УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 075 57 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 21.06.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.355 КК України, а саме: у вчиненні примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я.

22.06.2019 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строком до 22.08.2019.

21.08.2019 керівником Київської місцевої прокуратури №10 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців.

Строк застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 закінчується, однак завершити досудове розслідування до встановленого строку не можливо, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, у зв`язку з цим прокурор просив продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи викладенні у клопотанні, просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Захисник та підозрюваний заперечувавали проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказуючи на необгрунтованість клопотання прокурора та посилаючись на належну процесуальну поведінку підозрюваного з моменту повідомлення про підозру.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів викладених стороною обвинувачення та стороною захисту слідчий суддя вважає, що прокурором доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.355 КК України.

Судом береться до уваги те, що в даній конкретній ситуації наявні обставини та відомості, які переконують неупередженого спостерігача (яким в даному випадку є суддя) в тому, що ОСОБА_6 , можливо скоїв злочин (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Labita v. Italy [GC], № 26772/95, § 155, ECHR 2000-IV»), що вказує на існування розумної підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), і така підозра стосується правопорушення, передбаченого законом (ч.2. ст. 355 КК України).

Втім, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч.1 ст.194 КПК України яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Вирішуючи в даному випадку питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , про який клопоче прокурор, слідчий суддя враховує, що статтею 5 Європейської конвенції з прав людини передбачені випадки, коли особу може бути позбавлено свободи відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема це може бути здійснено з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (пункт «с»).

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі з дотриманням гарантій передбачених статтею 5 Конвенції. В свою чергу, за змістом частин першої та другої статті 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Враховуючи, що клопотання прокурора та його зміст не містить обґрунтування на підтвердження існування обставин, визначених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам, а самий ризик переховування обвинуваченого не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому, а також зважаючи, на те що відносно підозрюваного починаючи з 22.06.2019 діє запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також те, що у вказаний період ОСОБА_5 сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, слідчий суддя не вбачає необхідності в продовжені такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимим, його вік, стан здоров`я і те, що він в належний спосіб виконує покладені на нього процесуальні обов`язки свідчить на користь останнього та спростовують доводи прокурора, що інший запобіжний захід не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, тобто більш м`якого ніж домашній арешт, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 179, 193, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яким зобов`язати його:
-з`являтися до слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків встановити до 22.09.2019 включно.

Підозрюваного ОСОБА_5 письмово під розписку повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 28.08.2019.

Слідчий суддя