Справа № 635/7220/18
Провадження № 1-кп/635/554/2019
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2019 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому розгляді у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 09.12.2014, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України;

за участю:

сторони обвинувачення:

прокурора - ОСОБА_4 ,

сторони захисту:

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_3 висунуто некоректне обвинувачення, адже органом досудового розслідування грубо порушено вимоги статті 91 та 291 КПК України щодо формулювання обвинувачення, а саме опису події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, підтримав клопотання адвоката ОСОБА_5 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення прокурору не має, наполягав на призначенні кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, при вирішенні клопотання адвоката ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого,прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акту додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ, який оформлює результати досудового розслідування. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного та юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Насамперед вказані вимоги пов`язані зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та іншіобставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання згідно процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Крім того, варто звернути увагу, що в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наведено вичерпний перелік підстав, з яких суд має право повернути обвинувальний акт, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України, а саме: у випадках, якщо він містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є повне та неупереджене розслідування і судовий розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З огляду на вищевикладені положення, суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.
Поняття «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення.
Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Обвинувальний акт містить виклад обставин, якими обґрунтовується обвинувачення ОСОБА_3 , та які прокурор вважає встановленими, а саме: «що у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, шляхом необґрунтованого завищення вартості виконаних робіт за рахунок завищення об`ємів виконаних робіт; «вказаними грошовими коштами ОСОБА_3 , для прикриття своїх протиправних злочинних дій розпорядився, перерахувавши їх на банківський рахунок ТОВ «Трубоснаб Україна» у вигляді оплати за матеріали для виконання умов вищевказаного договору, а самими матеріалами заволодів та звернув їх на свою користь»; «Так, ОСОБА_3 , … маючи намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем та службове підроблення, діючи умисно, з метою послідуючого заволодіння бюджетними коштами по договору підряду № 126 від 17.07.2012 року між КП «ВІНсантехнік» та Пісочинською селищною радою...»; «в подальшому ОСОБА_3 , надав акти приймання виконаних будівельних робіт,…в яких містились завідомо недостовірності, що надало можливість ОСОБА_3 протиправно заволодіти частиною бюджетних коштів за виконання ремонтних робіт, які останній звернув у свою користь і розпорядився ними за власним розсудом»; «вказаними грошовими коштами ОСОБА_3 , для прикриття своїх протиправних дій розпорядився, перерахувавши їх на банківських рахунок ТОВ «Трубоснаб України» у вигляді оплати за матеріали для виконання умов вищевказаного договору, а самими матеріалами заволодів та звернув їх на свою користь».

Суд погоджується з доводами захисника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 , щодо того, що формулювання обвинувачення ОСОБА_3 , а саме, опис події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), викладено з порушенням вимог статей 91, 291 КПК України.
При аналізі змісту обвинувального акту, судом встановлено, що формулювання обвинувачення ОСОБА_3 не містить ані часу вчинення ОСОБА_3 діянь, ані місця їх вчинення, ані способу їх вчинення, які є елементами складу злочину, а тому, підлягають обов`язковому зазначенню під час формулювання обвинувачення.
Зокрема, з обвинувального акту чітко не вбачається чим саме: грошовими коштами чи матеріалами заволодів ОСОБА_3 , яким чином він перераховував грошові кошти для прикриття своїх діянь (від власного імені, або з рахунків підприємства, в якій кількості); якщо матеріали ОСОБА_3 звертав на свою користь, то які саме матеріали, в якій кількості, яка вартість вказаних матеріалів.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 заволодів частиною бюджетних коштів, однак, не зазначено, якою саме частиною, в якій кількості, крім того, не зазначено і спосіб заволодіння вказаними коштами (шляхом особистого зняття з рахунків підприємства, шляхом перерахування на будь-які рахунки інших осіб або підприємств, іншим чином).
Не містить обвинувальний акт жодних обставин, яким чином ОСОБА_3 розпорядився матеріалами, які як зазначено в обвинувальному акті незаконно звернув на свою користь (особисто реалізував, передав іншій особі за винагороду, іншим чином використав для себе або інших осіб).
З аналізу обвинувального акту судом встановлено, що він містить лише обставини, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію, проте прокурором не викладено в обвинувальному акті повне та обґрунтоване формулювання обвинувачення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення є різними частинами обвинувального акту, які повинні зазначатись в обвинувальному акті окремо.
Отже, суд приходить до висновку, що такий обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії) більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки, саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явлення його обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Також, слід врахувати, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Вищезазначені твердження знайшли своє відображення в ухвалі Апеляційного суду Херсонської області від 05.08.2015 у справі №11-кп/791/676/15, в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2015 у справі 11-кп/790/1470/15.

Крім того, в обвинувальному акті вказано, що витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи будуть відомі після її проведення.

Суд приходить до висновку, що вказане твердження прокурора є порушенням вимог КПК України, з огляду на той факт, що у відповідності до п. 8 ч. 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема, розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).

У відповідності до реєстру матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні було призначено судову будівельно-технічну експертизу на підставі постанови прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 від 28.08.2018, однак, обвинувальний акт не містить розмір витрат на залучення експертів.

Твердження прокурора про те, що на даний час експертиза триває, а розмір витрат буде відомий після її закінчення, а висновки будуть долучені до матеріалів справи під час судового розгляду суд не може приймати до уваги, з огляду на той факт, що у відповідності до ч. 8 статті 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитись після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу.

Крім, того вимогами п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України встановлено, що при визначенні розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю заподіяної кримінальним правопорушенням слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта про проведення експертизи, що фактично не дотримано.

Натомість, вказана експертиза у вказаному кримінальному провадженні не проведена, а розмір матеріальної шкоди, визначений в обвинувальному акті жодним чином не обґрунтований.

Відсутність експертної оцінки завданої шкоди, є обов`язковою і не потребує подальшого обговорення, оскільки, саме експерт повинен визначити суму завданої шкоди довкіллю, що зроблено досудовим розслідуванням не було.

З огляду на вищевказані обставини, суд вважає, що вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню ще з тих підстав, що в ньому не зазначено розмір витрат на залучення експертів.

Вказані недоліки обвинувального акту можуть негативно вплинути на ефективність захисту обвинуваченого і реалізацію цього процесуального права, що в будь-якому випадку призводить до порушення розумних строків судового розгляду, що гарантується нормами ст.ст. 17, 20, 28 КПК України.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.
З огляду наведеного, суд вважає, що в обвинувальному акті відсутнє конкретне за змістом обвинувачення, а формулювання обвинувачення порушує право на захист обвинуваченого, не дає можливості визначити межі судового розгляду, а тому, аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний прокурору.

Керуючись ст.ст. 314 - 317 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт, затверджений прокурором 27 вересня 2018 року в кримінальному провадженні № 0000047 від 09 грудня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у семиденний строк з моменту її оголошення в Харківський апеляційний суд через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1