ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1088/19 Справа № 192/2453/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду області у складі:
головуючого судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року про відмову в задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбудування покарання щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, який на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, раніше судимого: 11 серпня 2016 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_7 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, та на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання адміністрації виправної колонії та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Вважає, що суд не врахував факт того, що він працевлаштований, режиму утримання не допускав, переведений до дільниці соціальної реабілітації як такий, що стає на шлях виправлення, має 5 заохочень за зразкову поведінку та зразкового ставлення до праці. Вину свою в скоєнні злочину визнав, щиро розкаявся.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги засудженого задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Засуджений ОСОБА_7 в СВК-21знаходиться з 08 грудня 2016 року. На даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований на підприємстві установи до ТНВ.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 , в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 18.11.2016 року . За період перебування в УВП-4 м. Дніпро характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 08.12.2016 року. Був працевлаштований на підприємстві установи до дільниці РЗУ. До праці ставився сумлінно.
29.05.2018 року, на підставі ст. 101 КВК України, засуджений був переведений до дільниці соціальної реабілітації, як особа яка стає на шлях виправлення. Працевлаштований робочим підсобного господарства, до праці ставиться сумлінно.
За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений п`ять разів. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаюється..
24.11.2017 року комісією установи відмовлено в застосуванні зміни умов тримання відповідно статей 100, 101 КВК України як особі, що не стає на шлях виправлення. 01.06.2018року комісією установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до статті 82 КК України.
Але враховуючи, що раніше ОСОБА_7 вже був умовно-достроково звільнений від відбування покарання, та через певний період знов вчинив злочин, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги,
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4