КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1187/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року, -
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме транспортний засіб MERSEDES-BENZ AMG GLE 63, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним транспортним засобом.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на майно зазначене у клопотанні прокурора, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання, з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що арештований автомобіль придбано за кредитні кошти у законний спосіб. Додає, що автомобіль є предметом застави, а джерелом коштів на кредит були особисті заощадження ОСОБА_7 , заощадження родини та позика, отримана від фізичної особи.
Також адвокат наголошує на тому, що ОСОБА_7 не є стороною даного кримінального провадження. Вказує про відсутність рішення щодо незаконності набуття права власності на арештований автомобіль.
Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує, що ТОВ «ВЕРІТАС ЕНД ІНВІКТУС», одним із засновників якого є ОСОБА_7 , створено у 2018 році, тобто після подій, які розслідуються органом досудового розслідування. Зазначає, що товариство фактично не працювало, не має банківського рахунку, його статутний капітал не сформовано.
Крім того, адвокат звертає увагу суду на невідповідність арештованого автомобіля вимогам ст. 98 КПК України та критеріям визначеним ч. 1 ст. 96-2 КК України, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для накладення арешту. Вказує, що власник майна не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні та додає про відсутність цивільного позивача.
У підсумку адвокат вказує на те, що довідка ТОВ «Фінансова компанія «Новус» не може вважатися такою, що складена всупереч вимогам законодавства.
Одночасно автор апеляційної скарги вказує, що копію оскаржуваного судового рішення отримав у день ознайомлення із матеріалами справи, а саме 17.10.2018, а тому апеляційна скарга подана до суду з дотриманням вимог ст. 395 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи, що власник майна та його представник участіу судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваного судового рішення отримано апелянтом 17.10.2018, апеляційна скарга подана до суду 21.10.2018, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.
Прокурор відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 звернувся доПечерськогорайонного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_7 , а саме транспортний засіб MERSEDES-BENZ AMG GLE 63, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яке ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від від 08 жовтня 2018 року задоволено, проте з таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначені вимоги закону дотримані не були.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно, є забезпечення спеціальної конфіскації (а.с. 1-8).
Проте, представленими в апеляційний суд матеріалами встановлено, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, в тому числі і власнику майна ОСОБА_7 , що є необхідною умовою при накладенні арешту саме з метою, передбаченою п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Разом з цим ч. 4 ст. 170 КПК України передбачено право накладення арешту на майно третьої особи за умови якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 - 4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України.
Положеннями статті 962 КК України передбачено підстави застосування спецконфіскації, зокрема у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, наявність цих підстав має бути доведена ініціатором клопотання згідно ч. 5 ст. 132 КПК України.
Проте, на переконання колегії суддів, ініціатор клопотання не довів обставин, на які послався у клопотанні, а саме те, що арештований транспортний засіб придбаний ОСОБА_7 з використанням грошових коштів, отриманих внаслідок вчинених кримінальних правопорушень злочинною організацією, очолюваною ОСОБА_11 . Не містять таких даних і додані до клопотання матеріали.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя на це уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене у ньому майно, з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки прокурор не надав суду достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні,а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, є передчасними.
З урахуванням вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме транспортний засіб MERSEDES-BENZ AMG GLE 63, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним транспортним засобом, скасувати.
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , задовольнити.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме транспортний засіб MERSEDES-BENZ AMG GLE 63, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ __________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4