Номер провадження: 11-кп/813/1227/19
Номер справи місцевого суду: 1527/1-507/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси, від 21.06.2019 року, про відмову у відновленні пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2015 року,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Постановою Суворовського районного суду міста Одеси, від 21.06.2019 року, у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси, від 18 листопада 2015 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Одеської області, від 20 лютого 2018 року, відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував свої доводи тим, що засуджена своєчасно скористалася правом на касаційне оскарження судових рішень, але у витребуванні справи для перевірки у касаційному порядку їй було відмовлено з підстав невідповідності скарги насамперед вимогам процесуального закону. Встановлені ж в даному судовому засіданні недоліки, пов`язані із можливою втратою окремих додатків до скарги, на думку суду, не спричинює підстав для відновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки, як вбачається з постанови судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2018 року, такий недолік не був доводом для постановлення цього судового рішення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
На зазначену постанову засуджена ОСОБА_7 подала апеляцію, в якій стверджують, що суд першої інстанції порушив її право передбачене ст. 353 КПК України (в редакції 1960 року), згідно з якою з поважних причин порушені строку поновлюються.

Враховуючи наведене засуджена просить скасувати постанову Суворовського районного суду міста Одеси, від 21.06.2019 року та постановити нову поновити строк на касаційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси, від 18 листопада 2015 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Одеської області, від 20 лютого 2018 року.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні засуджена та її захисник підтримали апеляцію та просили її задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги та просила постанову суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до такого висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.383 КПК України 1960 року у касаційному порядку можуть бути перевірені, в тому числі, вироки місцевих судів і ухвали апеляційного суду. Касаційні скарги на ці рішення, відповідно до ч.ч.1,2 ст.387 КПУ України 1960 року, подаються безпосередньо до касаційного суду і повинні відповідати вимогам ст. 350 цього Закону.

Відповідно до положень ч.ч.2, 4 ст.386 КПК України 1960 року, касаційні скарги на вироки місцевих судів і ухвали апеляційного суду можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили. У разі подання скарги з пропуском цього строку, цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених ст.353 КПК України 1960 року, тобто в судовому засіданні судом, який розглянув справу і в залежності від причин пропуску, цей суд може поновити строк на оскарження чи відмовити в цьому.

19 березня 2019 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло, а 06 червня 2019 року перерозподілено, клопотання засудженої ОСОБА_7 про відновлення строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження засуджена посилається на факти первинного подання касаційної скарги 04 травня 2018 року, повторного подання виправленої скарги 13 червня 2018 року, втрату при пересилці скарг частини додатків та неповернення матеріалів скарги, які були не прийняті до розгляду судом касаційної інстанції.

Відмовляючи в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси, від 18 листопада 2015 року, та ухвали апеляційного суду Одеської області, від 20 лютого 2018 року, суд вірно зазначив, що з постанови судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2018 року, недолік, пов`язані із можливою втратою окремих додатків до скарги, не був доводом для постановлення цього судового рішення, а тому і не має підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Зазначене рішення суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, є законним та обґрунтованим.

Як встановлено з матеріалів провадження, що засуджена ОСОБА_7 , дійсно три рази звертався до ВССУ з касаційною скаргою :

- вперше постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суд, від 30 травня 2018 року, засудженій ОСОБА_7 відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо неї із зазначенням недоліків, допущених при подачі касаційної скарги та роз`яснено право повторної подачі скарги з усуненими недоліками протягом одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи;

- вдруге постановою Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, від 09 липня 2018 року, повторно відмовив ОСОБА_7 у витребуванні справи щодо неї та зазначив у постанові, що недоліків касаційної скарги ОСОБА_7 не усунула;

- втрете постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суд, від20 лютого 2019 року, відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо неї та зазначив, що касаційна скарга засудженої подана поза строком встановленого ч.2 ст. 383 КПК України (в редакції 1960 року).

