В И Р О К
іменем України

27 листопада 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000156 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, є громадянином України, є студентом Харківського національного університету будівництва та архітектури, не одружений, на час судового розгляду проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові, є громадянином України, з вищою освітою, не одружений, не працює, проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові, є громадянином України, з вищою освітою, не одружений, не працює, проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

15 лютого 2017 року близько 22:00 години ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перебували поруч із садівничим товариством "Олімпійське село" неподалік с. Черемушне Зміївського району Харківської області, де у них виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі "ВАЗ 21114", що належить ОСОБА_4 , приїхали до вказаного садівничого товариства "Олімпійське село", де переконавшись, що їхні дії ніким помічені не будуть, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей проникли до будинку належного ОСОБА_7 дачного домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали наступне майно: зварювальний апарат "Selma", акумуляторний шуруповерт "EDON CF-1202", електричний лобзик "ФИОЛЕНТ ПМ3-600Э", кутову шліфувальну машинку "РИТМ МШУ-650-115", човен гумовий двомісний "Байкал-2", пластикову лопату, загальною вартістю 4278 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_8 , чим йому завдано майнову шкоду на вказану суму; а також рибацьке приладдя - металевий кукан для щуки, довжиною 2 м на 10 місць, пластикову лопату для прибирання снігу, електричний подовжувач із лампою, прожектор електричний галогеновий, зварювальний трансформатор "СТШ-400 СГД", захисну маску зварювальника "Abricol Binzer ADF 600s", держак (електротримач), загальною вартістю 23525 грн. 00 к., що належить ОСОБА_7 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 17 лютого 2017 року в період часу з 16:00 до 19:00 години ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували поруч із садівничим товариством "Краснопілля" неподалік с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області, де у них виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і повторно, на автомобілі "ВАЗ 21114", що належить ОСОБА_4 , приїхали до вказаного садівничого товариства "Краснопілля", де переконавшись, що їх дії ніким помічені не будуть, шляхом пошкодження вікна проникли до дачного будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали, наступне майно, що належить ОСОБА_9 : човен гумовий надувний "KOLIBRI K-190", деревообробний станок "ИЭ-6009А", пилку ручну дискову електричну по дереву "ИЭ-1032", куток металевий 2х2,5 довжиною 20 м, кабель електричний мідний ПВС 4х2,5, довжиною 5 м, кабель телевізійний довжиною 12 м, загальною вартістю 10037 грн. 22 к., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначеними діями:

- ОСОБА_4 вчинив повторне, за попередньою змовою групою осіб, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України;

- ОСОБА_5 вчинив повторне, за попередньою змовою групою осіб, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України;

- ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Викладені вище фактичні обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та показав про зазначені вище обставини, за яких він 15.02.2017 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 вчинили крадіжку з дачного будинку ОСОБА_7 в садівничому товаристві "Олімпійське село". Крім того, 17.02.2017 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вони вчинили крадіжку з дачного будинку в садівничому товаристві "Краснопілля".

У вчинених крадіжках щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену кримінальним законом відповідальність, а також у повному обсязі визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та показав про зазначені вище обставини, за яких він 15.02.2017 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4 вчинили крадіжку з дачного будинку ОСОБА_7 в садівничому товаристві "Олімпійське село". Крім того, 17.02.2017 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , а також його рідним братом ОСОБА_6 , вони вчинили крадіжку з дачного будинку в садівничому товаристві "Краснопілля".

У вчинених крадіжках щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену кримінальним законом відповідальність, а також у повному обсязі визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, та показав про зазначені вище обставини, за яких 17.02.2017, за попередньою змовою з його братом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вони вчинили крадіжку з дачного будинку в садівничому товаристві "Краснопілля".

У вчиненій крадіжці розкаявся, виявив готовність нести передбачену кримінальним законом відповідальність.

Показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінивши зазначені вище докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку - достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах пред`явленого обвинувачення:

- обвинувачений ОСОБА_4 винен у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, і його дії належить кваліфікувати за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України;

- обвинувачений ОСОБА_5 винен у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, і його дії належить кваліфікувати за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

- обвинувачений ОСОБА_6 винен у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, і його дії належить кваліфікувати за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано:

- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином;

- обставини, що пом`якшують покарання, якими відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України визнаються: щире каяття обвинуваченого, яке виявилося в активному сприянні розкриттю злочину шляхом надання показань про його обставини, а також у готовності нести кримінальну та цивільну відповідальність, передбачену законом; відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не мають претензій до обвинуваченого;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (т. 2 а. п. 132), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (т. 2 а. п. 123, 124), за місцем проживання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує (т. 2 а. п. 126), навчається у вищому навчальному закладі, за місцем навчання характеризується з позитивної сторони (т. 2 а. п. 127);

