Справа № 178/808/15-к
Номер провадження1-кп/173/66/2019
14 лютого 2019 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Адамівка Криничанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого проживаючого та зареєстрованого за адресою:
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 11 лютого 2015 року, приблизно, о 17 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов в приміщення будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , де в кріслі біля столу сидів раніше знайомий ОСОБА_8 , який спільно з членами сім`ї ОСОБА_9 розпивав спиртні напої.
Перебуваючи в приміщенні вищезазначеного житлового будинку, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_10 , співмешканки ОСОБА_8 , з проханням вийти з ним на подвір`я. У цей час ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не бажаючи щоб його співмешканка спілкувалась з ОСОБА_4 , у грубій нецензурній формі наказав останньому вийти з будинку, після чого між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відбулась бійка, під час якої на ґрунті виниклих неприязних відносин ОСОБА_4 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, умисно наніс ОСОБА_8 , один прямий удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній відійшов на декілька кроків назад та знову направився в напрямку ОСОБА_4 . Після цього, ОСОБА_4 , керуючись єдиним умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, правою ногою наніс ОСОБА_8 один прямий удар в область грудної клітини, від якого останній впав на підлогу на спину та перевернувся на лівий бік. Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_4 підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_8 та, знаходячись з боку живота останнього, наніс правою ногою удар в область обличчя, після чого ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 269-Е від 24 березня 2015 року за сукупністю нанесених ушкоджень, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з синцями та саднами на голові, яка супроводжувалась субдуральною гематомою та явищами забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя (п.п. 2.1.3 Наказ № 6, МОЗ України від 17 січня 1995 року).
26.03.2015 року о 01 годині 30 хвилин від отриманих тілесних ушкоджень у відділенні неврології Криничанської ЦРЛ настала смерть ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта № 385-Е від 08.04.2015 року смерть ОСОБА_8 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, та ускладнилась в своєму перебігу гнійними запаленнями м`яких мозкових оболонок, некрозів та розрідженням речовини головного мозку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав частково та суду пояснив, що прийшов до ОСОБА_11 , щоб той йому допоміг. Вдома у Фазмітдінових перебував ОСОБА_8 , який зразу почав його ображати та між ними виник конфлікт. ОСОБА_8 почав до нього наближатися, на що він вдарив його кулаком у грудну клітину. Після удару ОСОБА_8 трохи відійшов, але не заспокоївся, а продовжив конфлікт та знову почав наближатися, на що він наніс йому удар ногою по тулубу від чого ОСОБА_8 впав у крісло а звідти скотився на підлогу. ОСОБА_8 почав кричати та погрожувати, що зараз наздожене та заріже. Він намагався його заспокоїти, розвернувся та пішов геть при цьому зачепив ногою ОСОБА_8 по голові. Виходив з будинку і не озирався тільки чув якийсь гуркіт як щось впало, господарів будинку не бачив.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав частково, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину при обставинах указаних у мотивувальній частині вироку встановлена сукупністю належних та допустимих доказів досліджених та перевірених судом.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні суду пояснила, що вона безпосереднім свідком даного злочину не була. Померлий ОСОБА_8 був її сином. 15 лютого 2015 року їй повідомили, що її сина побив ОСОБА_4 у будинку ОСОБА_9 . Вона побачила його в лікарні та він був дуже побитий. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні суду пояснив, що в той день до нього додому прийшли його донька ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_8 . Вдома ще була його дружина та син. Разом розпивали спиртні напої. Потім його донька, син, дружина та ОСОБА_8 пішли на кухню, він залишився у кімнаті. Згодом прийшов ОСОБА_4 . Між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виник конфлікт на кухні. Дружина, донька та син в цей час вийшли з кухні. З-за чого була сварка між обвинуваченим та потерпілим він не знає. В ході конфлікту вони зчепилися, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на підлогу, а ОСОБА_4 почав виходити. Він вже вийшов в коридор, а ОСОБА_8 підвівся та наздогнав його в коридорі. В коридорі ОСОБА_8 знову впав. Він весь цей час знаходився в кімнаті й не бачив бив його ОСОБА_4 чи ні. Підтвердив, що в коридорі біля потерпілого була кров та його з коридору забрала швидка медична допомога.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні суду пояснила, що ОСОБА_8 був співмешканцем її доньки ОСОБА_14 . Десь близько 12 години дня вони разом її донька та ОСОБА_8 прийшли до них додому в АДРЕСА_2 . Вони вже були випивші та принесли з собою пак вина. Сіли випивати. Потім прийшов додому її син ОСОБА_15 . Пішли на кухню вона, її донька та син готувати вечерю. Тут же на кухні у кріслі спав і ОСОБА_8 . Її чоловік ОСОБА_12 теж був вдома, але перебував у іншій кімнаті, в нього на той час були хворі рука й нога. Зайшов на кухню до них ОСОБА_4 . ОСОБА_8 почав до нього приставати, ображати та провокувати конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зблизилися та ОСОБА_4 махнув ногою в його сторону. ОСОБА_8 впав на крісло, а звідти скотився на підлогу. Чи впав він від удару ногою ОСОБА_4 чи можливо впав від того, що був дуже п`яним пояснити не змогла. Вона почала їх розбороняти та її відштовхнули, а син ОСОБА_16 схопив її за руку та витягнув на вулицю, де вони сховалися. Донька ще раніше вийшла на вулицю. ОСОБА_4 вийшов на вулицю хвилин через 15-20. Коли зайшли до будинку побачили ОСОБА_8 , який лежав у коридорі на підлозі та не приходив до тями тільки харчав. Вона дала йому понюхати нашатирного спирту, але він все одно не приходив до тями. Викликали швидку медичну допомогу, яка ОСОБА_8 забрала з підлоги в коридорі, на місці залишилася кров.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу та фототаблиці огляду місця події від 04.02.2015 року встановлено, що в ході проведення даного огляду було встановлено та зафіксовано місце скоєння злочину а саме будинок АДРЕСА_2 , де виявлено пляму бурого кольору схожу на кров розмірами 40х40 см., зі слів очевидців вказана кров належить потерпілому ОСОБА_8 .
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку судово-медичної експертизи № 269-Е від 18.03.2015 року встановлено, що потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з синцями та саднами на голові, яка супроводжувалась субдуральною гематомою та явищами забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя (п.п. 2.1.3 Наказ № 6, МОЗ України від 17 січня 1995 року). Пошкодження у вигляді синця на шиї, саден в області лівого променево-зап`ястного суглобу та правого та лівого колінного суглобу відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки ( п.п. 2.3.5. Наказ № 6, МОЗ України від 17 січня 1995 року). Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів.
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку додаткової судово-медичної експертизи № 385-Е від 26.03.2015 року встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, та ускладнилася в своєму перебігу гнійними запаленнями м`яких мозкових оболонок , некрозом та розрідженням речовини головного мозку з макрафагальною-гліо-мезенхімальною реакцією, набряком головного мозку.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу та фототаблиці огляду трупу від 26.03.2015 року встановлено, що під час проведення вказаного слідчого заходу було оглянуто труп ОСОБА_8 , який на час огляду знаходився в морзі Криничанської ЦРЛ.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 30.03.2015 року встановлено, що під час проведення вказаної слідчої дії обвинувачений розповів та показав, як та при яких обставинах він наносив удари потерпілому ОСОБА_8 .
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку додаткової судово-медичної експертизи № 386-Е-Д від 07.04.2015 року встановлено, що враховуючи характер та розташування пошкоджень вважається не виключеним виникнення закритої черепно-мозкової травми від якої настала смерть потерпілого ОСОБА_8 при взаєморозташуванні потерпілого з нападаючим та за механізмом як зазначено в протоколі слідчого експерименту від 30.03.2015 року.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 08.04.2015 року встановлено, що під час проведення вказаної слідчої дії свідок вказав та показав як та при яких обставинах обвинувачений ОСОБА_4 наносив потерпілому ОСОБА_17 удари.
