справа № 208/6319/16-к
№ провадження 1-кс/208/3148/19
УХВАЛА
Іменем України

18 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУПН України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 «про призначення документальної виїзної позапланової перевірки», в межах об`єднаного кримінального провадження № 0003004 від 06.12.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 175 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором ОСОБА_5 подав клопотання про призначення документальної виїзної позапланової перевірки, в межах об`єднаного кримінального провадження № 0003004 від 06.12.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 175 КК України.

Зазначеним клопотанням слідчий просить:

1.Призначити у кримінальному провадженні № 0003004 від 06.12.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 175 КК України працівниками ГУ ДФС у Дніпропетровській області позапланову виїзну перевірку з фінансово-господарської діяльності ТОВ «ПП «Трубний Альянс», , юридична адреса 49000, м. Дніпро, пр. Гагаріна, б. 97, з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період 2013-2104 роки.

2.Зобов`язати службових осіб ТОВ «ПП «Трубний Альянс» , надати працівникам ГУ ДФС у Дніпропетровській області, документи фінансово-господарської діяльності (статистичної, податкової, фінансової звітності) ТОВ «ПП «Трубний Альянс», в повному обсязі для проведення позапланової виїзної перевірки.

3.Зобов`язати працівників ГУ ДФС у Дніпропетровській області провести позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ «ПП «Трубний Альянс» в період 20 (двадцяти) робочих днів, починаючи з 15.12.2019 року.

Виконуючи вимоги ст. 163 КПК України, слідчим суддею здійснено виклики сторін, в тому числі сторони яка подала клопотання, а саме прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, та представника ТОВ «ПП «Трубний Альянс», що підтверджено судовим викликом, направленим в порядку ст. 134 КПК України, на 18.11.2019 року об 09. 15 годині.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання з підстав зазначених у ньому, просила його задовольнити.

В судове засідання прокурор, та представник ТОВ «ПП «Трубний Альянс» не прибули, заяв та клопотань не подавали, причину неявки на судовий виклик не надали, клопотання не підтримали.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення, в особі прокурора, на власний розсуд розпорядилася своїм правом, та не підтримала заявлене клопотання.

Заслухав слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

На думку слідчого, за погодженням із прокурором, підставами для звернення до слідчого судді з заявленим клопотанням, а саме призначення документальної виїзної позапланової перевірки є те, що на даний час з кримінального процесуального кодексу України виключено п.6 ч.2 ст.36 та п.4 ч.2 ст.40, якими прокурору та слідчому надавались повноваження призначити ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом, що обумовлює необхідність звернення до слідчого судді із даним клопотанням.

Сам порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження, серед іншого, є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Статтею 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

При цьому, діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зобов`язує прокурора, керівник органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, встановити осіб, які його вчинили.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Таке доказування полягає у збиранні доказів, яке здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому кримінально процесуальним Кодексом (ст.ст. 91, 93 КПК України).

При цьому, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів зокрема шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, висновків ревізій та актів перевірок (ст.93 КПК України).

Згідно з п.5 та п.9 ч.1 ст.40 КПК України слідчий, серед іншого, уповноважений: звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; - здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Так, згідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно до п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

У відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, системний аналіз положень законодавства України в цій частині, вказує на те, що з моменту набуття чинності положень Закону «Про прокуратуру» в частині змін до Кримінального процесуального кодексу України, прокурор та слідчий втратили визначене законом право на призначення своїми постановами позапланових перевірок та ревізій, в той час, як слідчий суддя не набув права на розгляд клопотань про призначення позапланових перевірок, ревізій в тому числі надання дозволу на їх проведення, в КПК України відсутній порядок розгляду таких клопотань, а також порядок їх оскарження.

Рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою того, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Пункт 25 Рішення ЄСПЛ «Михайлюк та Петров проти України" від 10 грудня 2009 року (Заява N 11932/02) зазначає, що «вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Полторацький проти України" (Poltoratskiy v. Ukraine) N 38812/97, п. 155, ЄСПЛ 2003-V).

Надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки не є ні слідчою (розшуковою) дією, ні гласною слідчою (розшуковою) дією, ні заходом забезпечення кримінального провадження, з клопотаннями про проведення яких вправі звертатись слідчий за погодженням з прокурором до слідчого судді.

Відповідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Одним з елементів цього засадничого принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежними та неупередженими судами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до вимог п.18 ст.3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є насамперед здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.

Щодо вказаного питання Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 23.05.2018 року, згідно до якої ухваливши рішення про задоволення клопотання прокурора та надавши дозвіл на призначення та проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ, слідчий суддя вийшов за межі повноважень, наданих йому чинним кримінальним процесуальним законом, та постановив рішення, яке не передбачено КПК України.

Враховуючи, що чинний КПК України не містить норм щодо порядку розгляду клопотань слідчого чи прокурора про призначення позапланової виїзної перевірки, а також повноважень слідчого судді щодо розгляду таких клопотань та ухвалення рішення за результатами їх розгляду, вказане клопотання не може бути розглянуте слідчим суддею по суті.

Таким чином, чинне кримінальне процесуальне законодавство не наділяє сторону обвинувачення повноваженням щодо безпосереднього проведення такої процесуальної дії, як позапланова документальна перевірка. Вона також не відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій. Необхідні для досудового розслідування відомості слідчий, прокурор мають право отримати виключно в межах своєї компетенції та в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством.

А тому враховуючи, що ні Податковим кодексом України, ні Кримінально процесуальним кодексом України не передбачено компетенції слідчого судді щодо прийняття такого рішення, а також процедури та умов його прийняття, а тому клопотання слідчого та прокурора є таким що не ґрунтується на вимогах закону та є протиправним.

Крім того, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, як указують приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень, який вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, як наголошується в ч. 3 ст. 26 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя враховує, що клопотання не містить жодного посилання на вимогу КПК України, яка б передбачала заявлений процесуальних захід як слідчу дію, доказів на обґрунтування заявленого клопотання не подано, заявлених обставин передбачених ч. 5 і ч. 6 ст. 163 КПК України не довели, а надані стороною обвинувачення обґрунтування не знайшли свого підтвердження, згідно до вимог КПК України.

Враховуючи вище зазначене, клопотання є таким що задоволенню не підлягає, як таке що заявлене без дотримання вимог закону.

На підставі вище керуючись вимогами ст.ст. 3, 26, 40 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУПН України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 «про призначення документальної виїзної позапланової перевірки», в межах об`єднаного кримінального провадження № 0003004 від 06.12.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 175 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1