1Справа № 335/9195/19 1-кп/335/752/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування за ухвалою слідчого судді від 05 вересня 2019 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено по 19 листопада 2019 р. включно.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, спливає, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому. Процесуальний прокурор у судовому засіданні просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились, крім того, інші запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Обвинувачений та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора. Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у якому підозрюється, обвинувачується, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положення ст. 5 Конвенції з захисту прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументами «за» і «проти» звільнення (з - під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинно оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватись виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватись з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (рішення «Бекчієв проти Молдови»). Однак, ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Вирішуючи питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Такими обставинами кримінального провадження є обставини вчинення кримінального правопорушення, особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, є особою раніше засудженою, які дають достатні підстави суду вважати, що в разі звільнення обвинуваченого з-під варти він може переховуватися від суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу з тримання під вартою не відпали, альтернативні більш м`які запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою та її продовження. Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів по 10.01.2020 року включно. Копію ухвали направити до Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання. Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.
Суддя ОСОБА_1