КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андрушки Попілянського району Житомирської області, громадянки України, одруженої, з середньою освітою, не працюючої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй залишати квартиру АДРЕСА_1 . Покладено на підозрювану ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати за кожною вимогою до прокурора та до суду;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання прокурору Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-повністю утриматись від спілкування з особами анкетні дані яких, зазначені в поданому до суду клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками та їх захисниками, окрім сторони захисту та обвинувачення.

Строк дії обов`язків визначено 2 місяці.

В обгрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вказав, що прокурором не наведено достатніх і належних доказів того, що підозрювана зможе впливати на потерпілих, свідків або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, враховуючи, що однією із сторони потерпілих є Київська міська рада (КМДА), а до клопотання прокурора не долучено відповідних доказів можливого такого впливу за час проведення досудового розслідування, які б могли бути належним чином оцінені судом. Всі докази у кримінальному провадженні зібрані і перебувають у володінні сторони обвинувачення, при цьому, як суд зазначав вище, лише тяжкість можливого покарання не може бути підставою для продовження строку підозрюваній ОСОБА_6 найсуворішого виду запобіжного заходу, а отже, в цій частині прокурор не довів наявність цих ризиків.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 3100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що еквівалентно 5 707 100 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає про оголошення підозри ОСОБА_6 у вчиненні умисних злочинів, а саме незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому в особливо великих розмірах та організованою групою, заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому в особливо великих розмірах та організованою групою, а також використанні завідомо підробленого документа. 16.11.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Прокурор просить суд звернути увагу на наявність в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження підозри ОСОБА_6 . Як стверджує апелянт, слідчим суддею не враховано існування наступних ризиків, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюваній відомо про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з метою уникнення відповідальності; знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків та підозрювану у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також автор апеляції наголошує, що жоден із більш яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та підозрюваної, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000103 від 06 січня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України
20 листопада 2018 року прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 об`єднано в одне провадження матеріали досудових розслідувань по кримінальним провадженням №№0000103, 0000067, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за єдиним №0000103.
27 грудня 2018 року прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 об`єднано в одне провадження матеріали досудових розслідувань по кримінальним провадженням №№0000103, 0000193, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за єдиним №0000103.
Досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж 2016-2017 років ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на даний час слідством особи, діючи узгоджено групою осіб, вступили в попередню злочинну змову, з метою заволодіння шляхом обману нерухомим майном в особливо великих розмірах за допомогою підроблених договорів, які містили завідомо неправдиві відомості, зокрема, об`єктами нерухомості, розташованими на території м. Києва, а саме квартирами за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 та грошовими коштами від продажу зазначених об`єктів нерухомості.
Вказані особи, попередньо, умисно й добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій зорганізувалися в організовану групу з метою вчинення особливо тяжких злочинів, скоєння яких було необхідною умовою для реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння шляхом шахрайства з використанням завідомо підроблених договорів майном в особливо великих розмірах, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам організованої групи, з розподілом функцій та ролей кожного учасника групи.
Органами досудового розслідування, за сукупністю злочинів ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
25 вересня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні умисних злочинів, передбачених 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому в особливо великих розмірах та організованою групою, заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому в особливо великих розмірах та організованою групою, а також використанні завідомо підробленого документа.
16 листопада 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

11 січня 2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року,залишено без задоволення клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй залишати квартиру АДРЕСА_1 . Покладено на підозрювану ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці, а саме:
-прибувати за кожною вимогою до прокурора та до суду;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання прокурору Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-повністю утриматись від спілкування з особами анкетні дані яких, зазначені в поданому до суду клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками та їх захисниками, окрім сторони захисту та обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для продовження саме такого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 з вчиненими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінують є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до неї такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що слідчим та прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваної, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який відповідає положенням ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, рішенням ЄСПЛ, згідно яких визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення явки до суду (Сергій Волосюк проти України п. 38).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для продовження виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Посилання прокурора на тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу, при цьому слідчим суддею було враховано наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваної в межах їх доведеності з урахуванням даних про особу підозрюваної.
Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтованого твердження про можливу втечу цієї особи (Piruzyan v. Armenia п. 95).
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй залишати квартиру АДРЕСА_1 . Покладено на підозрювану ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати за кожною вимогою до прокурора та до суду;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання прокурору Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-повністю утриматись від спілкування з особами анкетні дані яких, зазначені в поданому до суду клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками та їх захисниками, окрім сторони захисту та обвинувачення. Строк дії обов`язків визначено 2 місяці залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1121/2019
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1