УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 127/6788/14-к
провадження № 51-4956ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2019 року.
Суть питання
За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Крім того цим же вироком ОСОБА_4 визнано невинуватим і виправдано за ч. 2 ст. 186 КК за епізодом від 13 лютого 2014 року.
Не погоджуючись з вказаним вироком захисник засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_6 поза межами строку на апеляційне оскарження подав до апеляційного суду апеляційну скаргу та клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 15 липня 2018 року відмовив захиснику ОСОБА_6 у задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду та повернув його апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на допущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу для розгляду.
На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд апеляційної інстанції відмовляючи у поновлені строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду не врахував, що у цьому провадженні є підстави для зарахування засудженому ОСОБА_4 у строк покарання терміну попереднього ув`язнення. На її думку, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. За змістом ч. 3 зазначеної статті для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з наявної у матеріалах провадження за скаргою копії ухвали апеляційного суду, захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись з постановленим щодо ОСОБА_4 вироком місцевого суду від 08 грудня 2016 року, поза межами строку на апеляційне оскарження (24 червня 2019 року) подав апеляційну скаргу, до якої долучив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування свого клопотання захисник указував на те, що причиною пропуску строку на апеляційне оскарження слугувало недоставлення на адресу Вінницького міського суду Вінницької області апеляційної скарги, поданої засудженим ОСОБА_4 до відділення кур`єрської служби доставки в м. Донецьку, оскільки і м. Донецьк і м. Макіївка, де проживає обвинувачений, є тимчасово окупованою територією, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
За наслідками розгляду вказаного клопотання апеляційний суд ухвалою від 15 липня 2019 року відмовив в його задоволенні та повернув захиснику його апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Приймаючи зазначене рішення, апеляційний суд виходив з того, що засуджений ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_6 були присутні у судовому засіданні 08 грудня 2016 року при оголошені вироку місцевого суду, їм було роз`яснено порядок і строки його оскарження, і в цей же день було вручено його копію.
Також апеляційний суд зазначив, що засуджений ОСОБА_4 , протягом майже двох з половиною років не вживав заходів щодо отримання інформації про хід судового розгляду у кримінальному провадженні щодо нього.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Зважаючи на наведене, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що наведені захисником ОСОБА_6 причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, які перешкодили йому раніше подати апеляційну скаргу.
Верховний Суд виходить з того, що в цій справі наведене захисником обґрунтування причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження, є явно недостатнім для того, щоб суд апеляційної інстанції міг визнати ці причини поважними та такими, що об`єктивно зумовили таку тривалу затримку (понад 2 роки 6 місяців) з поданням захисником апеляційної скарги на вирок місцевого суду, особливо з огляду на те, що як захиснику так і засудженому було достовірно відомо про зміст ухваленого вироку місцевого суду, під час оголошення якого 08 грудня 2016 року їм було роз`яснено порядок та строки оскарження вироку і в цей же день вручено копію цього рішення.
Касаційна скарга захисника ОСОБА_5 не містить доводів на спростування висновків апеляційного суду наведених в ухвалі цього сулу на обґрунтування прийнятого рішення.
Посилання захисника ОСОБА_5 на те, що суд апеляційної інстанції відмовляючи у поновлені строку на апеляційне оскарження не врахував, що у цьому провадженні є підстави для зарахування засудженому ОСОБА_4 у строк покарання терміну попереднього ув`язнення, є безпідставними, оскільки, по-перше вказані підстави не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, а по-друге зазначене питання може бути вирішено в порядку передбаченому статтями 537, 539 КПК.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3