Справа № 191/4973/16-к
Провадження № 1-кс/191/68/19
У Х В А Л А
іменем України

24 січня 2019 року м. Синельникове

Суддя Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву про відвід судді ОСОБА_2 , яка надійшла від обвинуваченого ОСОБА_3 в кримінальній справі № 191/4973/16-к на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000757 від 08 травня 2016 року відносно: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України,

Встановив:
В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000757 від 08 травня 2016 року, відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України.

Судді ОСОБА_1 передана заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого- судді ОСОБА_2 в провадженні якого вказана кримінальна справа перебуває на цей час.

Дослідивши матеріали кримінальної справи №191/4973/16-к суддею встановлено, що вказана кримінальна справа перебувала в провадженні судді Синельниківського міськрайонного суду ОСОБА_4 та була призначена до підготовчого розгляду на 18.11.2016 рік. До початку підготовчого судового засідання потерпілою ОСОБА_5 було надано письмову заяву про відвід судді ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду ОСОБА_6 від 24.11.2016 року заяву ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_4 було задоволено, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

28.11.2016 року за розпорядженням керівника апарата Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 , відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу кримінального провадження 191/4973/16-к за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України.

У зв`язку з вищезазначеним кримінальне провадження 191/4973/16-к, пров. 1-кп/191/300/16, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України, передана до провадження судді ОСОБА_1 .

В підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 був заявлений відвід головуючому у справі судді ОСОБА_1

02 серпня 2017 року вказана кримінальна справа на підставі ухвали суду була передана, відповідно до ст.81 ч.1 КПК України, до канцелярії суду для вирішення питання про проведення автоматичного розподілу справи, згідно до правил ст.35 КПК України для розгляду питання про відвід головуючого-судді ОСОБА_1

14 вересня 2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України був переданий в порядку авторозподілу в провадженні судді ОСОБА_8 у зв`язку з закінченням повноважень судді ОСОБА_1 .

Таким чином, із матеріалів кримінальної справи 191/4973/16-к, пров. 1-кп/191/300/16, вбачається, що питання про відвід судді ОСОБА_1 не був вирішений у встановленому законом процесуальному порядку, оскільки відсутнє процесуальне рішення з цього питання.

Суд враховує наступні норми закону та практику ЄСПЛ.

Згідно з п.4 ч.1 ст.75 КПК України- слідчий суддя, суддя, присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо наявні інші обставини, які викликають сумніви у його неупередженості.

Згідно рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Виходячи з основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У відповідності з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо наявності довіри до суду та з метою запобігання подальшим сумнівам в об`єктивності та неупередженості судді з боку сторін у кримінальній справі, оскільки відсутнє процесуальне рішення по раніше заявленому відводу- суддя вважає за необхідне взяти самовідвід у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.35,75, 81, 314 КПК України, суддя,-

Постановив:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого- судді ОСОБА_2 в кримінальній справі №191/4973/16-к з обвинувальним актом в кримінальному провадженні №0000757 від 08 травня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України передати до канцелярії суду для вирішення питання, згідно зі ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_9