Справа № 364/25/19
Провадження № 1-кп/364/41/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

а також представника Володарського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області кримінальне провадження, внесене 10.12.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарка Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, тимчасово не працюючого, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
До Володарського районного суду Київської області 09.01.2019 р. надійшов затверджений прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України.

Кримінальне провадження підсудне Володарському районному суду Київської області; ухвалою суду від 11.01.2019 р. у порядку статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) призначено підготовче судове засідання на 26.02.2019 р.

У підготовчому судовому засіданні 26.02.2019 р. суду подано угоду про примирення, укладену між обвинуваченим і потерпілим 09.01.2019 р. (а.п. 18-21). Під час розгляду цієї угоди судом встановлено, що згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, а саме: 05.02.2010 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; 22.07.2011 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за частиною другою статті 309 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 23.07.2015 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за частиною третьою статті 185 КК України до остаточного покарання на підставі статті 71 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 21.09.2018 р. звільнений із Старобабанівської виправної колонії № 92 у зв`язку з відбуттям строку покарання, на шлях виправлення не став та повторно 08.12.2018 р. у вечірній час (точного часу слідством не встановлено) ОСОБА_4 , прийшовши до місця проживання ОСОБА_7

та ОСОБА_8 , які проживають за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час знаходився й ОСОБА_5 , які проводили своє дозвілля, вживаючи при цьому алкогольні напої, перебуваючи в приміщенні кухні ОСОБА_4 помітив, що на дерев`яній тумбочці на зарядному пристрої знаходиться мобільний телефон марки «Lenovo A 2010-a» чорного кольору, та в останнього виник умисел на його крадіжку. В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що посягає на чужу власність та таємно вилучає чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди власникові, зняв із зарядного пристрою мобільний телефон марки «Lenovo A 2010-a» чорного кольору та помістив його до кишені одягу, в який був одягнений, після цього покинув житловий будинок.

ОСОБА_4 викраденим мобільним телефоном марки «Lenovo A 2010-a» чорного кольору розпорядився на власний розсуд, а саме: дістав та надалі викинув із зазначеного мобільного телефона дві сім карти операторів мобільного зв`язку «МТС» і «Київстар», а мобільний телефон використовував як свій власний.

За висновком судової товарознавчої експертизи від 28.12.2018 р. № 4841 ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Lenovo» модель А 2010-а, чорного кольору, за станом на 08.12.2018 р. з урахуванням зносу складає 1 300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1 300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок.

Разом з тим, 09.01.2019 р. між потерпілим ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, укладено угоду про примирення відповідно до вимог статей 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої потерпілий і обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною другою статті 185 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення злочину, ідентично викладених як в обвинувальному акті, так і в угоді про примирення.

За зазначеною угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, завдана шкода відшкодована потерпілому шляхом повернення викраденого майна.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 також повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, та ствердив викладені в обвинувальному акті та в угоді про примирення обставини його вчинення.

Надані в підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, та кваліфікує такі дії за частиною другою статті 185 КК України.

Крім того, угодою про примирення від 09.01.2019 р. сторонами погоджено покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною другою статті 185 КК України, а саме: 5 (п`ять) років позбавлення волі із звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 3 (три) роки та із застосуванням пунктів 1, 2 частини першої, пункту 2 частини другої статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Також в укладеній сторонами угоді передбачені наслідки її укладення і затвердження, наслідки невиконання цієї угоди, визначені відповідно статтями 473, 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди. Згідно зі статтею 468, частиною третьою статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному проваджені щодо

кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, який за визначенням статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

На виконання вимог статті 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, визначені пунктом 1 частини п`ятої статті 474 КПК України, наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови укладеної угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, підстави для відмови в затверджені угоди, передбачені частиною сьомою статті 474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Суд також враховує роз`яснення, викладені в пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 р. № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно з якими для укладення, зокрема, угоди про примирення з`ясування визначених у частині першій статті 75 КК України питань не є обов`язковим, проте якщо сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, суд відповідно до частин другої, третьої статті 75 КК України зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди за наявності визначених законом умов. Водночас тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з частиною третьою статті 75 КК України визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, але не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність обставин, що згідно статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , а також наявність обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 09.01.2019 р. між потерпілим ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, і призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді 5 (п`ятьох) років позбавлення волі із звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки та поклавши на нього передбачені частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 76 КК України обов`язки з огляду на особу обвинуваченого, наявність попередніх судимостей, проте належну процесуальну поведінку, каяття, усвідомлення протиправності вчинених дій, а також узгодження сторонами в угоді про примирення максимального іспитового строку.

На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд виходить також із положень частини другої статті 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства; не може вважатися справедливим обрання більш суворого покарання з огляду лише на кримінальне минуле особи без належного врахування особливостей даного конкретного злочину й інших даних, що характеризують винного та відображають його ставлення до скоєного (постанова Верховного Суду від 13.11.2018 р. у справі № 401/2807/16-к).

Завдана обвинуваченим ОСОБА_4 матеріальна шкода відшкодована потерпілому ОСОБА_5 шляхом повернення викраденого майна, а саме: мобільного телефону марки «Lenovo A 2010-a» чорного кольору, що за станом на 08.12.2018 р. з урахуванням зносу складала 1 300,00 грн.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд, враховуючи думку прокурора та беручи до уваги, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки, не ухилявся від викликів до суду, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає недоцільним продовження обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України.

Керуючись частиною другою статті 185 КК України, статтями 100, 314, 369-371, 373, 374, 376, 392, 393, частиною третьою статті 394, статтями 395, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 09.01.2019 р. між потерпілим ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному 10.12.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266, ОСОБА_4 , з іншого боку.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про примирення від 09.01.2019 р. покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 10.12.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266, а саме: мобільний телефон марки «Lenovo A 2010-a» чорного кольору, що передано під розписку потерпілому ОСОБА_5 , залишити власникові.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною третьою статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1