Справа № 314/3338/19
Провадження № 1-в/314/1033/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Андріївка, Бердянський район, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

1) 09.08.1991 року Бердянським районним судом за ч. 2 ст. 140, ст. 46-1 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
2) 27.02.1992 року Бердянським районним судом за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 07.08.1995 року по відбуттю покарання;
3) 15.01.1998 року Бердянським районним судом за ч. 2 ст. 140, ст. 97 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 02.09.1999 року на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.09.1999 року відповідно до ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 року;
4) 11.09.2000 року Бердянським районним судом за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 02.06.2003 року по відбуттю покарання;
5) 17.10.2003 року Бердянським районним судом за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, звільненого 06.02.2004 року по відбуттю покарання;
6) 13.05.2004 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільненого 12.08.2008 року по відбуттю покарання;
7) 17.08.2009 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 06.12.2011 року по відбуттю покарання;
8) 27.06.2012 року Бердянським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 10.02.2015 року по відбуттю покарання.
По даній справі засуджений: 25.08.2016 року вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Початок строку: 04.10.2016 року, кінець строку: 04.10.2020 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» надійшло подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннязасудженого ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник адміністрації дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_3 з 06.11.2016 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», за час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз, залучається до роботи з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених.

Засуджений суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому та просив суд задовольнити подання адміністрації колонії про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.
Прокурор подання підтримав і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений з 06.11.2016 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», за час відбування покарання характеризується наступним чином: відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України стягнення, яке було накладено на засудженого, зняте та погашене у встановленому законом порядку, а тому воно не повинно враховуватися при розгляді питання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання, тобто вважається таким, що не має стягнень, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз, залучається до роботи з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом самоосвіти, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.

Таким чином, беручи до уваги наведене, вважаю, подання начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання, на строк який залишився, умовно - достроково.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.08.2016 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 1 місяць 15 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1

19.08.2019