Дата документу 23.01.2019 Справа № 318/2055/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/615/19
Єдиний унікальний № 318/2055/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно в режимі відеоконференції, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 , представника Кам`янсько-Дніпровської МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор зазначену ухвалу вважає незаконно та необґрунтованою. Засуджений ОСОБА_6 фактично з місця позбавлення волі звільнився 14.06.2017 року, що вказує на те, що на день винесення ухвали Кам`янсько-Дніпровським районним судом відсутні підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбутті додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, згідно резолютивної частини ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 26.11.2018 року «подання Кам`янсько-Дніпровського МРВ пробації Південо-Східного МРУ ВКПП МЮ - задоволено», проте жодної фрази про результати розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 .

З мотивувальної части ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 26.11.2018 вбачається, що питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами судом не розглядалось та не вивчалось.

Вважає, що ухвала суду істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону. Просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, захисника та засудженого, які вважали судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Енергодарсього міського суду Запорізької області від 27.02.2015 року ОСОБА_6 , засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років п/в з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Інспектор вважає, що засуджений довів своє виправлення, відбув половину строку покарання у зв`язку з чим просила звільнити його від покарання. Також, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням звільнити його від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання, вказав, що обставини, які були вивчені судом, свідчать про достатній рівень правослухняності засудженого під час відбування покарання та необхідності звільнити його умовно-достроково від покарання, а щодо наявності як формально юридичних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 , від відбування додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, так і наявності оціночних підстав, є підстави для задоволення клопотання засудженого в даній частині.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Із роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» , особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.02.2015 року був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. 06.06.2017 року ухвалою Полтавського районного суду на підставі ст. 82 КК України засудженому ОСОБА_6 невідбута частина покарання була замінена більш м`яким покаранням в вигляді виправних робіт на строк 2 роки з утриманням 20 % заробітної плати в прибуток держави з залишенням додаткової міри покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В порушення вимог ч. 5 ст. 82 КК України та роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заступник начальника Кам`янсько-Дніпровського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , не від покарання у виді виправних робіт, а від покарання у виді позбавлення волі, яке вже ухвалою суду першої інстанції від 06.06.2017 року було замінено більш м`яким покаранням.
Суд першої інстанції, замість того, щоб на підставі п 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», повернути матеріали Кам`янсько-Дніпровській МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області для відповідного оформлення, сам допустив помилку і повторно умовно-достроковому звільнив засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів, не обговорюючи апеляційну скаргу прокурора по суті, вважає, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч. 1 ст. 412 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 26.11.2018 року відносно засудженого ОСОБА_6 , скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: