Справа № 201/1033/19
Провадження № 1кп/201/518/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000069 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи та розуміючи те, що поблизу будинку за адресою: м. Дніпро, вул. В. Жуковського, 2-б знаходиться газопровід середнього тиску, прокладеного від газового колодязю № 75 до шафового регулятору тиску (ШРП) № 5, реалізовуючи свій умисел на самовільне зайняття земельної ділянки на початку грудня 2018 року більш точного часу та дати встановити не надалось можливим, з метою здійснення підприємницької діяльності, без дозвільних документів, розмістив тимчасову споруду металевий бокс розміром 3,2 м х 2,5 м на земельній ділянці площею 0,0008 га.

Також встановлено, що вказану тимчасову споруду металевий бокс біля будинку 2-б м. Дніпро встановлено безпосередньо на газопроводі середнього тиску, що є порушенням вимог п.1.12 Розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці № 254 від 01.10.2007 року в частині неможливості улаштування інших споруд, у тому числі тимчасових з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж їх траси в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу.

Згідно відомостей наданих Комунальним підприємством «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради договір про використання об`єктів благоустрою міста не за функціональним призначенням для розміщення тимчасової споруди з надписом «Стеклопункт» за адресою: м. Дніпро, вул. В. Жуковського, 2-б з будь-яким суб`єктом господарювання не укладало.

Таким чином, ОСОБА_3 в порушення ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України «Про благоустрій намелених пунктів» п.1.12 розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання України, п.4.3 та п.4.16 Розділу 3 Кодексу газорозподільних систем, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», на початку грудня 2018 року, більш точного часу та дати встановити не надалось можливим, достовірно знаючи про відсутність у нього передбачених законом підстав, а саме: права власності на землю чи права користування землею та за відсутності будь якого вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, діючи умисно, усвідомлюючи те, що земельна ділянка йому не передавалась у користування (постійне, оренда, земельний сервітут) і не передавалась у власність, достовірно знаючи та розуміючи те, що земельна ділянка поблизу будинку « 2-б по вул. В. Жуковського в м. Дніпро перебуває в охоронній зоні газопроводу ПАТ «Дніпрогаз», з метою ведення підприємницької діяльності та отримання прибутку, без будь-яких правовстановлюючих документів, самовільно зайняв в особистих інтересах земельну ділянку, площею 0,0008 га та встановив на ній тимчасову споруду металевий бокс.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме, самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся, надав пояснення, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного,суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого та обставинам які пом`якшують його покарання, які встановлені та описані вище.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження воліволі строком на два роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1