Номер провадження: 11-кп/813/633/19
Номер справи місцевого суду: 504/3503/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 року, по кримінальному провадженню №0001170 від 31.07.2018 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою районного суду від 10.12.2018 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001170 від 31.07.2018 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення роль кожного з обвинувачених не визначена, тобто не відображено, хто саме застосував до потерпілого фізичну силу, в чому відобразилася дані дії, що на думку суду свідчить про неможливість роз`яснення судом висунутого обвинувачення кожній з вказаних осіб, від якого сторона захисту повинна здійснювати захист у суді, оскільки деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду справи. Крім того, підставою для повернення обвинувального акту стало те, що виклад фактичних обставин містить посилання на докази, зокрема висновок судової медичної експертизи, який є в розпорядженні сторони обвинувачення, що до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриває сутність вказаного доказу, який може бути наданий стороною обвинувачення під час судового розгляду справи по суті, що на думку колегії суддів є неприпустимим та суперечить вимогам ч.4 ст.291 КПК України, що перешкоджає призначенню обвинувального акту до судового розгляду.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали та просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а зазначені в ухвалі доводи щодо існування недоліків обвинувального акту не є підставою для повернення обвинувального акту.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника ОСОБА_12 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора; захисника ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які погодилися з позицією своїх захисників; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0001170 від 31.07.2018 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, він фактично відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. За таких обставин твердження районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ст.291 КПК України, із посиланням на неконкретність обвинувачення, є безпідставними. Відповідно до змісту обвинувального акта в ньому зазначені час, місце та мотиви вчинення злочину, а також описана спільність дій обвинувачених за попередньою змовою. Той факт, що незважаючи на відсутність в правовій кваліфікації дії обвинувачених, які зазначена в обвинувальному акті, кваліфікуючої ознаки «застосування насильства», у викладі фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення є посилання на застосування обвинуваченими під час скоєння злочину відносно потерпілого насильства, не свідчить на неконкретність обвинувачення, оскільки ці обставини не свідчать про порушення прав обвинувачених на захист.

Більш того, як заявили у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вони повністю розуміють в чому вони обвинувачуються, та висунуте їм обвинувачення не є для них незрозумілим, або таким, від якого вони не мають змоги захищатись.
Безпідставними також є посилання суду в оскаржуваній ухвалі на невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимогам ч.4 ст.291 КПК Україниз мотивів зазначенням в обвинувальному акті доказів у кримінальному провадженні, зокрема висновку судової медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_13 .
Такий висновок суду не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки згідно обвинувального акта завдання тілесних ушкоджень потерпілому не інкримінується в провину обвинуваченим, як кваліфікуюча ознака ч.3 ст.187 КК України, а той факт, що виклад фактичних обставин містить посилання на висновок судової медичної експертизи тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_13 , без зазначення його реквізитів, не є підставою для повернення обвинувального акту.
Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта №0001170 від 31.07.2018 року вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, а повернення його прокурору для усунення недоліків безпідставним.
З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акт у прокурору підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 314 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор подав клопотання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисники та обвинувачені заперечували проти задоволення клопотань. При цьому, захисники зазначили про те, що оскаржуваною ухвалою районного суду кожному з обвинувачених був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 07 лютого 2019 року. За таких умов, на думку сторони захисту, ініціювання прокурором застосування запобіжного заходу в межах дії попередньої ухвали про обрання такого запобіжного заходу, є незаконним.

Вирішуючи клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 про застосування апеляційним судом до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Оскаржуваною ухвалою районного суду, якою обвинувальний акт повернутий прокурору вирішено питання про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21УДПтСУ в Одеській області до 07.02.2019 року включно. За таких обставин, з урахуванням того, що відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07.02.2019 року, клопотання прокурора є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001170 від 31.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК Україниповернутий прокурору, для усунення недоліків скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4