Дата документу 21.05.2019 Справа № 554/1500/18
Єдиний унікальний номер 554/1500/18
Провадження №1-кс/554/7434/2019
У Х В А Л А
Іменем України
21 травня 2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави клопотання слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 18.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Броварки, Гадяцького району, Полтавської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, заміжньої, громадянки України, працюючої у ФОП « ОСОБА_7 » на посаді лікаря-стоматолога, раніше не судимої,-

В С Т А Н О В И В:

21.05.2019 року слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначав що, 18.01.2018 о 02 год. 20 хв. ОСОБА_5 , керувала технічно-справним автомобілем Форд Куга д.н.з. НОМЕР_1 , та рухалася по автодорозі «Лохвиця-Гадяч», в с. Осняги, Гадяцького району, Полтавської області, при цьому грубо порушила вимоги Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за наступних обставин.

Так, у вказаний час водій ОСОБА_5 грубо порушила вимоги п.п. 10.1, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме під час руху на вище вказаній ділянці автодороги, не врахувала дорожню обстановку, проявила неуважність, не переконалася в безпеці виконання свого маневру, виїхала на зустрічну смугу для руху, та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку, по правому краю проїзної частини, за напрямком його руху, а саме в напрямку м. Лохвиця.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 11 від 13.02.2018 отримав тілесні ушкодження, які умовно можливо розділити на дві групи: перша група: рана в ділянці лівої брови, ближче до її внутрішнього кінця; рана в ділянці підборіддя зліва, в проекції 1-5 зубів нижньої щелепи зліва; рана в центрі піднижньощелепної ділянки; рана по задній поверхні статевого члена, ближче до його основи; ділянки осаднення у вигляді паралельних, вертикальних, лінійних саден в лівій щічній ділянці, з розповсюдженням на верхню губу зліва та лівий скат носа, та по боковій ділянці шиї зліва; садно шкіри по переднє-зовнішній поверхні, в проекції правого колінного суглобу; садно шкіри по внутрішній поверхні середньої третини лівої гомілки; підшкірний крововилив по боковій поверхні живота справа, в проекції гребня здухвинної кістки по середній пахвинній лінії, на тлі якого смугоподібної форми садно; підшкірний крововилив по зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна; підшкірний крововилив по тильній поверхні лівої кисті, в проекції 2-4 п`ясних кісток; підшкірний крововилив по передній поверхні верхньої третини правого стегна; крововилив у поверхневі м`язи лівої гомілки; крововилив у поверхневі м`язи по заднє-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; крововилив в глибокі м`язи внутрішньої поверхні лівого стегна, в середній його третині; крововилив в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в правій скроневій ділянці; крововилив в м`які тканини шиї навколо її магістральних судин справа; крововилив в підшкірно-жирову клітковину по переднє-зовнішній поверхні нижньої третини лівого стегна; крововилив по переднє-внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна з відшаруванням шкіри та підшкірної жирової клітковини від підлеглих тканин на цьому рівні; розрив шийного відділу хребта з пошкодженням передньої та задньої повздовжньої зв`язки на рівні 6,5 шийних хребців; розрив хребта з пошкодженням передньої повздовжньої зв`язки на рівні 12 грудного -1-го поперекового; непрямі переломи 3,5,6,7,8,9,10 ребер зліва, на проміжку від середнє-ключичної до передньої пахвинної лінії; багатоуламкові переломи кісток обличчя та нижньої щелепи; переломи 1-5 зубів нижньої щелепи справа, на рівні їх шийок; перелом лівого рогу підязикової кістки; наскрізний, лінійний, горизонтальний розрив стінки аорти безпосередньо над аортальним клапаном, що сполучається з серцевою сорочкою; крововилив у порожнину серцевої сорочки; крововилив в клітковину судинного пучка серця; крововилив в ділянці коренів обох легень; механічна фрагментація, спонгіоз з набуханням нейронів в зрізі спинного мозку С3-С5 з частковим порушенням структурного малюнку.

Всі вказані вище тілесні ушкодження першої групи за своїми морфологічними характеристиками є прижиттєвими, утворились в короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля, що могло мати місце при травматизації пішохода легковим автомобілем, що рухався. Причому, слід зазначити, що в момент первинного контакту пішохід міг знаходитись у вертикальному або близькому до такого положенні тіла і міг бути обернений до виступаючих частин автотранспортного засобу своєю лівою передньою поверхнею тіла. В той же час, об`єктивних судово-медичних даних, які б дозволяли встановити, рухався чи стояв гр. ОСОБА_8 в момент первинного контакту з автотранспортним засобом, при проведенні судово-медичної експертизи її трупа не отримано.

