Дата документу 22.07.2019 Справа № 317/611/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/611/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1083/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Біленківська ВК (№99)

розглянула 22 липня 2019 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мелітополя Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2018 року за ч.ч. 1, ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 місяців.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 щиро покаявся у скоєному, усвідомив свою вину. Дисциплінарні стягнення, які мав ОСОБА_7 під час відбування покарання, на даний момент погашені. Поведінка ОСОБА_7 під час відбування покарання є позитивною та свідчить про його виправлення.

Суд, дослідивши матеріали провадження, а також дані про особу ОСОБА_7 , який за час відбуття покарання немає заохочень, натомість неодноразово припускав порушення умов відбуття покарання, за що 2 рази піддавався дисциплінарним стягненням, прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вказує, що прибувши в колонію, добровільно пішов працювати в їдальню пекарем, за період роботи скарг на нього не було, навчається в ПТУ, за перший квартал 2019 року має заохочення. Просить розглянути його умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги засудженого, вказавши, що поведінка засудженого не була сумлінною за весь час відбуття покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2018 року за ч.ч. 1, ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_7 за час перебування в державній установі «Біленківська ВК (№99) до 4 березня 2019 року заохочень не мав, притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що мав два стягнення, які у встановленому законом порядку погашені або зняті.

За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_7 загалом характеризується задовільно.

Проте, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Комісією було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

За час перебування в установі, виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення, наявний факт притягнення ОСОБА_7 у січні та серпні 2018 року до дисциплінарної відповідальності за порушення локалізації та розкладу доби, за що було накладено стягнення (а.п. 10).

Засуджений безоплатно, на добровільній основі виконував обов`язки різноробочого в їдальні для засуджених, до роботи ставився посередньо, вказану роботу виконує самостійно, але під наглядом представників адміністрації (а.п. 9).

Разом з цим, у установі відбування покарання не був працевлаштованим (а.п. 11). Участі у програмах диференційованого - виховного впливу та у секціях самодіяльної організації не приймав (а.п. 9).

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Також, з матеріалів клопотання за вироком суду у засудженого ОСОБА_7 є майнові зобов`язання щодо відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, яка становить 4600,00 грн.

Відсутність виконавчих листів в установі виконання покарань не є підставою для невиконання судового рішення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, не працевлаштованість ОСОБА_7 , наявність неодноразового притягнення до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Твердження апелянта про наявність заохочень за перший квартал 2019 року спростовуються матеріалами провадження та не підтверджено під час апеляційного розгляду.

Обставина щодо навчання засудженого в ПТУ під час відбуття покарання колегією суддів визнається такою, що не спроможна спростувати висновок місцевого суду щодо відсутності підстав для застосування до нього положень ст. 81 КПК України.

Отже, ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином обґрунтований, тому, підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає, оскільки на даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого ОСОБА_7 і слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 березня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4