Справа № 201/3394/19
Провадження № 1-кс/201/6127/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участі:

скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000637 від 03 серпня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000637 від 03 серпня 2015 року.

В обґрунтування доводів скарги скаржник посилається на те, що 28 лютого 2019 року слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000637 від 03 серпня 2015 року за попередньою кваліфікацію кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 367 КК України., вважає що дане рішення було прийняте без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам. Тому просив скасувати дану постанову та зобов`язати слідчого який буде проводити досудове розслідування кримінального провадження № 0000637 виконати ухвали слідчих суддів від 11 листопада 2015 року по справі № 201/16243/16 к, від 11 листопада 2015 року по справі № 201/15298/16к, від 17 серпня 2017 року по справі № 201/11063/17 в частині щодо необхідності дослідження та аналізу, з наданням об`єктивної оцінки висновків комісійних експертиз Дніпропетровського НДІСЕ та Київського НДІСЕ, яка повинна узгоджуватися з вимогами закону, окрім того просив зобов`язати слідчого призначити у справі проведення почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_6 у довіреності, по екземпляру довіреності який був у розпорядженні експерта ОСОБА_7 по зразках підпису ОСОБА_6 які були у розпорядженні експерта ОСОБА_7 та з використанням методик і моделей обладнання яке використовувалось експертом ОСОБА_7 при проведенні почеркознавчої експертизи від 30 листопада 2006 року № 64/04-308. Стосовно пропуску строку на оскарження постанови про закриття провадження від 28 лютого 2019 року зазначив, що про існування донної постанови дізнався лише 23 травня 2019 року, коли на виконання ухвали слідчого судді від 21 травня 2019 року отримав оскаржувану постану, а тому просив поновити йому строк для звернення зі скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Прокурор ОСОБА_4 вважав що органом досудового слідства було проведено всі слідчі дії для встановлення неправомірних дій головного спеціаліста ГЕКЗР Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в результаті яких вина останнього не встановлена, саме тому 28 лютого 2019 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Вислухавши учасників, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 303 ч. 1 п. 3 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 304 КК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Так, оскаржувана постанова була винесена 28 лютого 2019 року, скаржник до суду звернувся 28 травня 2019 року. з матеріалів кримінального провадження № 0000637 вбачається, що 28 лютого 2019 року згідно повідомлення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 було направлено постанову про закриття кримінального провадження, однак відомості про отримання ОСОБА_3 постанови відсутні. На виконання ухвали слідчого судді від 17 квітня 2019 року прокуратурою Дніпропетровської області було повторно направлено постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 , яку він отримав 23 травня 2019 року. Враховуючи викладене слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 вчасно звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження не порушуючи десяти днів з дня отримання копії постанови.

Стосовно вимог ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття провадження слідчий суддя виходить з наступного.

Судом встановлено, що 28 лютого 2019 року слідчим в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000637, внесеного до ЄРДР 03 серпня 2015 року стосовно спеціаліста спеціаліста групи експертно-криміналістичного забезпечення Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 за фактом складання завідомо неправдивого висновку експерта під час проведення досудового розслідування, також за фактом службової недбалості, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 367 КК України.

Слідчим було встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні факт спричинення шкоди ОСОБА_3 не встановлено. Також, у ході досудового розслідування не було встановлено порушень службових обов`язків з боку експерта ОСОБА_7 при проведенні почеркознавчої експертизи, а також наслідків, спричинених в результаті його дій. Зазначені протиріччя у висновках експертів виникли у першу чергу у зв`язку з тим, що на дослідження експерту ОСОБА_7 був наданий інший матеріал, як експериментальних зразків, так і вільних (умовно вільних) зразків підпису ОСОБА_6 . ОСОБА_7 у ході проведення почеркознавчої експертизи діяв у межах своєї компетенції, використовував ті матеріали, які були наданні йому на дослідження.

Згідно із висновком № 18-3195 комісійної судово почеркознавчої експертизи від 26 грудня 2018 року вирішити питання «Чи виконаний підпис у графі «Підпис ОСОБА_6 » на оригіналі довіреності ОСОБА_6 від 01 листопада 2005 року, яку зареєстровано приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 у реєстрі за № 16949, виконаний на аркуші паперу формату А4, самим ОСОБА_6 , або іншою особою не виявилось можливим.

Висновком експерта судово технічної експертизи документів № 18-3829 від 09 жовтня 2018 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 у довіреності від 01 листопада 2005 року , яку зареєстровано приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_8 у реєстрі за № 16949, виконано рукописним способом, пишучим приладом із стержнем, заправленим пастою для кулькових ручок синього кольору, без попередньої техніки підготовки чи застосування технічних засобів.

