ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 310/5572/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/896/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 257, ч.3 ст. 27, п. 11,12 ч.2 ст. 115,
ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України
УХВАЛА
11 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
адвокатів: ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; ч.5 ст. 27, п.п. 11,12 ч.2 ст. 115 КК України,
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; ч.3 ст. 27, п.п. 11,12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, громадянина України, приживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.5 ст. 27, п.п. 11,12 ч.2 ст. 115 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.5 ст. 27, п.п. 11,12 ч.2 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 27 вересня 2019 року включно.
Обрано відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою на строк 60 днів по 27 вересня 2019 року включно.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу, змінити йому запобіжний захід на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.
Посилається на те, що не існує жодного прямого чи навіть непрямого доказу його вини.
За рік досудового розслідування кримінального провадження, за його участі не проводилося ні однієї слідчої дії.
У клопотаннях сторони обвинувачення відсутні факти та аргументи на підтвердження його винуватості.
Вважає, що йому безпідставно продовжують строк тримання під вартою, посилаючись на характеристику його особи, так як в ній лише двадцять відсотків правди, а перераховані ризики є недоведеними.
З урахуванням того, що з ним не проводяться слідчі дії, характеристика суттєво змінилася на його користь, переконаний, що у випадку зміни запобіжного заходу на домашній арешт, він не буде мати фізичної можливості впливати на судове слідство.
Свідки у кримінальному провадженні не дають покази відносно нього, а тому ставить під сумнів можливість свого впливу на них.
Доводи прокурора щодо відсутності у нього стійких соціальних відносин вважає голослівними.
Вважає незаконною ухвалу ще і тому , що іншим двом головним підозрюваним у цьому сфальсифікованому кримінальному провадженні змінили запобіжний захід на домашній арешт, однак він, як звичайний водій, який не скоював злочин, вимушений перебувати під вартою.
В своїх свідченнях обвинувачений ОСОБА_15 чітко вказав про те, що ОСОБА_7 не був обізнаний із планами щодо скоєння злочину, а тому, він не міг готуватися до вчинення та знати про злочин.
Однак, слідчий на зазначений факт уваги не звернув, показання ОСОБА_15 не перевірив.
Вказує, що більше 8 місяців не забезпечується апеляційний перегляд, чим грубо порушуються право на захист.
Переконує, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки йому не було відомо щодо злочину, та він не брав участь його готуванні та скоєнні злочину.
Протягом останнього судового засідання з 29.07.2019 року по 30.07.2019 року, судовий процес тривав понад 18 годин, він був звільнений з-під варти та протягом цього часу залишав приміщення суду, однак маючи змогу втекти, знову повернувся до залу судових засідань.
Зазначає, що суд мав врахувати, що він має смертельне захворювання, престарілих батьків, його батько має потребує операцію, у зв`язку з переживанням у нього погіршився стан здоров`я.
За час досудового розслідування він втратив цивільну дружину та роботу, у нього погіршилося фізичне та моральне самопочуття, його хвороба почала прогресувати.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_14 просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 год. вечора до 07.00 год. ранку.
Вважає ухвалу незаконною, несправедливою та такою, що прийнята без з`ясування усіх належних обставин, яка підлягає скасуванню.
Посилається на те, що суд при постановленні ухвали вийшов за межі повноважень, оскільки задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу, самостійно, поза межами повноважень, продовжив обвинуваченому строк тримання під вартою.
Зазначає, що жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не існує. Зокрема не має законних підстав вважати , що ОСОБА_16 буде переховуватися від суду, оскільки такі висновки суду спростовується фактом добровільного його повернення з анексованої території АР Крим до підконтрольної території за наявності можливості ухилитися від слідства та суду. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.
Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на думку адвоката обвинувачений не може, оскільки всі речові докази зібрані стороною обвинувачення.
На переконання захисника, ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні не підтверджений належними доказами.
Вчинити інше кримінальне правопорушення ОСОБА_8 не збирається і на підтвердження протилежного немає жодних доказів.
Стверджує, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд не врахував дані про особу обвинуваченого, те, що він має постійне місце проживання, стан його здоров`я, а виходив фактично лише з тяжкості злочину у вчиненні якого він обвинувачується.
Посилається також на те, що обвинувачений має офіційне місце реєстрації, що не спростовується матеріалами кримінального провадження.
Вважає, що застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде справедливим та обґрунтованим та не буде порушувати конституційні права та гарантії обвинуваченого.
На думку захисника ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог КПК України та норм європейського права у зв`язку з незаконним продовженням обвинуваченому найбільш суворого запобіжного заходу без застосування альтернативних запобіжних заходів застави. Судом не було враховано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним при оцінці ризику переховуватися від правосуддя і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати винятково з абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину ( рішення ЄСПЛ у справі « Мамедова проти Росії )
В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_14 вказує, що суд допустив при розгляді клопотання численні порушення вимог КПК.
Зокрема, після заміни складу суду, учасникам судового провадження не було роз`яснено їх права та не вручено пам`ятки, що є порушенням п.2 ч.3 ст. 42 КПК України
Суд порушив вимоги ч.1,2 ст. 384 КПК України, оскільки не роз`яснив можливість та особливість розгляду кримінального провадження судом присяжних.
Розпочинаючи судовий розгляд суд не пересвідчився у причинах відсутності потерпілих, що суперечить вимогам ч.2 ст. 314, 325 КПК України, а також не звернув уваги на те, що у залі суду були присутні особи, які є свідками у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які без дозволу суду здійснювали онлайн трансляцію судового засідання, знімаючи учасників судового провадження, в тому числі обвинувачених та адвокатів без їх згоди, що є порушенням ст. 27 КПК України. Клопотання сторони захисту про видалення свідків із зали судових засідань, суд залишив без задоволення, не надавши будь-якої аргументації.
Розгляд та вирішення процесуальних питань відводів та самовідводів складу суду та прокурора, відбувалося за відсутності у частини обвинувачених захисників, зокрема за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_19 , що на думку захисника свідчить про грубе порушення фундаментального права на захист, передбаченого ст. 20 КПК України, ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд постановив оскаржувану ухвалу не під час підготовчого судового засідання, що суперечить ч.4 ст. 176 КПК України.
Після зміни складу суду, колегія суддів оголосила перерву та призначення судового засідання на 27.08.2019 року о 10-00 год., так як, судове засідання не відбулося, на думку адвоката, суд повинен був відкласти підготовче судове засідання.
Незважаючи на викладене, суд розпочав розглядати клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених. Такі дії суду суперечать принципу правової визначеності, наслідком чого є незаконність постановленого судового рішення.
Суд вийшов за межі повноважень, порушив вимоги ст.315 КПК України, відповідно до якої під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. Проте суд самостійно вирішив питання про продовження строку дії запобіжного заходу, з огляду на заявлене клопотання прокурора саме про обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених, як наслідок постановив незаконне рішення про продовження строку тримання під вартою.
Прокурор намагався вручити обвинуваченому клопотання про обрання запобіжного за відсутності захисника, що є порушенням ст. 10, ч.1 ст. 194 КПК України.
Адвокат стверджує, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу судом вивчалося поверхнево, так як прокурором не надано доказів на підтвердження обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених КПК України.
На думку захисника порушено принцип індивідуалізації відповідальності, оскільки суд здійснює одночасний розгляд клопотань про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та домашнього арешту.
Адвокат переконана, що одночасний розгляд питання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження відносно 11 обвинувачених є порушенням принципу диференціації, персоніфікації та індивідуалізації кримінальної відповідальності.
Вказує, що висновки, яких дійшов вирішуючи питання при продовженні строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , суперечать фактичним обставинам, оскільки обвинуваченому змінювався запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, під час дії якого були відсутні будь які спроби переховуватися від органу досудового розслідування чи впливати на свідків.
Сторона обвинувачення та суд не володіють інформацією, яким саме чином ОСОБА_8 може впливати на хід розгляду кримінального провадження так і можливість його спілкування з невстановленими особами, які на думку адвоката, не будуть встановлюватися з огляду на завершення стадії досудового розслідування.