- відсутність претензій з боку потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; заяву потерпілого ОСОБА_7 який наполягав на призначенні максимального покарання у виді позбавлення волі; правову позицію державного обвинувача ОСОБА_3 , який вважав можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

На підставі сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину та його конкретних обставин, особи винного, обставин що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, що не перевищує 5 років, враховуючи, що вчинений ним злочин є тяжким, однак раніше злочинів він не вчиняв, навчається у вищому навчальному закладі, щиро розкаявся, крім повернення потерпілому ОСОБА_9 викраденого майна, яке було вилучено працівниками поліції, ним вжито заходів до добровільного відшкодування матеріальної шкоди та повністю відшкодовано шкоду потерпілому ОСОБА_8 , а також виявлено готовність відшкодувати матеріальну і моральну шкоду потерпілому ОСОБА_7 у розмірі, заявленому ним у позовній заяві, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення його від покарання з випробуванням відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання ОСОБА_5 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано:

- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином;

- обставини, що пом`якшують покарання, якими відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України визнаються: щире каяття обвинуваченого, яке виявилося в активному сприянні розкриттю злочину шляхом надання показань про його обставини, а також у готовності нести кримінальну та цивільну відповідальність, передбачену законом; відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не мають претензій до обвинуваченого;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (т. 2 а. п. 137), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (т. 2 а. п. 133, 134), за місцем проживання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує (т. 2 а. п. 138);

- відсутність претензій з боку потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; заяву потерпілого ОСОБА_7 який наполягав на призначенні максимального покарання у виді позбавлення волі; правову позицію державного обвинувача ОСОБА_3 , який вважав можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

На підставі сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Крім того, при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк, що не перевищує 5 років, враховуючи, що вчинений ним злочин є тяжким, однак раніше будь-яких злочинів він не вчиняв, щиро розкаявся, крім повернення потерпілому ОСОБА_9 викраденого майна, яке було вилучено працівниками поліції, ним вжито заходів до добровільного відшкодування матеріальної шкоди та повністю відшкодовано шкоду потерпілому ОСОБА_8 , а також виявлено готовність відшкодувати матеріальну і моральну шкоду потерпілому ОСОБА_7 у розмірі, заявленому ним у позовній заяві, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення його від покарання з випробуванням відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання ОСОБА_6 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано:

- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином;

- обставини, що пом`якшують покарання, якими відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України визнаються: щире каяття обвинуваченого, яке виявилося в активному сприянні розкриттю злочину шляхом надання показань про його обставини, а також у готовності нести кримінальну відповідальність, передбачену законом; відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_9 , який не має претензій до обвинуваченого;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (т. 2 а. п. 122), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (т. 2 а. п. 118, 119), за місцем проживання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує (т. 2 а. п. 121);

- відсутність претензій з боку потерпілого ОСОБА_9 ; правову позицію державного обвинувача ОСОБА_3 , який вважав можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

На підставі сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Крім того, при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк, що не перевищує 5 років, враховуючи, що вчинений ним злочин є тяжким, однак раніше будь-яких злочинів він не вчиняв, щиро розкаявся, завдана злочином шкода відшкодована, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення його від покарання з випробуванням відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 суд виходив з наступного.

Згідно частини 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Потерпілий ОСОБА_7 пред`явив до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 цивільний позов про солідарне відшкодування ними матеріальної шкоди, яка складається з вартості викраденого майна - 23525 грн. 00 к. та вартості пошкодженого під час кримінального правопорушення навісного замка - 728 грн. 00 к., а також про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінив у 10000 грн. 00 к.

Під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнали позовну заяву в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, та є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Предмети крадіжок, що були передані на зберігання потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, належить вважати їм повернутими (т. 2 а. п. 111, 112).

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати ОСОБА_5 винним у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Визнати ОСОБА_6 винним у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 24253 (двадцять чотири тисячі двісті п`ятдесят три) грн. 00 к. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. 00 к. на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: човен гумовий надувний "KOLIBRI K-190", пилку ручну дискову електричну по дереву "ИЭ-1032", куток металевий розміром 2х2,5, довжиною 20 м, кабель електричний мідний ПВС 4х2,5, довжиною 5 м, кабель телевізійний довжиною 12 м, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 ; акумуляторний шуруповерт "EDON CF-1202", електричний лобзик "ФИОЛЕНТ ПМ3-600Э", кутову шліфувальну машинку "РИТМ МШУ-650-115", човен гумовий двомісний "Байкал-2", пластикову лопату для прибирання снігу, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - вважати їм повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1