ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3509/18 Номер провадження 11-кп/814/303/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28.08.2018,-

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дашківка Кобеляцького р-ну Полтавської обл., українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимого

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений за весь час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений просить скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28.08.2018 та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення в порядку ст.81 КК України від відбування не відбутої частини покарання призначеного судом, задовольнити. Свої вимоги мотивує, тим що судом не вирішено питання про призначення захисника засудженому, не зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, чому суд взяв до уваги одні докази, а інші відкинув. Крім того суд не врахував того, що засуджений має заохочення, своєю працею і сумлінною поведінкою засуджений довів те, що він виправився, навчався у вечірній школі, закінчив 12 класів, здобув нову професію, працевлаштувався на виробництві установи, вину визнав, щиро розкаявся, має намір розпочати нове життя, працювати, допомагати матеріально, фізично і морально своїй родині, зокрема цивільній дружині, дітям та своїм батькам похилого віку.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги з доповненнями, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали судового провадження та особової справи засудженого, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення за весь період відбування покарання, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, 14.11.2014 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.3, 70 ч.1, 71 ч.1, 72 ч.5 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 час його попереднього ув`язнення (а.о.с.31-35)
11.08.2015 Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.11.2014 скасовано в частині призначеного покарання, ОСОБА_7 призначено покарання за ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.3, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Початок строку покарання ОСОБА_7 з 20.03.2013, кінець строку покарання 29.04.2019.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.03.2013.
Під час утримання в «Дніпропетровській установі виконання покарання» характеризувався незадовільно чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Заохочень не мав. Стягнення погашені в установленому законом порядку.
З 10.09.2015 відбуває покарання в Державній установі «Кременчуцька виправна колонія №69».
Згідно характеристики засудженого, наданої начальком відділення№12 соціально-психологічної служби ДУ «Кременчуцька ВК №69» ОСОБА_9 , погодженої виконуючим обов`язків заступника начальника державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 , затвердженої начальником Державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» ОСОБА_11 від 15.08.2018, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується добре, за допущені порушення три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, але в результаті проведеної індивідуально-виховної роботи засуджений змінив свою поведінку та зробив для себе належні висновки, як наслідок стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку, має чотири заохочення. По відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги. Ззовні охайний, спальне місце тримає в чистоті. Працевлаштований на виробництві установи. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Злодійських традицій не підтримує, до ради колективу засуджених ставиться посередньо. Стан здоров`я засудженого задовільний, за характером мовчазний, спокійний, на контакт іде легко. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування, отримує посилки, передачі. Бере участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Вину свою визнає.
11.04.2016 рішенням комісії Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.ст.100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.
1.07.2016 рішенням комісії Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
16.03.2017 рішенням комісії Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.
Як встановлено за час відбування покарання ОСОБА_7 мав 7 стягнень, які були погашені та зняті та три подяки, а саме : 23.09.2018 за сумлінну поведінку та ставлення до праці; 15.01.2018 та 23.04.2018 за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. 24.06.2017 зняття раніше накладеного стягнення від 9.12.2016 за сумлінну поведінку та ставлення до праці .
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_7 , суд першої інстанції всебічно врахував дані про поведінку і ставлення до праці ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, які наведені вище.

Також, колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_7 закінчив навчання в КНЦ №69 за спеціальністю маляр-штукатур, що є його правом, відповідно до ст. 107 КВК України та має намір у разі умовно кострового звільнення від відбування покарання допомагати батькам та цивільній дружині з трьома дітьми, з 5.01.2018 працює на швейній дільниці №1, але само по собі на правильність прийнятого судом рішення це не впливає (а.о.с. 146)
Більше того слід зазначити, що засуджений відбуває покарання з 20.03.2013, безпосередньо відбуває покарання в Державній установі «Кременчуцька виправна колонія №69» з 10.09.2015, де засуджений почав працювати перед настанням строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Щодо доводів ОСОБА_7 , що суд першої інстанції порушив його право на захист, так як не призначив захисника, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів судового провадження ОСОБА_7 не заявляв клопотання про призначення йому захисника.

З огляду на те, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення за весь час відбування покарання, а не за час який передує звільненню, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно - дострокового звільнення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 з доповненнями задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376,405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28.08.2018 щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4