Справа № 298/1653/18
Номер провадження 1-кс/298/460/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , начальника СВ Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника СВ Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000296 від 11 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

начальник СВ Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за №0000296 від 11 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . Клопотання мотивує тим, що у період часу із липня 2018 року по 17 жовтня 2018 року, з метою подальшого потрапляння на територію Євросоюзу з уникненням від прикордонного контролю, четверо громадян Республіки Бангладеш ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Сілет, Бангладеш, Ripon Nath, ІНФОРМАЦІЯ_3 , м. Сілет, Бангладеш, Hussain Md. Muhaimin, ІНФОРМАЦІЯ_4 , м. Сілет, Бангладеш та Istiak Ahamad, ІНФОРМАЦІЯ_5 , м. Сілет, Бангладеш, в законному порядку прибули на територію України, а саме в м. Київ. В м. Києві, в аеропорту їх зустріла невстановлена слідством особа, яка жестами наказала сідати в автомобіль, який довіз їх до невстановленого слідством будинку в м. Київ, де останні проживали на протязі 15-ти днів. В подальшому вище вказані громадяни Республіки Бангладеш у невстановлений слідством час 17 жовтня 2018 року, за сприянням невстановленої досудовим розслідуванням особи прибули до одного із невстановлених слідством будинків в м. Києві, де стали очікувати на автомобіль, яким мали бути доставлені за домовленістю із невстановленою слідством особою. У подальшому 17 жовтня 2018 року вказаних громадян забрав на автомобілі «Шевроле Лачетті», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , для подальшого перевезення із м. Києва до с. Біласовиця, Воловецького району Закарпатської області громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який працює водієм таксі і не був обізнаний про злочинні наміри невстановлених осіб щодо незаконного переправлення вказаних громадян Республіки Бангладеш через державний кордон. Після перевезення та доставки чотирьох громадян Республіки Бангладеш ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Сілет, Бангладеш, Ripon Nath, ІНФОРМАЦІЯ_3 , м. Сілет, Бангладеш, Hussain Md. Muhaimin, ІНФОРМАЦІЯ_4 , м. Сілет, Бангладеш та Istiak Ahamad, ІНФОРМАЦІЯ_5 , м. Сілет, Бангладеш, 17 жовтня 2018 року близько 09.00 години, до с. Біласовиця, Воловецького району, Закарпатської області, їх зустріли невстановлені особи, які за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи незаконність своїх дій, організували їх переміщення та перемістили до території Великоберезнянського району Закарпатської області, яка межує із кордоном Словацької та Польської Республік, для подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон до країн Євросоюзу з уникненням від прикордонного та митного контролю, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. В обов`язки ОСОБА_5 , як учасника групи осіб, входило таємне отримання, в наперед обумовленому місці між селами Забрідь Сіль Великоберезнянського району, чотирьох громадян Республіки Бангладеш від ОСОБА_11 та на транспортному засобі марки «FORD MONDEO WAGON», державний номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_2 , подальше перевезення їх до наперед обумовленого місця біля с. Княгиня Великоберезнянського району, та незаконне переправлення через державний кордон України. Так, на виконання злочинних домовленостей ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_10 , 17 жовтня 2018 року близько 13.30 години прибув до наперед обумовленого між учасниками групи місця в ділянці дороги поза населеними пунктами, на відстані близько 250 метрів від с. Сіль, Великоберезнянського району, Закарпатської області, де став очікувати на прибуття невстановлених осіб спільників, які приблизно у вказаний час приїхали на автомобілі марки «Альфа Ромео», разом із 4-ма нелегальними мігрантами, громадянами республіки Бангладеш, з метою контролю пересадки громадян Бангладешу із автомобіля марки «Альфа Ромео» в автомобіль марки «Volksvagen Passat», сірого кольору, д.н.з. Словацької Республіки НОМЕР_3 , за кермом якого перебував ОСОБА_11 . При зупинці та зустрічі, учасники групи, тобто, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказівками та порадами наказали нелегальним мігрантам швидко переміститись із автомобіля марки «Альфа Ромео» до салону належного ОСОБА_11 автомобіля марки «Volksvagen Passat», сірого кольору, д.н.з. Словацької Республіки НОМЕР_3 , що останні і зробили. У відповідності до виконання злочинних домовленостей ОСОБА_11 , отримавши 4-ох нелегальних мігрантів громадян республіки Бангладеш, з метою їх незаконного переправлення через ДКУ, мав, у супроводі ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , перевезти до с. Княгиня, Великоберезнянського району, Закарпатської області, однак, після пересадки до його автомобіля вказаних осіб, ОСОБА_11 та іноземці були затримані працівниками поліції, а ОСОБА_5 та ОСОБА_10 зникли у невідомому напрямку. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, із середньою освітою, раніше не судимий. 20 листопада 2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, порадами, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, а саме повідомлення про підозру вручено його батькові ОСОБА_12 , у зв`язку з відсутністю ОСОБА_5 за місцем свого проживання. Обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України підтверджується - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.09.2018 року, протоколами огляду місця події від 17.10.2018 року, постановою про визнання речовим доказом від 18.10.2018 року, протоколами допитів свідків осіб республіки Бангладеш від 17 жовтня 2018 року, протоколами впізнанні особи ОСОБА_5 особами республіки Бангладеш від 18.10.2018 року. Згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за який законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 7 років. Необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам вчинення ОСОБА_5 спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт не будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із запобіжним заходом триманням під вартою. Вказані ризики доводяться наступним: ризики щодо спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтовуються тим, що підозрюваний ОСОБА_5 в момент вчинення злочину при вищезазначених обставинах, зник з місця вчинення злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, при цьому усвідомлює тяжкість кримінального покарання за вчинений злочин у вигляді позбавлення волі, а тому може переховуватися від органів досудового слідства та суду; ризики щодо вчинення нового злочину, оскільки ОСОБА_5 не працевлаштований, не одружений; ризики щодо спроб виїзду та переховування від органів досудового розслідування та суду за кордоном обґрунтовуються тим, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований та проживає в прикордонному районі із іншою державою. Крім цього, аналіз особистості ОСОБА_5 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки стосовно підозрюваного, так як такі ним дотримані не будуть, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому начальник СВ просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , проти заявленого клопотання заперечили і просили обрати менш суворий запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний час, так як вважають, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити нормальну процесуальну поведінку підозрюваного (обвинуваченого), як під час досудового слідства, так і під час розгляду справи у суді.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно статті 5 п.1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що обов`язок обґрунтування підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лежить саме на прокуророві й не може бути лише формальним посиланням на це, без надання слідчому судді достатніх доказів про необхідність обрання саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2018 року матеріали досудового розслідування за вищевказаним фактом були внесені до ЄРДР за №0000296 (а. с. 6, 7).

Разом з цим, встановлено, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 20 листопада 2018 року підозрюваному ОСОБА_5 вручено не було, а лише отримано для передачі такому його батьком ОСОБА_12 (а. с. 8-12).

Як убачається з внесеного органом досудового розслідування клопотання та приєднаних до нього копій матеріалів, то такі не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою. Наведені у клопотанні доводи про те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити новий злочин; здійснити спробу виїзду та переховування від органів досудового розслідування та суду за кордоном, оскільки такий зареєстрований та проживає в прикордонному районі, ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому не можуть слугувати достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 і дані про його особу, а саме те, що він є молодим за віком, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий.

Тому, з урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що одна тільки тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не є достатньою підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, на переконання слідчого судді, у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищезазначеного існує незначний ступінь ризику з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак такому ризику може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є таким суворим.

Адекватним та ефективним механізмом з огляду на положення ст. ст. 177, 179 КПК України у цій справі, на думку слідчого судді, буде запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні клопотання начальника СВ Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло, в якому він проживає та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год.

Ухвалу для організації виконання направити начальнику Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Дата закінчення дії даної ухвали 28 лютого 2019 року (включно).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

У відповідності до ч.5 ст.194 покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 письмово під розпис, що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 направити слідчому, який здійснює розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1