Справа № 192/202/19
Провадження № 1-в/201/332/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, громадянина України, який на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого 20 квітня 2016 року вироком Красноармійського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, в якому останні посилаються на те, що ОСОБА_3 у виправній колонії перебуває з 14 липня 2016 року, працевлаштований бригадиром цеху ОГМ, до праці ставиться сумлінно, за період перебування у виправній колонії характеризується позитивно, має чотири заохочення, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує взаємовідносини з останніми, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, збитків не має, на профілактичному обліку не перебуває.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 подання підтримав і просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Представники Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області і ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду подання повідомлялись належним чином, однак причини своєї неявки суду не повідомили, що, відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає розгляду подання за їх відсутності.

Вислухавши думку засудженого, а також вивчивши матеріали подання, суд приходить до таких правових висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК № 21» знаходиться з 14 липня 2016 року, на час розгляду клопотання фактично відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться добре.

Згідно характеристики ОСОБА_3 характеризується позитивно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує взаємовідносини з останніми, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговуванням, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи з розумною ініціативою, не допускає порушень пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу засуджений ОСОБА_3 має чотири заохочення, отримані у виді подяк 18 квітня 2017 року, 26 січня 2018 року, 26 липня 2018 року, 22 січня 2019 року, за підсумками поточних кварталів, в той же час, відповідної інформації про те, які саме дії засудженого призвели до сумлінного ставлення до своєї праці і в чому вони полягали, враховуючи невеликий проміжок часу між заохоченнями, суду надано не було, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у добросовісності такої поведінки засудженого.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить також з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Ця поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Посилання представника ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» на відсутність в засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому судом звертається увага на те, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком останніх, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом враховано те, що засуджений ОСОБА_3 вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте належних для себе висновків не зробив та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, а отже, така поведінка засудженого, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, однак засуджений ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а фактичне відбуття останнім певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене, суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений ОСОБА_3 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні подання виправної колонії.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537-539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1