йСправа № 304/216/19 Провадження № 1-кп/304/86/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 11 квітня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивує тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на термін до п`ять років. Так, 03 травня 2019 року ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Аналіз його особистості вказує на його байдуже ставлення до дотримання правових норм, ігнорування громадських інтересів, що свідчить про неможливість застосування застави, домашнього арешту, особистого зобов`язання чи особистої поруки відносно нього, оскільки такі заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку. 07 травня 2019 року ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 06 липня 2019 року включно з визначенням розміру застави. На підставі наведеного просить задовольнити клопотання та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави в сумі 36 820 грн.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки розмір визначеної слідчим суддею застави є занадто великим, а відтак просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки такий також зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

У підготовче судове засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд даного клопотання без його участі та також просив застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку, однак їх неявка не перешкоджає його розгляду.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У інформаційному листі ВССУ щодо вжиття заходів, пов`язаних із порушеннями, встановленими в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» роз`яснено, що ч. 3 ст. 315 КПК містить норму, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений (наприклад, застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначених ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання суд здійснює за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК.

Згідно ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2019 року матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06 липня 2019 року.

Разом з цим встановлено, що 06 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 відносно ОСОБА_4 були внесені матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, які ухвалою суду від 26 червня 2019 року об`єднано з даним провадженням.

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 10 січня 2019 року у зазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 також обирався запобіжний захід, строк дії якого закінчився 11 березня 2019 року (у вигляді домашнього арешту).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, на даний час будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суду також не надано доказів, які б свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не надано доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків у місці постійного проживання, наявність постійного місця роботи, належних доказів про репутацію, майновий стан. Навпаки, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондуються з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим з плином часу інтереси слідства не втратили актуальності.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

З огляду на наведене, суд бере до уваги, що клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 розглядається у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 11 квітня 2019 року, про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до п`яти років, враховує особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинення даного злочину інкримінується йому під час умовно-дострокового звільнення, а на розгляді суду також перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, такий офіційно не працевлаштований, неодружений, постійного джерела прибутку не має,як і немає міцних соціальних зв`язків.

Заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що майже всі обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, а застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту порівняно із взяттям під варту буде недостатньо ефективним для запобігання ризикам.

Згідно ч. 1 ст. 197 цього Кодексу строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 обраний під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів з визначенням розміру застави.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 22, 26, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.00 год. 01 вересня 2019 року із визначенням застави у розмірі 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 28 815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн.

В разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора та суду за їх першою вимогою;

2) повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання;

3) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає без дозволу прокурора, суду.

Роз`яснити, що у разі внесення застави та невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1