Право на оскарження судового рішення, відповідно п.8 ч.3 ст.129 Конституції України є конституційною гарантією, фундаментальним принципом правосуддя і загальною засадою судочинства.

Разом з цим вказане право не є абсолютним і може бути обмежено законом або ж рішеннями суду.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на касаційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причин пропуску процесуального строку може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на касаційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані.

Разом з тим, матеріали справи містять данні про те, що засуджена була повідомлена про рух справи в касаційній інстанції та в повній мірі реалізовувала свої права на доступ до правосуддя.

Доводи засудженої, що втрата частини додатків при надісланні касаційної скарги від 13 червня 2018 року, слугувала не прийняттю до розгляду касаційним судом зазначеної скарги, як на обставину, яка була перепоною для подачі касаційної скарги у встановлений законом строк, не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Як вірно встановив суд першої інстанції, з урахуванням вимог засудженої ОСОБА_7 , що остання своєчасно скористалася правом на касаційне оскарження судового рішення, але у витребуванні справи для перевірки у касаційному порядку їй було двічі відмовлено з підстав невідповідності скарги насамперед вимогам процесуального закону.

Як вбачається із постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 липня 2018 року засуджена надіслала виправлену, на її думку, касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд встановив, що зазначених у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року недоліків касаційної скарги ОСОБА_7 не усунула.

Зокрема, у касаційній скарзі засуджена вказує на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, однак належного обґрунтування зазначених доводів не наводить. Разом із тим, у скарзі засуджена стверджує про неповноту й однобічність судового та досудового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог ст.398 КПК України 1960 року не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Поряд з цим, у касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення районного та апеляційного судів, однак не зазначає, яке рішення повинен прийняти суд у результаті їх скасування, що позбавляє можливості встановити дійсну позицію засудженої щодо результатів касаційного розгляду.

Посилання ОСОБА_7 на те, що в талоні підтвердження № 747 (а.с.7) виданим відповідальною особою за реєстрацію звернень засуджених Державної установи «Одеська установа виконання покарань ( №21)», де вказано «Надано звернення на 1; Додатки на 256 арк.», до уваги суду не приймаються, оскільки зазначена може біти технічною помилкою. Крім того, апеляційний суд зазначає, що позбавлений можливості встановити в якому саме формате складалась та надсилалась зазначена касаційна скарга.

Згідно відомостей, які містяться в листі Касаційного кримінального суду (453/0/158-19) від 04.11.2019 року, вказано, що 21 червня 2018 року до Касаційного кримінального суду надійшла касаційна скарга засудженої ОСОБА_7 від 13 червня 2018 року із супровідним листом Державної установи «Одеська установа виконання покарань ( №21)» від 14 червня 2018 року, у якому зазначено такі додатки: касаційна скарга на 2 арк., вирок на 86 арк., ухвала на 36 арк., інше на 49 арк., що разом складає 173 аркушів.

Так дослідивши копію супровідного листа Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№21)» від 14 червня 2018 року, апеляційним судом об`єктивно встановлено, що фактично до Касаційного кримінального суду надсилалось 173 аркуша.

Отже, апеляційним судом встановлено, що причини поновлення строку оскарження по суті не виправдовують втручання у принцип правової визначеності.

Отже, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції розглянув клопотання засудженої ОСОБА_7 про поновлення строку на касаційне оскарження з дотриманням вимог процесуального права, які діяли в період дії КПК України в редакції 1960 року та правомірно відмовив їй у поновлення цього строку.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду повно та всебічно розглянути справу й постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок при перевірці справи в апеляційному порядку, не виявлено.

Відповідно до положень ст. 366 КПК України (в редакції 1960 року) за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок чи постанову без змін.

Керуючись п. 15 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України (в редакції від 17.01.2012 року) ст.ст. 362, 366, 377 КПК України (1960 року), апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду міста Одеси, від 21.06.2019 року, про відмову у відновленні пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2015 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_7 - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4