Стосовно живої особи виявлені тілесні ушкодження першої групи в своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як таких що призвели до смерті (пункт 2.1.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р. "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України"). Друга група: підшкірний крововилив в ділянці нижнє-зовнішнього квадранту правої сідниці, крововилив в підшкірно-жирову клітковину в проекції нижнє-зовнішнього квадранту правої сідниці, які за своїми морфологічними характеристиками є прижиттєвими, утворились від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий зазначеною анатомічною ділянкою, в строк, близький до 3-4 доби до моменту настання смерті, та не могли утворитись 18.01.2018 року.

Стосовно живої особи виявлені тілесні ушкодження другої групи в своїй сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень (пункт 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р. "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України"). Між отриманими тілесними ушкодженнями першої групи та смертю гр. ОСОБА_8 мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно висновку експерта № 856 від 16.05.18 року за результатами проведеної автотехнічної експертизи в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди, мала технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання нею вимог Правил.

Таким чином, своїми необережними діями, які виразились в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 2 КК України.

Безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 18.01.2018, після 02 год. 20 хв., ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вона скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_8 , тим самим поставивши його в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконала свого громадянського обов`язку, що покладав на неї закон і загальновизнані норми моралі: не переконалася, чи потребує потерпілий допомоги, не викликала карету швидкої допомоги, не відвезла потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишила його у небезпеці, зникнувши з місця пригоди, тим самим порушивши вимоги п.п. г), ґ), п. 2.10 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: -г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і направити потерпілих до лікувального закладу;- ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені у підпункті „г пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_8 , який перебував в небезпечному для життя стані, коли вона сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.05.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Вина підозрюваної ОСОБА_5 у скоєнні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 та в завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_8 , який перебував в небезпечному для життя стані, коли вона сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан підтверджується: оглядом місця дорожньо-транспортної події від 18.01.2018; протоколом огляду трупа ОСОБА_8 ; протоколом огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Автомобіліст» від 19.01.2018; протоколом обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Автомобіліст» від 24.01.2018; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 03.04.2018; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 09.04.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 05.02.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.01.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.02.2018; висновком судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_8 ; висновками молекулярно-генетичних експертиз; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_12 ; висновком транспортно-трасологічної експертизи; висновком автотехнічної експертизи №43 від 29.01.2018; висновком автотехнічної експертизи №856 від 16.05.2018; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, у кримінальному провадженні в достатній мірі зібрано доказів, якими підтверджується вина підозрюваної ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Метою застосування підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Перебуваючи на волі підозрювана ОСОБА_5 , усвідомлюючи особливу тяжкість вчиненого нею злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі, зможе ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання. Тим більше ОСОБА_5 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишила місце вчинення злочину та намагалася сховати транспортний засіб, з метою уникнення відповідальності. Незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України установлено, що підставою застосування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, за вчинення якого передбачено позбавлення волі від 3 до 8 років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, знищити, або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, та умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, підозрювана мешкає на території іншої області, що може сприяти переховуванню від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 з наступних причин : - особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що вона вчинила тяжкий злочин, та після його вчинення зникла з місця пригоди. Може вплинути на потерпілого, свідків; - особиста порука на адресу слідчого управління та прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрювану, оскільки ніхто не наважується поручитися за неї. - застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваної, її рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваної запобіжного заходу ; - домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрювана підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрювана з клопотанням не погодилась та просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого, обравши запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник з клопотанням не погодився та просив відмовити у його задоволенні, обравши запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисників та свідка, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 131-132 КПК України встановлено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Аналізуючи пояснення прокурора та слідчого щодо наявних ризиків, долучені до клопотання матеріали, суд не вдаючись до оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя констатує, що під час розгляду клопотання прокурор, слідчий не довели наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України та не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку, що твердження прокурора про існування цих ризиків є непідтвердженими та передчасними, також такими, що ґрунтуються в своїй переважній більшості на припущеннях.

Відповідно до п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Стороною обвинувачення не доведено всіх зазначених в клопотанні ризиків, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України, а також із врахуванням того, що запобігти навіть не доведеним слідчим та прокурором ризикам можливо покладенням судом на підозрюваного певних обов`язків, визначених ч.5 ст. 195 КПК України, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 179 КПК України не застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а застосувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченій залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід тримання під вартою, як винятковий запобіжний захід є необґрунтований, але вбачаючи наявність вчинення злочину, суддя вважає за можливе обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний період доби, що на думку суду забезпечить її належну поведінку.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваної запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов"язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну, утриматися від спілкування з свідками кримінального провадження, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора і в їх присутності.

А тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 181,183, 193,196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 18.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

У обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 год. 00 год. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком на два місяці, з урахуванням вимог ст. 194 КПК України поклавши на неї наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну, утриматися від спілкування з свідками кримінального провадження, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора і в їх присутності.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Запобіжний захід діє по 21 липня 2019 року включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1