ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/1013/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1084/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Організація або
утримання місць для незаконного
вживання, виробництва чи виготовлення
наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Ізюм Харківської області, українку, громадянку України, з середньою освітою, заміжню, не працюючу, раніше судиму:1)10.12.2001 Ізюмським районним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 09.06.2003 Ізюмським районним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 18.12.2007 Ізюмським районним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 4) 22.01.2010 Ізюмським районним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 5) 11.12.2013 Ізюмським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин обмеження волі; 6) 25.06.2015 Ізюмським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 180 годин громадських робіт; 7) 08.09.2015 Ізюмським районним судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71, ст. 72 КК України до 1 року 10 днів позбавлення волі, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_7 близько 09 години 04.11.2017 у магазинах, розташованих на центральному ринку по вул. Гагаріна в м. Ізюм Харківської області, придбала насіння маку та розчинник «650» у полімерній пляшці, об`ємом 0,5 л., які перенесла до квартири фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою яких виготовила особливо небезпечні наркотичні засоби - концентрат з макової соломи та опій ацетильований з метою подальшого вжиття шляхом внутрішньовенних ін`єкцій, частину яких вжила, а чистину що залишилася, продовжувала незаконно зберігати у вказаній квартирі за місцем свого фактичного мешкання без мети збуту до 04.11.2017.

04.11.2017 в період з 11 години 10 хвилин до 12 години 50 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.10.2017, в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично мешкає ОСОБА_7 , працівниками поліції виявлено та вилучено: 1) полімерну пляшку з рідиною, об`ємом 510,0 мл., яка згідно з висновком експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №3/12-1360 від 20.11.2017, є особливо небезпечним наркотичним засобом - концентратом з макової соломи, масою, в перерахунку на суху речовину, - 1,033 г.; 2) полімерну пляшку з рідиною, масою 81,231 г., яка згідно з висновком експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №3/12-1360 від 20.11.2017, є особливо небезпечним наркотичним засобом - концентратом з макової соломи, масою, в перерахунку на суху речовину, - 0,537 г.; 3) медичний шприц з рідиною, яка згідно з висновком експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №3/12-1360 від 20.11.2017, є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, масою, в перерахунку на суху речовину, - 0,368 г. Вищевказане ОСОБА_7 виготовила та зберігала за вищевказаною адресою для особистого вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та звільнити її від відбування покарання.

При цьому зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано, що пом`якшують її покарання.

Зокрема, зазначає що має хронічні захворювання, які потребують хірургічного втручання, яке неможливе в умовах позбавлення волі.

Також, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина 2004 року народження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано.
Призначаючи обвинуваченій покарання, судом досліджено дані про її особу та встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово судима, в тому числі за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Згідно висновків досудової доповіді ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як високі.
При призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останньою, зокрема, що злочин передбачений ч.1 ст.309 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до середньої тяжкості.
Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої рецидив злочинів.
Колегія суддів констатує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувалась за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за які її суд на підставі ст. 75 КК України звільняв від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в її особистості і не створило у неї готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки після закінчення іспитового строку вона знову вчиняла аналогічні злочини.
Враховуючи викладене, суд обґрунтовано призначив обвинуваченій покарання, яке належить відбувати реально.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, зокрема наявність на утриманні неповнолітньої дитини та тяжких захворювань не свідчать про можливість застосування до обвинуваченої інституту звільнення від відбування покарання з мотивів наведених вище.
За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону під час апеляційного розгляду не встановлено, а відтак вирок суду є законним та обґрунтованим.
Керуючись статей 404, 405, 407, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді