Дата документу 06.02.2019 Справа № 314/2896/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/2896/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1 Провадж. № 11-кп/807/498/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула 6 лютого 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», раніше судимому:
12.03.2008 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки;
02.06.2008 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,104 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки;
10.11.2009 року вироком Ленінського районного суду м. Севастополь за ч.2 ст.186 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
14.12.2015 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ст.395 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
13.06.2016 року, Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1, 4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Встановлені вироком Вільнянського районного суду Запорізької області
від 28 вересня 2018 року обставини:

12.04.2018 приблизно о 17 годині 45 хвилин, засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 55)», що розташована у м. Вільнянськ, Запорізької області, маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено, знаходячись на дільниці МЗП ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 55)», знайшов та у подальшому підняв з землі згорток, в якому знаходилося два паперових пакунки з кристалічною порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій згідно з висновком експерта №7-802 від 27.04.2018 року: «…виявлено наркотичний засіб, обіг кого обмежено МЕТАДОН, загальна маса якого склала 0,0296 г», тим самим незаконно придбав їх. Після чого, ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, помістив вищевказаний згорток з наркотичним засобом, обіг якого обмежено, метадоном, собі до правої кишені спортивних штанів та незаконно зберігаючи їх при собі, був затриманий службовими особами ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 55)», які під час особистого обшуку цього ж дня виявили сторонній згорток у ОСОБА_8 та які в подальшому у в ході огляду місця події о 19 годині 07 хвилин були вилучені працівниками поліції.

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області
від 28 вересня 2018 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.
На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2016 року, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців.
Строк відбування покарання рахувати з 14.10.2015 року.
В строк покарання враховано строк попереднього ув`язнення з 13 червня 2016 року по 4 серпня 2016 року, зарахований в порядку ч.5 ст.72 КК України Апеляційним судом Запорізької області за вироком від 13.06.2016 (справа №333/7913/15к).
Постановлено припинити утримання обвинуваченого ОСОБА_8 в установі попереднього ув`язнення ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)».
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи №7-802 від 27.04.2018 року в розмірі 572,00 грн. на користь держави.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання через суворість. Вказує, що на спец обліках не перебуває, раніше за аналогічні злочини не притягувався. Вважає, що суд не взяв до уваги щиросердне його розкаяння та сприяння суду та слідству. Просить зменшити призначене покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 309 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , який відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, яка є особою раніше судимою, психічними захворюваннями не страждає, на обліку в наркодиспансері не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо.
При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання відповідно до положень ст. 67 КК України, суд встановив рецидив злочину.
Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.
З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.
Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_8 покарання.
Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, вчинення злочину в період відбування реального покарання в установі виконання покарань, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінкиОСОБА_8 , а також беручи до уваги вище наведені відомості відносно особистості обвинуваченого, має посередню характеристику за місцем відбування покарання, давали суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Стосовно обставин, на які посилається апелянт, як на підстави для зменшення розміру покарання, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення покарання в межі, визначеної санкцією інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Посилання апелянта про перше притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України, про що вказує в скарзі обвинувачений, поряд з загальною кількістю притягнень даної особи до кримінальної відповідальності не є достатньо переконливим доводами для висновку про можливість зменшення призначеного покарання.
Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вищевказане відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення призначеного покарання з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4