ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1962/18 Номер провадження 11-кп/814/599/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

20 грудня 2018 року м. Полтава

Суддя-доповідач Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 жовтня 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості від 25 жовтня 2018 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ..

ОСОБА_3 визнано винуватим та призначено узгоджене сторонами покарання за:

- ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- ч.1 ст.162 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 4576 гривень.

Вирішено питання про речові докази.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить пом`якшити йому покарання.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам КПК України, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною апеляційною скаргою за таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди

За змістом ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

25.10.2018 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захичника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, якою узгоджено ОСОБА_3 покарання за:

- ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- ч.1 ст.162 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вироком суду, який оскаржується, затверджена угода про визнання винуватості від 25 жовтня 2018 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 162 КК України, та йому призначено покарання, узгоджене сторонами угоди, що не оспорюється обвинуваченим.

Згідно ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 162 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також тяжких злочинів.

У відповідно до ст. 469 КПК України потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надали прокурору письмові згоди на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000385 між прокурором та обвинуваченим (а.п. 81-85).

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений оскаржив вирок місцевого суду на підставі угоди про визнання винуватості між ним та прокурором з метою пом`якшення призначеного покарання, тобто з підстав, з яких рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у частинах 3, 4 ст. 394 КПК. У зв`язку з чим суд, в разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК, має відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 , яким затверджено угоду про визнання винуватості від 25 жовтня 2018 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , оскільки апеляційна скарга обвинуваченим подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно повернути останньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України,

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні №0000385 щодо ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Полтавської

апеляційного суду ОСОБА_2