В оскаржуваній ухвалі відсутній аналіз актуальності ризиків, які на початку досудового розслідування були підставою для взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_8 , що суперечить підходу ЄСПЛ до розгляду доцільності продовження строків тримання під вартою.
Суд не звернув увагу на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема щодо стану здоров`я ОСОБА_8 та долучені на підтвердження цього стороною захисту відповідні медичні документи.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.
Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що стороною обвинувачення були заявлені клопотання про видалення із зали судових засідань осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні та про відвід прокурора, однак зазначені клопотання були проігноровані судом.
На думку адвоката, після прийняття рішення про відкладення підготовчого судового засідання, не відкриваючи нового судового засідання, колегія суддів почала незаконно розглядати клопотання прокурора про обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до приписів ч.3 ст. 315 КПК України суд повинен обрати, а не продовжувати строк дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим, сторона захисту вважає, що ухвала суду в цій частині є незаконною.
До клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, не були долучені додатки, передбачені ч.2 ст. 184 КПК України, а саме копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовував доводи клопотання, а тому сторона захисту переконана, що прокурор не довів наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.
Адвокат вважає, що в такому випадку, судова колегія, як передбачено ч.2 ст.194 КПК України зобов`язана була постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.
Тим самим суд порушив принцип рівності учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності, став на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_7 . Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_7 , обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений судом час.
Вважає ухвалу суду необґрунтованою, незаконною, оскільки судом не дотримано вимоги кримінального процесуального закону під час обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурором було заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно всіх обвинувачених, які за своїм змістом ідентичні, за виключенням анкетних даних обвинувачених.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора, суд не надав належної оцінки невідповідності клопотання вимогам ст. 184 КПК України.
Прокурором до клопотання не долучено жодного письмового доказу на підтвердження викладених у ньому обставин.
Вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині визначення строків дії попередніх ухвал про продовження запобіжного заходу ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки прокурором не було додано копії цих ухвал.
Судом продовжено строк дії запобіжних заходів обвинуваченим, хоча у клопотанні прокурор просив обрати щодо них запобіжний захід.
Суд допустив численні порушення вимог ст. 177, 184, 194 КПК України, допустив формальне ставлення до розгляду клопотання.
Суд, розглядаючи клопотання, керуючись ст. 194 КПК України надавав оцінку обґрунтованості підозри у вчиненні її підзахисними кримінального правопорушення за відсутності будь яких письмових доказів обставин, що дають підстави обвинувачувати їх. Фактично висновки суду щодо обґрунтованості підозри ґрунтуються на припущеннях.
Стверджує, що судом першої інстанції порушено право обвинувачених на захист, яке обумовлене тим, що у зв`язку з неможливістю перебування адвоката у судовому засіданні, після перерви, оголошеної судом, обвинуваченим було залучено захисника за призначенням, якому суд не надав можливості ознайомитися зі змістом клопотання прокурора та узгодити позицію захисту з обвинуваченими.
У зв`язку із зазначеними порушенням процесуального закону, адвокат ОСОБА_21 відмовився від здійснення захисту та висловлення своєї позиції заявлено прокурором клопотання.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , відмовилися від адвоката, мотивуючи неможливістю здійснювати ним повноцінно захист у зв`язку із зазначеними підставами.
Захисник зазначає, що зміст клопотання прокурора зводиться виключно до переліку ризиків, передбачених ч.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, однак ні містить обґрунтувань в чому вони полягають.
Прокурором не надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, викладених у клопотанні.
У зв`язку з чим, на думку адвоката, суд за відсутності будь-яких доказів, ґрунтуючись виключно на припущенні, безпідставно та незаконно дійшов висновку існування ризиків і неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинувачених.
Суд не врахував те, що ОСОБА_9 перебуває у зареєстрованому шлюбі, має постійне місце проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки, його дружина є інвалідом II групи, обвинувачений працевлаштований, займає посаду директора ТОВ «НК Промстрой», раніше не судимий.
При обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 суд не врахував, що обвинувачений перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким чином, на думку адвоката, суд не врахував наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, позитивної характеристики, відсутність судимості.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд не врахував наявність у нього міцних соціальних зв`язків, наявність літніх батьків з незадовільним станом здоров`я, наявність у обвинуваченого хронічного захворювання, а також відсутність судимостей.
Вважає, що суд мав законні підстави обрати відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений судом час.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційних скарг сторони захисту, просили їх задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та адвокатів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
Як видно із виділених матеріалів кримінального провадження 25.07.2019 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт відносно : ОСОБА_23 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 3 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України; ОСОБА_24 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 3 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 3 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_25 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 3 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України; ОСОБА_26 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 5 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 5 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_27 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 5 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_28 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 5 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187 КК України; ОСОБА_29 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України; ОСОБА_30 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою суду від 30.07.2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 27 вересня 2019 року включно. Цією ж ухвалою обрано відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 вересня 2019 року включно, оскільки саме під час розгляду судом клопотання прокурора закінчився строк дії попередніх ухвал про тримання під вартою цих обвинувачених.
Із матеріалів провадження, зокрема з реєстру матеріалів досудового розслідування, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу вбачається, що на стадії досудового розслідування :
1.ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2019 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 30 липня 2019 року.
2.ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2019 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_10 до 30 липня 2019 року.
3.ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 01.08.2019 року
4.ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2019 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 до 30.07.2019 року.
До закінчення строку дії попередніх ухвал прокурор після надходження обвинувального акту до суду подав клопотання про обрання запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , суд встановив, що продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Суд виходив із того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, поєднаних із застосуванням насильства над потерпілим, за вчинення яких передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічно, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про місце проживання свідків, обвинувачений матиме реальну можливість шляхом застосування насильства або погрози його застосування, незаконно впливати на них. Крім зазначеного, обвинувачений буде мати можливість спілкуватись із невстановленими під час досудового розслідування особами, що причетні до вчинення злочинів і тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , суд встановив існування на цій стадії судового розгляду існування ризиків , передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи наступне.
Суд врахував, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, поєднаних із застосуванням насильства над потерпілим, за вчинення яких передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічно, тому він може з метою уникнення відбуття покарання переховуватись; перебуваючи на волі, ОСОБА_9 матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків, спілкуватись із невстановленими під час досудового розслідування особами, що причетні до вчинення злочинів і тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , суд встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи наступне.
До такого висновку суд дійшов враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, поєднаних із застосуванням насильства над потерпілим, за вчинення яких передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічно, міцних соціальних зв`язків не має. Суд вказав, що усвідомлюючи, що в разі визнання його винуватим, обвинуваченому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, він може з метою уникнення відбуття покарання переховуватись. Перебуваючи на волі, ОСОБА_7 матиме реальну можливість шляхом застосування насильства або погрози його застосування, умовляння чи підкупу незаконно впливати на потерпілих та свідків, спілкуватись із невстановленими під час досудового розслідування особами, що причетні до вчинення злочинів, і тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 суд встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При цьому суд виходив із того, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, поєднаних із застосуванням насильства над потерпілим, за вчинення яких передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічно; неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; усвідомлюючи, що в разі визнання його винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, він може з метою уникнення відбуття покарання переховуватись; перебуваючи на волі та будучи обізнаним про місце проживання свідків, обвинувачений матиме реальну можливість шляхом застосування насильства або погрози його застосування, умовляння чи підкупу незаконно впливати на них, а також спілкуватись із невстановленими під час досудового розслідування особами, що причетні до вчинення злочинів, і тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Перевіряючи доводи апелянтів про необхідність зміни обвинуваченим запобіжного заходу на менш суворий, колегія суддів враховує наступне.
Ризики, які стали підставою для застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою, були встановлені на стадії досудового розслідування.
Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики.
Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, дані, що характеризують особу обвинувачених.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як видно із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції провадження ОСОБА_31 , ОСОБА_16 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, поєднаних із застосуванням насильства над потерпілим, наслідком яких стала смерть людини, за вчинення яких передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічно, міцних соціальних зв`язків не має за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі.
Обвинувачення у вчинені особливо тяжкого злочину у співучасті із іншими особами, зухвалість дій співучасників, підвищує суспільну небезпечність скоєного, і відповідно суспільну небезпечність осіб, які обвинувачуються у злочині.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує, те, що судовий розгляд кримінального провадження продовжується, ще не були допитані всі свідки, потерпілі, не досліджені у повному обсязі докази, суд дійшов вірного висновку про те, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих, переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
І як видно, існування таких ризиків було встановлено і попередніми судовими рішеннями щодо обвинувачених .
Відомості, що характеризують обвинувачених, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники, були враховані як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при їх продовженні.
Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинувачених чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянти не надали.
Наявність у обвинуваченого ОСОБА_34 дружини та додані до апеляційної скарги докази укладення нею договору оренди на квартиру, не можуть бути визнані такими чинниками, які самі по собі зменшують встановлені у кримінальному провадженні ризики, зокрема незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та не можуть слугувати запорукою належної процесуальної поведінки ОСОБА_34 в якості обвинуваченого. Крім того, доданий договір оренди квартири доводить , що сім`я не має постійного місця проживання.
Не свідчить про сталість та надійність соціальних зв`язків і додані до апеляційної скарги відомості про те, що у жовтні 2014 року ОСОБА_32 зареєстрований керівником ТОВ НК «Промстрой» за відсутності доказів того, що це Товариство фактично здійснює господарську діяльність і що ОСОБА_32 має офіційне джерело доходів від цього Товариства.
Наявність у ОСОБА_35 літніх батьків, та його стан здоров`я, - це також ті обставини, які існували на час встановлення наявності ризиків визначених ч.1 ст. 177 КПК України та були враховані.
Доказів наявності у ОСОБА_35 власної сім`ї, утриманців, офіційного джерела доходів , офіційного працевлаштування у провадженні не міститься.
Твердження ОСОБА_35 про наявність у нього настільки міцних соціальних зв`язків, які б ставили під сумнів існування ризику переховуватися від суду та впливати на свідків, колегія суддів визнає безпідставними.
Не можна визнати достатньою підставою для визнання помилковим висновку суду про наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_36 і додані до апеляційної скарги відомості про його одруження, та наявність у нього дитини, оскільки відомості про ці соціальні зв`язки не дають підстави для висновку про те, що вони зможуть запобігти ризику впливу на свідків, потерпілих, чи перешкодити провадженню іншим чином. Сама по собі наявність сім`ї, за відсутності інших стримуючих факторів, не може свідчити про зміну обставин, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Довідка за підписом ОСОБА_34 про те, що ОСОБА_37 працював за цивільно-правовим договором без наявності відомостей фінансового характеру про отримання за цими договорами офіційного доходу також не можна визнати вагомим доказом відсутності заявлених раніше ризиків.
Досліджені під час апеляційного розгляду відомості , що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_38 , про те, що він у березні 2017 року був призначений директором ТОВ « Чрезвычайно хорошие люди 2017 » без підтвердження відомостей про те, що це Товариство фактично здійснює господарську діяльність і що ОСОБА_16 отримує офіційний дохід, наявність у нього двох дітей не можна визнати тими обставинами, які б свідчили про зменшення ризиків, які були встановлені раніше. Ці всі обставини існували на час застосування запобіжного заходу, та були враховані , а отже вони не доводять зміни обставин, що стали підставою для застосування запобіжного заходу. Вбачається також, що ОСОБА_16 не проживає за місцем реєстрації.
Та обставина, що до ОСОБА_38 на стадії досудового розслідування було застосовано запобіжний заходів у виду домашнього арешту, не слугує підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки як видно із провадження ухвалою слідчого судді від 10.07.2019 року до ОСОБА_38 знову застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та встановлено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також з матеріалів провадження видно, що у межах іншого кримінального провадження за ч 2 ст. 187 КК України до ОСОБА_38 застосовано запобіжний захід в виді тримання під вартою, що свідчить про те, що йому пред`явлено підозру у вчиненні іншого злочину ( т 2 а.п. 192).
