Справа № 645/3612/15-к
Провадження № 1-кп/645/29/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться на розгляді вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити обвинуваченим строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватись від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також зазначив, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не можуть бути застосовані до обвинувачених.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали думку прокурора.

Захисник ОСОБА_9 просив прийняти до уваги наявність постійного місця реєстрації, сім`ї, міцних соціальних зв`язків, в зв`язку із чим просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_8 посилалась на те, що прокурором не надано доказів існування ризиків, на які він посилався, що суперечить практиці Європейського суду, а також врахувати наявність міцних соціальних зв`язків, місця реєстрації та родини в м. Харкові, в зв`язку з чим просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 вважав необхідним скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор був не конкретний, посилався на інших свідків, які не заявлені. Крім того зазначав, що в даному судовому засіданні допитані всі свідки та потерпілі, досліджені докази, допитаний експерт. Крім наявності вибуху немає ніяких доказів підтверджуючих вину обвинувачених. Також тяжкість обвинувачення не може бути прийнята до уваги. Незважаючи на положення ч. 5 ст. 176 КПК України є практика інших судів України, де змінювалась міра запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_12 поросив змінити запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки досліджені всі докази, він тривалий час перебуває під вартою та є практика інших судів України де змінювалась міра запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_11 зазначав, що оскільки всі допитані, доводи прокурора не доведені, в зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_13 вказував, що прокурор процитував положення ст. 177 КПК України, доказів та фактів не надав, клопотання заявив усно, в зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід.

Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час досудового розслідування відносно обвинувачених було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою судової колегії від 31 жовтня 2018 року продовжено на строк до 29 грудня 2018 року.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченим, та наявність ризиків, які колегія суддів вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення злочинів, інкримінованих обвинуваченим. Із зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання обвинувачених під вартою, а саме: спробам переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Суд не приймає до уваги посилання на ухвали вітчизняних судів щодо обрання альтернативного запобіжного заходу, обмеження яких встановлено ч. 5 ст. 176 КПК України, оскільки як вбачається зі змісту ст. 1 КПК України, судові рішення, зокрема ухвалені судами першої інстанції, не належать до кримінального процесуального законодавства України, яке є обов`язковим для застосування судом.

Крім того, судова колегія зазначає, що доводи захисників та обвинувачених щодо недоведеності вини обвинувачених враховуються судом під час постановлення остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України.

З огляду на викладене, виходячи з усіх обставин провадження, враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 29 грудня 2018 року, судова колегія вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який або домашній арешт, і приходить до висновку щодо необхідності продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів, в зв`язку з чим клопотання сторони захисту та обвинувачених задоволенню не підлягають.

Судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

Керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
В задоволенні клопотань захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 про скасування запобіжного заходу відмовити.
В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 лютого 2019 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 лютого 2019 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 лютого 2019 року.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - длявідома.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3