 грн., після чого ОСОБА_4 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 10 000 грн..
Крім того, 15.10.2018 р. у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи який ОСОБА_4 цього ж дня вступила в злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням особами матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, які в подальшому повторно таємно викрали з орендованої квартири праску «ELENBERG IR-2200 C», після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, своїми злочинними діями заподіявши ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1000 грн..
Крім того, 19.10.2018 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб. Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_4 цього ж дня вступила в злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням особами матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, викрали з орендованої квартири ваги «TEFAL PP1056», після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, заподіявши своїми злочинними діями ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1000 грн..
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченої, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на неї, її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує обставини вчинення правопорушення та дані про особу обвинуваченої, її стан здоров`я, соціальні зв`язки, щире каяття.

У відповідності до ст. 79 КК України обвинувачена ОСОБА_4 повинна бути звільнена від відбування покарання з випробуванням, оскільки має трьох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відповідності до ст. 76 КК України суд покладає на обвинувачену ОСОБА_4 певні обов`язки, як на особу звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки ОСОБА_4 вчинила дане кримінальне правопорушення до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2019р. яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та вироку Деснянського районного суду міста Києва від 20.02.2019 року, яким її засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 1 року позбавлення волі на підставі ст. 79 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, то на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вказані вироки слід виконувати самостійно.
Адже, пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» регламентовано, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та за таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 79,76 КК України, ст. ст. 349,370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2019р. яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - виконувати самостійно.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст. 79 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: