У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000055,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилався на те, що ухвалами слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.09.2018 накладено арешт на речові докази, власниками яких є ОСОБА_5 та інші особи, серед іншого зокрема:

1) дисконтні картки в кількості 19 штук;

2) банківська карта альфа страхування;

3) 2 банківські карти «Приватбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ;

4) розписка на ім`я ОСОБА_6 ;

5)закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 ;

6)свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 ;

7)свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_8 ;

8)сім мобільних телефонів марки «Нокія»;

9)Два мобільних телефони марки «Самсунг»;

10) Картонна папка в якій наявні різні документи, канцелярські файли в кількості одинадцять штук в яких наявні довіреності та різні документи;

Однак, від дня накладення арешту на майно, яке вилучено у ОСОБА_5 з житлового будинку та автомобіля ще 06.09.2018, досі не прийнято рішення про доцільність зберігання вказаних речових доказів з матеріалами кримінального провадження.

Конституція України вказує, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК України).

У зв`язку з тим, що орган досудового розслідування не вживає заходів щодо швидкого завершення досудового розслідування, є обґрунтовані підстави вважати, що потреба у подальшому застосуванні цього заходу - відпала.

Частиною 1 статті 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу,

Варто звернути увагу на те, що вилучені документи у ОСОБА_5 жодним чином не забезпечують заявлений цивільний позов та не можуть містити будь-які дані чи сліди вчинених злочинів.

Визнання органом досудового слідства вилученого майна речовим доказом не є обов`язковою умовою для накладання арешту на майно. При цьому, продовження арешту без врахування розумності, співрозмірності обмеження законних першочергових прав людини є повністю незаконним.

Так, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення під час скасування арешту майна слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціював таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Заслуговує на увагу той факт, що все наведене у клопотанні майно не мас жодного відношення до предмету доказування у кримінальному провадженні, в рамках якого вони були вилучені і заарештовані та є речами загального використання. Інформації про те, що відносно цих речей було внесено відомості до ЄРДР органом досудового розслідування відсутня, а їх вилучення можна розцінювати як порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 32 і 33 Конституції України.

А тому вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування у даному провадженні, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування, 3 врахуванням часу, упродовж якого це майно вилучено та заарештовано і тих дій, які щодо цього майна повинен був вчинити орган досудового розслідування, якби таке майно як докази мало відношення до провадження.

За таких обставин, арешт на перелічене двома абзацами вище майно підлягає скасуванню.

Поряд з цим, відсутні у слідства відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 мають причетність до інкримінованого ОСОБА_5 злочинів. При цьому, вони є законними власниками вилученого у останнього та в подальшому заарештованого майна.

Документи, які підтверджують факт належності ОСОБА_5 вилученого майна (речових доказів - документів) знаходяться в матеріалах кримінального провадження та в самих документах, виданих на його ім`я.

Кримінальне провадження №0000347, в межах якого вилучено та накладено арешт на майно, об`єднано до провадження № 0000055.

Вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу, а тому просить клопотання задоволити та скасувати арешт накладений ухвалами слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.09.2018 року.

ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту заперечив, оскільки на даний час досудове розслідування триває. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, за які передбачено також і конфіскація майна. Речі, на які накладено слідчим суддею арешт є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому подане клопотання є передчсним та таким, що до задоволення не підлягає.

Заслухавши заявника та слідчого, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так з матеріалів клопотання вбачається, що Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року по справі № 344/14051/18, провадження № 1-кс/344/6545/18 накладено арешт на речовий доказ - автомобіль марки «RANGE ROVER» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , предмет ззовні схожий на пістолет із патронами в кількості чотирьох штук, чотирнадцять патронів із гумовим наконечником, три мобільні телефони марки «iphone», сумка синього кольору, грошові кошти номіналом 100 (сто) купюр по 100 (сто) доларів США, 7 (сім) купюр по сто доларів США, 6 (шість) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США, 23 (двадцять три) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США, дві купюри номіналом 20 (двадцять) доларів США, одна купюра номіналом 10 доларів США, 27 (двадцять сім) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) євро, 13 (тринадцять) купюр номіналом по 100 (сто) євро, одна купюра номіналом 500 (п`ятсот євро), дві купюри номіналом по 10 (десять) євро, одна купюра номіналом 5 (п`ять) євро, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «RANGE ROVER» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , дисконтні картки в кількості дев`ятнадцять штук, банківська картка альфа страхування, банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_1 , банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_2 , карта на якій наявний надпис «INTERNATIONAL POLICE» журнал «Вісник МТТА» на ім`я ОСОБА_5 серія НОМЕР_4 дійсна до 30.07.2019, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , аркуш паперу на якому наявний надпис «витрати з лютого 2014 р.», дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_5 , розписки в кількості 60 (шістдесят) штук на різні прізвища, свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 , світлокопії документів в кількості дев`ять аркушів, аркуш паперу із даними на ОСОБА_10 , ОСОБА_11 із зазначенням дати народження, серії та номера паспорта, лист на ім`я ФОП ОСОБА_12 , п`ять аркушів паперу із особистими розрахунками ОСОБА_5 , поліетиленовий пакет із речовиною невідомого походження, поліетиленовий пакет в якому наявний хрестик із зазначенням «Для Михайла», кулончик із зображенням Ісуса Христа, дві монети по п`ять копійок, дві монети по десять копійок, одна монета двадцять п`ять копійок, нитка червоного кольору, кобура чорного кольору, три флешки чорного кольору, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 та розписка на вказане прізвище, копія розписок на трьох аркушах.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року по справі № 344/14053/18, провадження № 1-кс/344/6547/18 накладено арешт на речові докази, а саме: на дві скрейч карти мобільних операторів «МТС» та «Київстар», два свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, три картонні коробки від мобільних телефонів марки «Нокіа», дві картонні коробки від мобільних телефонів марки «Самсунг», три картонні коробки від мобільних телефонів марки «Айфон», сім мобільних телефонів марки «Нокіа», два мобільних телефони марки «Самсунг», картонна папка в якій наявні різні документи, канцелярські файли в кількості одинадцять штук в яких наявні довіреності та різні документи, предмет схожий на гвинтівку марки TARGET, предмет схожий на автомат марки «Форт-201», два предмети схожі на рожкові магазини для набоїв, предмети схожі на набої в кількості тридцять вісім штук, картонна коробка яка упакована в поліетиленовий прозорий пакет в якій наявні предмети схожі на набої в кількості двадцять штук, дозвіл на мисливську гладко ствольну зброю серія НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , дозвіл на мисливську нарізну зброю серія № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , з метою збереження речових доказів та проведення відповідних судових експертиз.

Метою ж накладення арешту на майно було забезпечення збереження речових доказів, а також настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Отже в судовому засіданні поза розумним сумнівом встановлено, що арешт на вказане вище майно накладено обґрунтовано, оскільки такий відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, та те, що ОСОБА_3 не доведено, що арешт на майно накладено відповідно до ухвал слідчого судді від 10.09.2018 року необґрунтовано і в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, вважаю клопотання про скасування арешту майна передчасним, правових підстав для задоволення якого немає.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000055 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1