Номер провадження: 11-кп/813/775/19
Номер справи місцевого суду: 504/1258/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.12.2018 року в кримінальному провадженні №0000519 від 07.04.2018 року, -
встановив:

оскаржуваним вироком районного суду:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Благоєво, Лиманського району, Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 12.06.2012 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 28.08.2017 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,-

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднане покарання не відбуте обвинуваченим за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.08.2017 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 7 (сім) місяців. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислюється з 13.04.2018 року. Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з оскаржуваним вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним за те, що він, 06.04.2018 року, в денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території літнього майданчику магазину «Янтар», який розташований по вул. Центральній в с. Кремидівка Лиманського району Одеської області, на поверхні одного із столів побачив належний ОСОБА_9 мобільний телефон «Ассістант», вартістю 2500 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_1 , який вирішив викрасти.
З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_8 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні власник та сторонні особи, підійшов до вказаного столу, з поверхні якого таємно та навмисно викрав вказаний мобільний телефон «Ассістант», після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2500 грн.
Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, просить вирок суду змінити, в частині призначеного покарання, посилаючись на суворість призначеного покарання та просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Апеляційний розгляд у відповідності до положень ст.405 КПК України проведено за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки останній не заявляв клопотання про забезпечення його участі в апеляційному суді, а його право на захист забезпечено участю захисника.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, яка скоєна повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в повному обсязі.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 остаточне покарання за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 один рік 7 сім місяців, яке в свою чергу майже дорівнює мінімальному строку покарання, передбаченому ч.2 ст.63 КК України та санкцією ч.2 ст.185 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання, за сукупністю вироків, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ст.71 КК України з використанням часткового складання покарань, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання. Підстави для застосування положень ст.75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.12.2018 року в кримінальному провадженні №0000519 від 07.04.2018 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4