ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/75/19 Справа № 206/6056/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0001168за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останій раз:
- 17.06.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська по ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років. 31.03.2016 року звільнився умовно-достроково на 7 місяців 24 дні,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, з іспитовим строком 3 роки. Покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він приблизно о 17.30 годин 24.07.2017 року, проходячи ив по АДРЕСА_3 , побачив незачинені вхідні двері житлового будинку АДРЕСА_4 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , переліз через паркан, проник через незачинені двері до коридору житлового будинку, де таємно повторно викрав майно, належне ОСОБА_10 , яке не представляє для останнього матеріальної цінності, а також належні потерпілому ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1600 гривень та його пластикову банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» В результаті спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 1600 гривень.
В той же день, приблизно о 18.15 годин, ОСОБА_7 , здійснив з ПАТ Ощедбанк зняття грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_11 в сумі 800 гривень. Тим самим він повторно таємно викрав чуже майно, спричинивши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, приблизно о 12.00 годин 11.09.2017 року, ОСОБА_7 , знаходячись на другому поверсі в під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , побачив незачинені вхідні двері до квартири АДРЕСА_6 , та шляхом вільного доступу, проник до приміщення коридору вказаної квартири, та повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_12 , спричинивши потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду в сумі 936 гривні 93 копійки.
В той же день, приблизно о 12.05 годин, ОСОБА_7 , спускаючись сходами, що ведуть на перший поверх багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , на сходинковому майданчику побачив велосипед. Відігнувши трубу системи опалення, умисно, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, належне ОСОБА_13 , та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши його на свою користь, заподіявши потерпілому майнову шкоду на суму 4644 гривні 54 копійки.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить вирок суду, скасувати, у зв`язку з невідповідністю, на його думку, призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

-за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 роки,

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , судом недостатньо враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, два з яких є тяжкими, суспільну небезпеку вчинених злочинів, та кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_7 .

Вважає, що не в достатній мірі враховано дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, в шлюбі не перебуває, дітей не виховує, завдану потерпілому ОСОБА_14 шкоду не відшкодував.

Вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є м`яким, навіть з урахуванням того, що обвинувачений щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційні вимоги сторони обвинувачення, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який прохав апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, та доведеність його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.

Що стосується доводів апелянта про необґрунтованість призначення обвинуваченому занадто м`якої міри покарання, то колегія суддів зазначає, що відповідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, прийде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

Як вбачається з вироку, вказані вимоги Закону судом першої інстанції дотримано.

Так, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд врахував рецидив злочинів.

Разом з тим, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд врахував щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Зазначений висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 6567 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При цьому колегія суддів враховує практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Також колегія суддів враховує, що потерпілі не мають претензій до обвинуваченого.

В апеляційному суді ОСОБА_7 пояснив, що має на утриманні неповнолітню дитину та матір, яка хворіє.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про призначення судом обвинуваченому ОСОБА_7 занадто м`якого покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4