Провадження №: 1-кп/752/1751/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008860 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, з освітою середньою, одруженого, працюючого агентом з постачання в ТОВ «Промгазінвест», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених за ч.3 ст.15,ч.1 ст. 162 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , 19.09.2018 року близько 12 год. 10 хв., перебуваючи в багатоповерховому будинку АДРЕСА_3 , звернули свою увагу на квартиру АДРЕСА_4 , що знаходиться у вказаному будинку, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та вирішили здійснити незаконне проникнення до зазначеної квартири.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, всупереч волі законного володільця ОСОБА_8 за відсутності визначених законом підстав, знаходячись біля вхідних дверей вищезазначеної квартири, ОСОБА_6 відповідно до розподілених ролей, переконавшись, що їхні дії непомітні для сторонніх осіб, за допомогою інструментів для вчинення злочину, які були в його сумці чорного кольору почав відкривати замки вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 . В цей час ОСОБА_7 , відповідно до відведеної йому ролі, спостерігав, щоб їхні спільні злочинні дії були не помітні для сторонніх осіб.
В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 усвідомлюючи, що шляхом вчинення вказаних вище дій порушують недоторканність житла громадян, з причин, що не залежали від їх волі не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як були зупинені працівниками поліції.
Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнаються винними у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 162 КК України, -незакінчений замах на незаконне проникнення до житла особи.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним. Пояснив, що 19.09.2018 року разом з ОСОБА_10 зайшли в один з будинків на АДРЕСА_5 . Він мав при собі ряд відмичок, та маючи намір їх випробувати, вирішили проникнути до однієї з квартир. Коли він робив спроби відкрити квартиру, ОСОБА_11 стояв неподалік та спостерігав за тим, щоб хтось не прийшов. Однак не змогли проникнути до квартири, оскільки були затримані працівниками поліції. У вчиненому розкаюється.

Обвинувачений ОСОБА_7 також повністю визнав себе винним та повністю підтвердив показання ОСОБА_6 . Повідомив, що вирішили попробувати проникнути до квартири в одному з будинків на АДРЕСА_5 . Однак, лише зробили спробу відкрити замок за допомогою відмичок, які були у ОСОБА_6 , та були затримані поліцією. У вчиненому розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_8 , повідомив, що 19.09.2018 року зателефонували сусіди і сказали, що в його квартиру АДРЕСА_4 , намагалися проникнути. Він приїхав, помітив, що один замок був зламаний, а інший ні. Проникнення в квартиру не відбулося. Щодо покарання покладається на розсуд суду.

Суд, ураховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинувачених та потерпілого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. А тому, крім допиту обвинувачених та потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються речових доказів, судових витрат, осіб обвинувачених та характеризуючих даних на них.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винних.

Так, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак, вважається таким, що немає судимості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

В свою чергу ОСОБА_7 , раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті та знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, персональну роль та ступінь участі обвинувачених у вчиненні злочину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 найбільш суворий для даного злочину вид покарання, а саме у виді обмеження волі, а ОСОБА_7 у виді штрафу. Приймаючи саме таке рішення, користуючись принципом індивідуалізації покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 уже в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, що характеризує особу, як таку, що схильна до вчинення злочинів та вперто не бажає стати на шлях виправлення, і по суті дає суду підстави вважати, що без відповідного контролю держави, зокрема в особі уповноважених органів пробації, обвинувачений може продовжувати займатися злочинною діяльністю.

А тому, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора, щодо покарання обвинуваченому, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання та приймає рішення, згідно ст. 75 КК України, про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Саме такі види покарань для обвинувачених, як вважає суд, будуть сприяти виправленню та запобіганню вчинення нових злочинів.

Питання щодо речових доказів, які зазначені в постанові, вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 377 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 162 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені згідно ст. 76 КК України, які на нього покладає суд, зокрема: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

БРУСОВА ОСОБА_12 визнати винуватим за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 162 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

Речові докази: зокрема які в спецпакеті № 3487579: матерчаті рукавиці; газовий балончик; футляр з металевими пластинами в кількості 20 одиниць; металевий предмет з різьбою; металевий предмет схожий на відмичку; футляр шкіряний в якому, предмет схожий на відмичку та дві металеві пластини;

які в спецпакеті № 3487580: матерчаті рукавиці; газовий балончик; металевий предмет схожий на ніж з різьбою, - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_13