Відомостей щодо зробленого ОСОБА_7 завідомо неправильного висновку, невірно викладеного ходу дослідження, перекручення певних фактів та обставин, у ході досудового розслідування не встановлено.

Слідчий суддя проаналізувавши мотиви закриття кримінального провадження приходить до висновку, що дане провадження було закрито передчасно, оскільки залишилися поза увагою органу прокуратури, без надання оцінки, обставини на які посилається ОСОБА_3 і вони підлягають обов`язковому встановленню з належним відображенням у матеріалах.

Як вбачається із матеріалів, в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 у справі № 201/15298/16-к суд дійшов висновку про необхідність проведення у кримінальному провадженні № 0000637 додаткових слідчих дій шляхом проведення додаткового допиту експерта ОСОБА_7 , рецензування його висновку почеркознавчої експертизи від 30 листопада 2006 року № 64/04-308 (але не виключно) з метою встановлення обставин відмінності висновку експерта ОСОБА_7 від висновків інших експертиз, у т.ч. експертизи Київського НДІСЕ від 29 вересня 2016 року № 8225/8226/16-32 - з урахуванням застосування нормативних актів, методик та обладнання на момент надання висновку експертом ОСОБА_7 у 2006 році і нормативних актів, новітньої техніки, методик, застосованих експертами в інших експертизах.

Відповідно до листа Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 21 червня 2017 року за № 19/104-7519 проведення рецензування висновків експерта Експертної служби МВС України на даний час нормативними документами не передбачено та не проводиться. Що стосується наданих електронних зображень висновків експерта: № 64/04-308 від 30 листопада 2006 року (НДЕКЦ при УМВС України в Дніпропетровській області - експерт ОСОБА_7 ); № 8225/8226/16-32 від 29 вересня 2016 року (Київський НДІСЕ МЮУ - експерти ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ): № 23322/23323/15-32 від 31 березня 2016 року (Київський НДІСЕ МЮУ - експерти ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ); № 1281-15 від 27 травня 2015 року (Дніпропетровський НДІСЕ - експерти ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ); № 62/04-249 від 12 травня 2014 року та № 62/04-444 від 07 жовтня 2014 року (НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області - експерт ОСОБА_16 ), то згідно наявного в даних зображеннях висновків ілюстративного матеріалу в експертизі № 64/04-308 досліджувався інший підпис, ніж у висновках експерта № 8225/8226/16-32 та № 62/04-249 (ймовірно досліджувались підписи в різних примірниках довіреності ВСІ №414996). В експертизах № 23322/23323/15-32 та № 62/04-444 досліджувався інший документ (розписки від 11 грудня 2005 року (01 грудня 2005 року), а у висновку № 1281-15 ілюстративна таблиця із зображенням досліджуваних підписів відсутня. З 2006 року по 2014-2016 року суттєво змінилась методична та матеріально-технічна база експертних установ, нормативні акти, які регламентують організацію, проведення та оформлення експертних проваджень. До того ж, забезпеченість експертних установ різних відомств методичною літературою та технікою відрізняється між собою. Тому порівнювати надані в електронному вигляді висновки судово-почеркознавчих експертиз є некоректним.

За викладеного вбачається, що вказівки слідчого судді, викладені в ухвалі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року слідчим прокуратури виконані не були.

Наведені обставини залишилися поза увагою органу прокуратури, а тому слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на необхідність їх дослідження та аналізу, з наданням об`єктивної оцінки, яка повинна узгоджуватися з вимогами закону.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що орган прокуратури постановляючи рішення про закриття провадження не дотримався вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки, які обумовлюють закриття провадження у цьому провадженні були зроблені без належної перевірки матеріалів та доводів заявника, що в свою чергу тягне за собою скасування постанови слідчого прокуратури.

Водночас, слід звернути увагу на наступне.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, крім того до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Крім того, рішення про закриття кримінального провадження, приймається вже не вперше, та вже декілька рази було скасовано слідчими суддями. В той же час, за наведеними у скарзі доводами, орган досудового розслідування не провів всі необхідні заходи та закрив кримінальне провадження передчасно, не дослідивши та не надавши оцінки обставинам, які викладені в ухвалах Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2016 року 17 серпня 2017 року, що дає підстави для висновку про те, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу прокуратури необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого руху даного провадження, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів, викладених скаржником.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги;

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-174, 333,350, 376 КПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000637 від 03 серпня 2015 року задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000637, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 серпня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 367 КК України, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000637 направити до слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області для відновлення досудового розслідування у цьому провадженні.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1