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку додаткової судово-медичної експертизи № 385-Е-Д-1 від 28.04.2015 року встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_8 настала від черепно-мозкової травми не внаслідок удару о коробку дверей, а виникла внаслідок дії тупого твердого предмета або предметів передньою частиною голови, як відображено в протоколі слідчого експерименту.
При оцінці доказів, які були надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч.2 ст.17 КПК України та критерієм доведення «поза розумним сумнівом «Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (рішення ЄСПЛ «Козинець проти України», від 6.12.2007 року) та вважає, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, а їх сукупність достатня для визнання вини обвинуваченого.
Так із пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_7 встановлено обставини внаслідок яких виник конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, а також при яких обставинах обвинувачений наносив удари ногою потерпілому. Із пояснень самого обвинуваченого, які він надав в ході судового розгляду встановлено як та яким чином він наніс удар ногою потерпілому, від якого він впав на крісло, а також обставини в ході яких він, виходячи з дому, зачепив ногою потерпілого по голові. Пояснення надані свідками по справі та пояснення надані обвинуваченим про обставини конфлікту та нанесення ударів обвинуваченим потерпілому узгоджуються в цілому та не викликають сумнівів в правдивості пояснень наданих свідками допитаними по справі.
Крім того із даних слідчого експерименту проведеного за участю обвинуваченого, який був досліджений в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений при проведенні даної слідчої дії указував при яких обставинах він наніс удар ногою потерпілому та при виході з дому зачепив його ногою по голові. Вказані обставини при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим в повній мірі узгоджуються з даними слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 . Із даних судово-медичних експертиз встановлено тяжкість тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення потерпілому, який співпадає з даними слідчого експерименту за участю обвинуваченого.
Всі досліджені докази в судовому засіданні узгоджуються в цілому та вказують на винуватість обвинуваченого в скоєнні даного злочину.
Що стосується доводів обвинуваченого, що він не мав умислу на заподіяння потерпілому смерті та його удари не могли спричинити смерть потерпілому, та його захисника в недоведеності вини обвинуваченого, а саме те, як вказує захист, що потерпілий був доставлений до медичного закладу не з місця скоєння злочину, а з його дому, суд не приймає до уваги так, як допитані в судовому засіданні свідки чітко вказали, що потерпілий знаходився в їх домі, був без тями до приїзду працівників поліції та швидкої медичної допомоги, звідки й був доставлений в лікарню.
Також суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що смерть потерпілого не могла наступити від його дій, так як сукупність доказів досліджених в ході судового розгляду повністю даказують його винуватість в даному злочині та вважає, що ОСОБА_4 при нанесенні ударів в життєвоважливі органи діяв з непрямим умислом, а тому повинен нести відповідальність за наступивші наслідки, а саме смерть потерпілого ОСОБА_8 .
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілому.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок його дій настала смерть потерпілого.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить часткове визнання його вини та каяття.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин які обтяжують та пом`якшують покарання, а також поведінки потерпілого при скоєнні даного злочину, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Що стосується питання продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує в сукупності всі обставини справи, особу обвинуваченого, тяжкість скоєного злочину та призначеного покарання, а тому з метою запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України переховуватися від суду та вчиняти нові злочини, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Питання про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених не має.
Питання щодо речових доказів вирішити за правилами ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, саме з 05.11.2015 року та вираховувати у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України та роз`яснень ВП ВСУ від 29.08.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 05.11.2015 року до вступу вироку в законну силу по закінченню строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на вирок суду не буде подана, при поданій апеляційній скарзі до ухвалення рішення Апеляційним судом.
Продовжити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Речові докази по кримінальному провадженню - марлевий тампон з речовиною бурого кольору, який знаходиться на зберіганні в камері схову Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити;
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.
Головуючий ОСОБА_1