ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/381/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/167/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.166, ч.3 ст.101 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ;

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року, -

Встановила:

Цією постановою відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення останнього від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить вказану постанову скасувати та постановити нову, якою звільнити від відбування ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не встановлено фактичні обставини справи, а засуджений жодним чином не ухилявся від відбування покарання та не вчиняв нових злочинів.

Так, вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2008 року ОСОБА_8 було призначено основне покарання, що є умовним протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки 6 місяців, який закінчився 14.07.2011 року, а в розшук його оголосили лише 20.03.2012 року.

Крім того, вказаним вироком міра запобіжного заходу йому не обиралася, а в матеріалах справи відсутні відомості чи проводились дії на встановлення місця перебування засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просить її задовольнити, прокурора, що вважає постанову суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2008 року, який 14 січня 2009 року набрав законної сили, ОСОБА_8 визнаний винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.166, ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960 року) і засуджений до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки. На підставі ст.45 КК України (в редакції 1960 року) призначене основне покарання є умовним протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців зі сплатою штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень в дохід держави.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення останнього від відбування покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі, призначеного вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2008 року за злочини, передбачені ч.3 ст.166, ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960 року), на підставі п.4 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, в порядку передбаченому ст. ст.539 КПК України.

Так, згідно п.10 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.

Не зважаючи на це, суд першої інстанції відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку передбаченому ст.537 КПК України, а розглянув матеріали справи та прийняв рішення, керуючись нормами КПК в редакції 1960 року.

З наведеного вбачається, що застосування норм КПК 1960 року було не допустимим.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній журнал судового засідання, що є істотним порушенням вимог КПК України та безумовною підставою для скасування судового рішення, що встановлено п.7 ч.2 ст.412 КПК України та в силу вимог п.1 ч.1 ст.415 КПК України є підставою для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, чим частково задовольнити апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.356-383 КПК України в редакції 1960 року, розділом ХІ «Перехідних положень» КПК України, ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи