ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/8/18 Справа № 175/1545/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001376 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Велика Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування цього кримінального провадження прокурором 13.04.2018 року подано позовну заяву в інтересах держави в особі Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_8 щодо відшкодування шкоди в розмірі 172 734,93 грн., завданої злочинними діями останнього.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальне правопорушення, склад якого передбачено ст.191 КПК України, не вважається справою приватного обвинувачення, з підстав того, що шкода злочинними діями завдана державним інтересам.
У зв`язку з цим, в обвинувальному акті в графі потерпіла особа не зазначено Любимівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області, а на підтвердження порушених інтересів держави до обвинувального акту долучено позовну заяву.
Також вказує на те, що твердження суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не сформульовано обвинувачення щодо ОСОБА_8 є помилковим, оскільки обвинувачення сформульовано з додержанням всіх вимог матеріального законодавства - зазначено всі елементи складу кожного зі злочинів (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона).
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що зі змісту обвинувального акту слідує, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 заволодів чужим майном - грошовими коштами місцевого бюджету територіальної громади с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області на загальну суму 105279,26 грн., розпорядником яких є Любимівська сільська рада, однак обвинувальний акт і реєстр взагалі не містять відомості щодо потерпілого, що є суттєвою помилкою, оскільки впливає на з`ясування суті і обсягу обвинувачення, при тому, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КПК України, мають матеріальний склад.
Крім того, пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення не відповідає вимогам ст.20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскільки слідчим при складанні обвинувального акту та прокурором при його затвердженні не дотримано вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що виключає можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно із якою визначаються вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину.
Відповідно до положень п. 5 ч 2 ст. 291 КПК України та правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.11.2016 року у справі № 5-328-кс 16 обвинувальний акт має містити обов`язкові три складові: фактичні обставини кримінального правопорушення; правову кваліфікацію (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); формулювання обвинувачення.
Відповідно до положень п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Так, в ході апеляційного перегляду встановлено, що обвинувальний акт містить посилання на те, що ОСОБА_8 заволодів чужим майном - грошовими коштами місцевого бюджету територіальної громади с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області на загальну суму 172734,93 грн., розпорядником яких є Любимівська сільська рада.
При цьому, судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що відповідно до ст. 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів, та який наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення, а тому єдиним органом, який має право представляти інтереси територіальної громади с. Любимівка є Любимівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області.
Однак ні обвинувальний акт, ні реєстр матеріалів досудового розслідування взагалі не містять відомості щодо потерпілого, що свідчить про недотримання вимог ст. 291 КПК України, що на думку колегії суддів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
З урахуванням наведеного вище, оскільки встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та враховуючи, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, таким як презумпція невинуватості та забезпечення права на захист, підстав для зміни чи скасування ухвали суду відповідно до положень ст.409 КПК України не встановлено, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог за апеляційною скаргою прокурора та залишення ухвали суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4