ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4199/19 Номер провадження 11-сс/814/814/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню №00001841 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, одруженого, не маючого зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 33 дні, починаючи з моменту затримання з 06 листопада 2019 і до 08 грудня 2019 року включно в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував, те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочину середньої тяжкості проти авторитету органів державної влади за насильство щодо працівника правоохоронного органу (ч. 2 ст.345 КК України), особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (ч.3 ст.187 КК України), тяжких злочинів проти громадської безпеки та проти здоров`я особи (ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст.101 КК України 1960 року), злочину невеликої тяжкості проти правосуддя за порушення правил адміністративного нагляду (ст.395 КК України); в останнє ОСОБА_7 звільнився від відбування покарання у виді позбавлення волі 08.05.2018 року. Проте після звільнення, останньому вже повідомлено про підозру у вчиненні нових тяжкого та особливо тяжких злочинів, а саме повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (кримінальне провадження №0000675), та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України (кримінальне провадження №0001841); у кримінальному провадженні №0000675 від 15.09.2019 року постановою слідчого СВ Кременчуцького відділення поліції Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 26.09.2019 року ОСОБА_7 оголошено в розшук. Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.09.2019 року надано дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також слідчий суддя погодився з доводами слідчого про наявність ризиків, а саме, те що ОСОБА_7 може перешкоджати органам досудового слідства у встановленні істини у кримінальному провадженні чи ухилитися від органів досудового розслідування, оскільки з повідомленої підозри та матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 після нанесення ножових поранень подружжю зник з місця злочину та переховувався від органів досудового слідства, не проживав зі своєю сім`єю та був затриманий працівниками правоохоронних органів в м. Суми.

На думку слідчого судді, наведені факти дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та продовжити злочинну діяльність.

Також слідчий суддя оцінив суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому та імовірну можливість продовження ним протиправної поведінки щодо потерпілої ОСОБА_11 . Так, згідно з повідомленою підозрою ОСОБА_7 не довів до кінця свій прямий умисел на вбивство ОСОБА_11 з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілій було своєчасно надано медичну допомогу. На теперішній час потерпіла фактично є єдиним очевидцем вчинення щодо неї та її чоловіка особливо тяжких насильницьких злочинів проти життя особи, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, за які передбачено максимальне покарання довічне позбавлення волі.

Потерпіла прямо вказувала, що цей злочин вчинив саме ОСОБА_7 , а тому слідчий суддя вважав достатніми підстави вважати, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілу з метою перешкоджати встановленню істини у справі.

Крім того, слідчим суддею враховано, те, що ОСОБА_7 є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, однак ніде не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу, а відповідно спростовує його твердження про можливість утримання ним дружини з її неповнолітніми дітьми із законних джерел доходу. І навпаки такий факт підтверджує наявність ризику продовження злочинної діяльності для утримання своєї сім`ї.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Слідчий суддя погодився з доводами слідчого та прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу.

Особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не забезпечить уникнення ризиків та не забезпечить належної поведінки підозрюваного з наведених вище підстав. Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило. Слідчий суддя також вважав неможливим застосування домашнього арешту до ОСОБА_7 , оскільки він раніше ухилявся від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошувався в розшук, засуджувався за вчинення насильства проти працівників правоохоронних органів, а також за порушення правил адміністративного нагляду.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, слідчим суддею не враховано, те що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На думку апелянта, слідчим та прокурором також не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваного рішення слідчого судді просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 колегія суддів дійшла наступного висновку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 05.10.2019 року за №0001841, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що що 05.10.2019 року близько 19 год. 05 год. поблизу під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через боргові зобов`язання брата потерпілого ( ОСОБА_13 ), виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 дістав з кишені куртки ніж, та тримаючи останній у правій руці умисно, з метою позбавлення життя іншої людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_14 та бажаючи їх настання, з достатньо великою силою наніс не менше 2 ударів в область серця потерпілого, який був повернутий обличчям до нападника.

Від отриманих ушкоджень ОСОБА_14 впав спиною на асфальтове покриття. В цей час ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підійшов до потерпілого, та усвідомлюючи, що останній перебуває у безпорадному стані, наніс ще не менше 2 ударів ножем в область тулубу потерпілого.

Вказаними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_14 тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини в область серця, що спричинило гостру масивну внутрішню та зовнішню крововтрату, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та від яких потерпілий помер в автомобілі швидкої медичної допомоги.

За вказаним фактом 09.10.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що після нанесення ножових поранень ОСОБА_12 до останнього, який лежав спиною на асфальтовому покритті неподалік під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , підійшла його дружина ОСОБА_11 та схилилася над потерпілим. В цей час у ОСОБА_7 , який щойно вчинив умисне вбивство ОСОБА_12 , виник умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , тримаючи ніж у правій руці, умисно, з метою позбавлення життя іншої людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, наніс не менше трьох ударів ножем в життєво - важливі органи останньої , а саме два проникаючі колото-різані поранення грудної клітки справа та непроникаюче колото-різане поранення правої поперекової ділянки. Вказаними діями ОСОБА_7 ,заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у виді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки справа, правобічного травматичного гемопневмотораксу, непроникаючої колото-різаної рани правої поперекової ділянки, травматичного шоку 1-2 ступеня.

Після нанесення вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , вважаючи, що виконав усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, а саме спричинення смерті потерпілій ОСОБА_11 , залишив місце вчинення злочину. Однак смерть потерпілої не наступила з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки потерпілій своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

За вказаним фактом 09.10.2019 ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на умисне, протиправне, позбавлення життя іншої людини, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

07.11.2019 року слідчий СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних тяжких злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу огляду місця події на місці вчинення злочину від 05.10.2019 року; протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.10.2019 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 , яка вказувала, що саме ОСОБА_7 наніс ножем поранення їй та її чоловіку, після чого зник з місця скоєння злочину на автомобілі ВАЗ; протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілій ОСОБА_11 , при проведенні слідчої дії потерпіла вказала саме на ОСОБА_7 , як на особу, що наніс їй та її чоловіку удари ножем; протоколи допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; відповіді з Комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька міська лікарня «Правобережна» щодо діагнозу ОСОБА_11 ; протоколу обшуку автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , який по орієнтуванню проходив як автомобіль, на якому злочинці зникли з місця скоєння злочину ; протокол огляду трупа ОСОБА_12 ; протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_21 , власника автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколу огляду місця події від 06.10.2019, де виявили покинутим автомобіль ВАЗ, а також іншими доказами в їхній сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжети кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів та даних про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, який просить апелянт, не повязаний з триманням під вартою.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не ґрунтуються на матеріалах справи.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4