Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1925/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що слідчим суддею повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України.

Крім того, жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведено. Слідчим не доведено ризик втечі який би був оцінений у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками. Суду не було надано доказів про не збереження родинних зв`язків та не проживання по місцю реєстрації, вмотивованості та обґрунтованості підозри. Судом не враховано що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий. Звертає увагу також на те, що судом не досліджувалось питання обґрунтованості підозри та слідчим не було надано доказів на підтвердження цьому. Оскільки протягом розгляду клопотання не доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, вважає наявними всі підстави для застосування, у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно оскарженої ухвали слідчим суддею Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16 червня 2019 року включно та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що становить 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень (підлягає внесенню на р/р 0277 МФО 820172 банк ДКС України м.Київ, отримувач ТУ ДСА України в Житомирській області), після внесення якої ОСОБА_7 , підлягає звільненню з-під варти та на нього покладаються обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду на їх виклики у визначений час; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду із населеного пункту, в якому він проживає; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, роботи, невиконання яких дає підставу для застосування більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 16.06.2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст. 132, 176-178, 183, 194 КПК України.
Як вбачається зі змісту клопотання слідчого поліції, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.04.2019 року в 20 години 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , маючи намір вчинення розбійного нападу з метою заволодіння транспортним засобом, знаходячись всередині будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , застосували фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в нанесенні неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по одному удару скляними пляшками по голові потерпілого ОСОБА_11 , в результаті чого останній втратив свідомість. Скориставшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_10 з лівої кишені куртки вийняв та незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Хіаomi Redmi X5» вартістю 4000 грн., в якому знаходились сім-картки мобільних операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 вартістю 50 гривень та TOB «лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 вартістю 50 гривень, а ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на столі в одній із кімнат вказаного будинку виявили та забрали ключі від автомобілю потерпілого марки «Шевроле Авео» з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , який знаходився біля подвір`я вказаного будинку, та за допомогою викрадених ключів, продовжуючи діяти в межах спільної домовленості з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_11 вартістю 160000 гривень.

Відомості за даним фактом 16.04.2019 слідчим СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області внесено до ЄРДР за №0000484 за ст. 289 ч.3 КК України, за № 0000485 за ст.187 ч.2 КК України, за № 0000486 за ст.357 ч.3 КК України, які об`єднані в одне провадження за № 0000484.

16 квітня 2019 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.289 ч.3, 187 ч.2 КК України. Його причетність до вчинення зазначених правопорушень підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: письмовим протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події від 16.04.2019, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими доказами.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких за ступенем тяжкості є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 визначено необхідність запобіганню спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Взято до уваги, що ОСОБА_7 по місцю реєстрації не проживає, в місці вчинення кримінального правопорушення постійного і навіть тимчасового місця проживання не мав, відсутні дані про збереження його сімейних та соціальних зв`язків з рідними, а тому перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватися від органу розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що вказує на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Крім того, слідчий суддя взяв до уваги, що показання ОСОБА_7 слідчому та в судовому засіданні свідчать про те, що дії були завчасно спланованими, здійснено розподіл ролей співучасників, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи її схильність до вчинення злочинів, а тому є підстави для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не може запобігти вказаним ризикам.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
При перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.
Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_7 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення за вироком суду, наявності ризику, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого поліції про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особисте зобов`язання, оскільки не враховано фактори, зокрема, характер особи, його моральність, місцем проживання, рід заняття, майновий стан, сімейні зв`язки, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не спростовують того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, адвокатом не було надано доказів того, що він зможе знаходитись під домашнім арештом по місцю реєстрації, яке знаходиться в іншому регіоні, та належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, всі викладені адвокатом апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Одночасно, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.3 ст.289, ч.2 187 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши необхідний її розмір.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на помилку слідчого судді в обчисленні 60-денного строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , який закінчується о 07 год. 15 червня 2019 року.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.
Вважати правильним рахувати строк дії тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 07 години 15 червня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :