Справа № 638/4432/19
Провадження №1-кп/638/1138/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000870 від 06.03.2019 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вірнопілля Ізюмського району Харківської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

03.03.2008 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, постановою суду від 22.08.2013 року звільнений умовно-достроково,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

встановив:

16.02.2019 року близько 12 години 24 хвилин ОСОБА_5 , знаходився у приміщенні квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Зустрівшись за вказаною адресою із потерпілим ОСОБА_6 , вони разом вживали алкогольні напої. В цей час ОСОБА_5 побачив сумку, яка належить ОСОБА_6 , яка знаходилась у кімнаті вище вказаної квартири. ОСОБА_5 звернув увагу, що ОСОБА_6 заснув, після чого дістав банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .. Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, викрав банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_5 , скориставшись банкоматом банку «Грант», що розташований за адресою: м.Харків, пр.Л.Свободи, буд.43, зняв із банківської картки № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 4000 гривень та з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 4000 гривень.

Крім того, 16.02.2019 року близько 12 год. 45 хв. ОСОБА_5 знаходився у приміщенні квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Зустрівшись за вказаною адресою із потерпілим ОСОБА_6 , вони разом вживали алкогольні напої. В цей час ОСОБА_5 побачив сумку, яка належить ОСОБА_6 , яка знаходилась у кімнаті вище вказаної квартири. ОСОБА_5 звернув увагу, що ОСОБА_6 заснув, та викрав банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи реальну можливість повернути викрадені речі, не повернув їх потерпілому, а заволодів ними та в подальшому привласнив.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив вищезазначене в повному обсязі. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), а також у привласненні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 ч.1 ст.357 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості (ч.1 ст.185 КК України) та злочином невеликої тяжкості (ч.1 ст.357 КК України), відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та обставини, яка обтяжує покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , судом визнано рецидив злочинів.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину, одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра у КЗОЗ «Мереф`янський центральний районній лікарні» не перебуває та раніше не звертався.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі.

Однак суд вважає, що ОСОБА_5 не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання
-за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.357 КК України у виді 2 років обмеження волі.
В силу ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ диск DVD-R Axent 4.7 GB 120 min із відеозаписом подій від 16.02.2019 року з камер відеоспостереження банкомату банку «Грант» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1