Провадження № 1-кп/243/162/2019
Справа № 219/3669/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000143 від 06 квітня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_4 заявлено клопотання про визнання доказів захисту недопустимими, з тих підстав, що стороною захисту йому не були відкриті пояснення вказаних свідків ні під час досудового провадження, ні під час судового. За таких обставин, вважає, що вказані докази не можуть бути предметом дослідження в судового засіданні в силу ст. 89 КПК України. Оскільки вони є очевидно недопустимими.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 заперечував проти клопотання заявленого прокурором, посилаючись на те, що вказані особи зазначені в обвинувальному акті щодо формулювання обвинувачення відносного його підзахисного, які по версії слідства знаходилися у злочинній змові з ОСОБА_3 , отже ним можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду кримінального провадження. Він на виконання вимог 315 КПК України, побачивши прізвища вказаних осіб у обвинувальному акті вважає, що їх слід допитати.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника, вважав, що задоволенню заявлене прокурором клопотання не підлягає.
Враховуючи думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали справи суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.
Згідно ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Слід зазначити, що доказами у кримінальному провадженні згідно зі ст. 84 КПК є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Зауважимо, що застосоване законодавцем при наданні визначення поняття "докази" формулювання "фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку" та положення ч. 3 ст. 17 КПК про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення;

Положення, які містяться у листі ВССУ, дозволяють виокремити деякі позиції судової палати у кримінальних справах стосовно конструкції «очевидна недопустимість доказів», зокрема:
а) відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими;
б) відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) є очевидно недопустимими за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості;
в) сторони мають доводити «очевидну недопустимість доказів», зокрема шляхом надання суду відповідних відомостей, заслуховуванням думки експерта, спеціаліста тощо.
Так прокурор, заявляючи про очевидну недопустимість доказів сторони захисту, зазначає, що в даному випадку стороні обвинувачення не відкриті матеріали(зокрема пояснення свідків, яких просить допитати в судовому засіданні захисник) у порядку передбаченому ст. 290 КПК України. Невідкриття матеріалів справи тягне за собою недопустимість доказів, отже такі докази сторони захисту є недопустимими у зв`язку явними порушеннями КПК.
Суд не може погодитися із доводами сторони обвинувачення, оскільки пояснення свідка є специфічним джерелом доказів, оскільки інформація, отримана від свідка відповідно до норм КПК України фіксується в протоколі допиту свідка. Чинним КПК України не передбачений обов`язок захисника та або обвинуваченого відбирати пояснення від свідка, а норми КПК України не містять такого наслідку як недопустимість доказу, у випадку відсутності письмових пояснень свідків сторони захисту, відібраних захисником.
Отже на думку суду повідомлення стороною захисту про те, що є намір викликати в судове засідання додаткових свідків, які не зазначені в реєстрі до обвинувального акту, але допит яких на думку захисту потрібен, буде відповідати вимогам ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів ст. 290 КПК України.
За таких обставин на вказаній стадії підстави для вирішення питання щодо недопустимості показань свідків, заявлених стороною захисту, у зв`язку з тим, що вони отримані в порушення КПК - відсутні, у зв`язку з тим, що прокурором не доведено «очевидну недопустимість доказів».
За таких обставин оцінка вказаним доказам захисту в тому числі щодо їх допустимості буде дана судом під час ухвалення остаточного рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 31, 62 Конституції України, ст.ст.87-89 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про визнання доказів сторони захисту, а саме показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,, ОСОБА_19 , недопустимими - відмовити.
Питання, щодо недопустимості доказів сторони захисту, а саме показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,, ОСОБА_19 буде вирішуватися судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде проголошений 28 листопада 2019 року, о 12 год. 45 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1