Справа № 545/2616/18
Провадження № 1-в/545/606/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_4

захисника- адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в режимі відео конференції між Полтавським районним судом Полтавської області та державною установою «Надержинщинська виправна колонія № 65» заяву засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
у с т а н о в и в:

Засуджена ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що вона сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор та представник адміністрації установи виконання покарань проти задоволення клопотання заперечували з тих підстав, що засуджена не довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці; вважають, що застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення від покарання є передчасним.

Засуджена та її захисник у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити .

З`ясувавши думку прокурора, представника адміністрації установи, засудженої та її захисника, дослідивши матеріали заяви та особової справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з таких підстав.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджена вироком Зарічного районного суду м. Суми від 15.12.2016 року за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі. Вироком суду, роз`ясненого ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15.09.2017 року, зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання , відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 14.06.2015 року до вступу вироку в законну силу - 01.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення до суду з заявою, ОСОБА_6 відбула 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, за час перебування в установі виконання покарань засуджена ОСОБА_6 стягнень не мала.
Як вбачається з характеристик засудженої, які знаходяться в матеріалах особової справи, зокрема, від 01.10.2018 року (с.37 том 2), ОСОБА_6 характеризується посередньо, до роботи відноситься посередньо, поставлені на виробництві завдання виконує не завжди якісно, засуджена залучена до участі у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Освіта», заняття яких не відвідує. Згідно з протоколом № 24 від 29.08.2018 року (с.33 том 2) комісією Надержинщинської виправної колонії №65 постановлено відмовити у переведенні засудженої ОСОБА_6 до дільниці соціальної реабілітації, як такої, що не стає на шлях виправлення. Згідно з протоколом № 26 від 01.10.2018 року (с.47 том 2) комісією Надержинщинської виправної колонії №65 постановлено відмовити в подачі матеріалів до суду про умовно-дострокове звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_6 , яка не довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

З матеріалів особової справи вбачається, що до засудженої застосовувалось лише 1 заохочення протягом всього періоду відбування покарання, а саме : за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 30.06.2018 року.

Таким чином, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дає підстави вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1