Відомості про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_38 самі по собі не дають підстави для висновку, про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи апелянтів щодо не визначення судом альтернативного запобіжного заходу - застави є безпідставними, оскільки обвинувачені обвинувачуються у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, а отже суд мав право не визначати розмір застави.
Твердження апелянтів про необґрунтованість висновків суду слід визнати безпідставними, оскільки суд, при вирішенні питання щодо продовження строків тримання під вартою, врахував не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, а і фактично врахував дані про особу обвинувачених, та сукупність інших відомостей, передбачених ст. 178 КПК України, а також стадію судового розгляду, що в сукупності і стало підставою для прийняття рішення про необхідність тримання обвинувачених під вартою.
Тривалість тримання особи під вартою не є безумовною підставою для прийняття рішення про наявність підстав для зміни запобіжного заходу.
Крім того, колегія суддів наразі позбавлена процесуальної можливості вирішувати питання щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу, оскільки закінчився строк дії ухвали від 30.07.2019 року. Як встановлено під час апеляційного розгляду з 17 вересня 2019 року обвинувачені утримуються під вартою на підставі іншого судового рішення, що наразі не є предметом апеляційного оскарження.
Інші доводи апеляційних скарг, також не дають підстави для визнання незаконною оскаржуваної ухвали.
Підставою для скасування судового рішення є не будь- яке порушення вимог КПК України, а лише допущення судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Як видно із провадження прокурором було подано клопотання про обрання запобіжного заходу щодо кожного із обвинувачених окремо.
Копії клопотань прокурора були вручені обвинуваченим 29.07.2019 року до 12.00 год.
Посилання апелянтів на те, що клопотання прокурора має бути вручене обвинуваченим лише у присутності захисника , не ґрунтується на положеннях ст. 184 , 199 КПК України.
Вирішення питання про запобіжні заходи відносно кількох обвинувачених одним судовим рішенням не заборонено чинним КПК і це не тягне за собою порушення індивідуалізації та персоніфікації кримінальної відповідальності, як вказує на те адвокат Плецька Ю.
Перелік питань, які суд вирішує під час підготовчого судового засідання визначений ст. 314, 315 КПК України.
Зокрема суд має вирішити питання щодо запобіжного заходу особи, яка набула статусу обвинуваченого.
Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Отже, суд за результатами розгляду клопотання може обрати, змінити , скасувати чи продовжити дію запобіжного заходу.
Рішенням Конституційного суду України від 23.11.2017 року у справі № 1-р/2017 визначено , що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
Тобто Констуційний суд зазначив, що суд за власною ініціативою не має права приймати рішення про продовження тримання під вартою обвинувачених.
Однак суд зобов`язаний розглянути клопотання учасників провадження, як сторони обвинувачення так і сторони захисту щодо раніше обраного запобіжного заходу або про обрання запобіжного заходу і за результатами їх розгляду має ухвалити рішення про обрання , зміну чи продовження строку дії запобіжного заходу.
Колегія суддів не погоджується із доводами апелянтів про те, що за наявності клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, поданого з урахуванням нової стадії кримінального провадження, а саме судового розгляду, суд мав вирішити питання лише про обрання запобіжного заходу і не мав повноважень вирішувати питання про продовження раніше обраного запобіжного заходу.
Як видно із матеріалів провадження до обвинувачених ОСОБА_35 , ОСОБА_9 ОСОБА_38 , ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою і на час розгляду клопотання прокурора строк дії попередньої ухвали щодо ОСОБА_38 та ОСОБА_34 , не закінчився а отже суд, встановивши відсутність підстав для зміни чи скасування раніше застосованого запобіжного заходу та встановивши наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися, прийняв процесуальне рішення, яким продовжив строк дії раніше обраного запобіжного заходу.
Строк дії попередньої ухвали щодо ОСОБА_35 та ОСОБА_10 вже під час проведення судового засідання з розгляду клопотання 30.07.2019 року закінчився, а відтак суд , встановивши обставини та ризики , які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, постановив ухвалу про обрання щодо них запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що процесуальне рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_35 та ОСОБА_10 , з урахуванням рішення Конституційного суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 може бути предметом апеляційного перегляду, оскільки розгляд клопотання розпочався до закінчення строку дії попередньої ухвали і ухвалою суду, що оскаржується суд визнав виправданим подальше їх тримання під вартою на стадії судового розгляду.
Питання про запобіжні заходи суд вирішив у судовому засіданні у присутності обвинувачених та їх захисників, зокрема і захисників за призначенням на одну процесуальну дію.
Посилання апелянтів на те, що суд відклав вирішення всієї сукупності питань, що розглядаються під час підготовчого судового засідання на іншу дату, а в цьому судовому засіданні вирішив по суті клопотання прокурора, не можуть бути визнані достатньою обґрунтованою підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не свідчать про те, що суд допустив істотні порушення вимог КПК , які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення саме про запобіжні заходи.
Не є таким, що ставить під сумнів законність ухвали і посилання захисника на те, що обвинуваченим на час розгляду клопотання ще не було роз`яснено право на суд присяжних, оскільки питання , які підлягають вирішенню на стадії підготовчого судового засідання колегією суддів, а не судом присяжних.
Як видно із провадження, суд при вирішенні клопотання заслухав думку обвинувачених , їх захисників, дослідив визначені ст. 178, 194, 199 КПК України обставини .
Посилання захисників на порушення прав обвинувачених на захист, не ґрунтуються на матеріалах провадження. Обвинуваченим ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 після того, як їх захисник ОСОБА_42 після технічної перерви не з`явилася до зали суду, було судом залучено захисника за призначенням, який підтримав позицію обвинувачених та наводив доводи про необґрунтованість клопотання прокурора. Твердження про те, що адвокат ОСОБА_43 відмовився висловлювати свою позицію щодо захисту спростовуються матеріалами провадження.
Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи та судовий розгляд, які повинні підтвердити або розвіяти підозри, обвинувачення, що є підставою для затримання. Факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою. ( п. 24, 55 рішення ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства від 28 жовтня 1994 року, п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року,).

Обґрунтована підозра - це добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити при судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності ОСОБА_35 , ОСОБА_44 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 до вчинення інкримінованих злочинів.
Після надходження обвинувального акту до суду, встановлення вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину відноситься до компетенції суду першої інстанції за результатами судового розгляду і не може вирішуватися на стадії підготовчого провадження.
Перевірка достатності доказів для постановлення обвинувального вироку не відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу до закінчення судового розгляду.
Тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд не мав підстав вирішувати питання щодо тримання обвинувачених під вартою через недопустимість та недостатність доказів винуватості, колегія суддів відхиляє.
Посилання обвинуваченого як на підстав для зміни відносно нього запобіжного заходу на те, що двоє обвинувачених у цьому кримінальному провадженні не утримуються під вартою, колегія суддів не приймає, оскільки питання щодо запобіжного заходу вирішується судом окремо по кожному з обвинувачених з урахуванням тяжкості скоєного та інших індивідуальних відомостей щодо особи обвинувачених визначених ст. 178 КПК.
Наявність у залі свідків під час розгляду клопотання не впливає на висновки суду щодо запобіжних заходів на стадії підготовчого судового провадження
Розгляд ряду процесуальних питань за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_45 , про що зазначає апелянт ОСОБА_14 , жодним чином не доводить незаконність ухвали суду щодо ОСОБА_38 , право на захист якого було забезпечено.
Ретельно перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не містять обгрунтованих підстав для скасування ухвали суду від 30.07.2019 року щодо ОСОБА_46 , ОСОБА_34 ОСОБА_38 , ОСОБА_36 , а відтак апеляційні скарги належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями, адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_13 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2