Справа № 731/461/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/99/19
Категорія - ч.1 ст.366 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 10000092 від 05.09.2017, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

його адвоката ОСОБА_9

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та виправдано.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що будучи згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 3 о/с від 7 листопада 2015 року призначеним на посаду інспектора поліції Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області з присвоєнням спеціального звання лейтенант поліції та у подальшому будучи згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 8 грудня 2016 року № 242 о/с ОСОБА_7 призначеним на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, являвся працівником правоохоронного органу, у зв`язку з чим здійснював функції представника влади і таким чином згідно із ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.

Згідно ст.23 Закону України «Про національну поліцію», функціональних обов`язків інспектора та дільничного офіцера поліції сектору превенції Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_7 здійснював превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляв причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживав у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вивчав та аналізував оперативну обстановку на закріпленій за ним адміністративній дільниці, у випадках, передбачених законом, здійснював провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймав рішення про застосування адміністративних стягнень, у порядку встановленому законодавством, вів облік осіб, які підлягають профілактичному впливу, координував роботу групи реагування патрульної поліції щодо застосування превентивних заходів стосовно осіб, які схильні до вчинення правопорушень, та/або перебувають на профілактичних обліках.

Відповідно до розділу IV пункту 3 підпунктів 3.5.2, 3.5.3. Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України 19.12.2003 № 270/1560, дільничний інспектор повинен проводити із засудженими індивідуально-профілактичну роботу, спрямовану на виправлення та попередження учинення засудженими особами правопорушень та нових злочинів, щомісяця перевіряти поведінку та спосіб життя засуджених осіб за місцем проживання, про що до кінця кожного кварталу надавати письмову довідку до підрозділів інспекції щодо кожної засудженої особи окремо і обов`язково додавати до неї матеріали перевірок (пояснення засудженої особи, рапорти тощо), які долучаються до особових справ засуджених осіб.

Усупереч ст.23 Закону, розділу IV пункту 3 підпунктів 3.5.2, 3.5.3. Інструкції ОСОБА_7 з метою ухилення від виконання своїх функціональних обов`язків щодо здійснення упродовж третього кварталу, четвертого кварталу 2016 року, першого кварталу 2017 року індивідуально-профілактичної роботи із засудженим до одного року позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_10 , 20 квітня 1986, проведення щомісячних перевірок поведінки та способу життя, не з`являвся за місцем проживання засудженого ОСОБА_10 ( АДРЕСА_3 ) та вищевказані заходи не здійснював.

Так, ОСОБА_7 з метою ухилення від виконання своїх функціональних обов`язків умисно у точно невстановлений досудовим слідством час та місці склав завідомо неправдиві офіційні документи: довідку від 30.09.2016 року та рапорт від 30.09.2016 року про результати проведення профілактичної роботи та перевірку засудженого ОСОБА_10 за місцем проживання за третій квартал 2016 року, в які вніс завідомо неправдиву інформацію щодо проведення ним вищевказаних заходів та завірив вищевказані документи особистим підписом, а вказану довідку також і мокрою печаткою Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області.

У подальшому, усвідомлюючи, що вказані документи не відповідають дійсності ОСОБА_7 надав їх 10 жовтня 2016 року до Варвинського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (до 9 лютого 2017 року - Варвинський районний сектор кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області за адресою: вул. Шевченка, 37, смт. Варва Чернігівської області) для долучення їх до особової справи засудженого ОСОБА_7, чим спричинив шкоду державі, яка виразилася у підриві авторитету органів Національної поліції України, як суб`єкта, на якого покладено здійснення визначених законодавством повноважень щодо превентивної та профілактичної діяльності із засудженими.

ОСОБА_7 , діючи умисно з метою ухилення від виконання своїх функціональних обов`язків, у точно невстановлений досудовим слідством час та місці повторно склав завідомо неправдиві офіційні документи: довідку від 02.01.2017 року та рапорт від 03.01.2017 року про результати проведення профілактичної роботи та перевірку засудженого ОСОБА_10 за місцем проживання за четвертий квартал 2016 року, в які вніс завідомо неправдиву інформацію щодо проведення ним вищевказаних заходів та завірив вищевказані документи особистим підписом, мокрою печаткою Варвинського ВП Прилуцького ГУНП в Чернігівській області.

У подальшому, усвідомлюючи, що вказані документи не відповідають дійсності ОСОБА_7 надав їх 05.01.2017 року до Варвинського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (до 9 лютого 2017 року - Варвинський районний сектор кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області) для долучення їх до особової справи засудженого ОСОБА_10 , чим спричинив шкоду державі, яка виразилася у підриві авторитету органів Національної поліції України, як суб`єкта, на якого покладено здійснення визначених законодавством повноважень щодо превентивної та профілактичної діяльності із засудженими.

ОСОБА_7 , діючи умисно з метою ухилення від виконання своїх функціональних обов`язків, у точно невстановлений досудовим слідством час та місці склав завідомо неправдиві офіційні документи: довідку від 30.03.2017 року та рапорт від 30.03.2017 року про результати проведення профілактичної роботи та перевірку засудженого ОСОБА_10 за місцем проживання за перший квартал 2017 року, в які вніс завідомо неправдиву інформацію щодо проведення ним вищевказаних заходів та завірив вищевказані документи особистим підписом.

У подальшому, усвідомлюючи, що вказані документи не відповідають дійсності ОСОБА_7 надав їх 17.04.2017 року до Варвинського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (до 9 лютого 2017 року - Варвинський районний сектор кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області) для приєднання їх до особової справи засудженого ОСОБА_10 чим спричинив шкоду державі, яка виразилася у підриві авторитету органів Національної поліції України, як суб`єкта, на якого покладено здійснення визначених законодавством повноважень щодо превентивної та профілактичної діяльності із засудженими.

За сукупністю скоєного вищезазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказав, що сторона обвинувачення не довела, що в діях обвинуваченого наявний склад злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

На думку суду, посилання в обвинувальному акті на п.п. 3.5.2, 3.5.3 п. 3 розділу IV Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України 19.12.2003 №270/1560, є некоректним, оскільки у зв`язку зі змінами внесеними до Кримінально-виконавчого кодексу України від 07.09.2016 зазначені пункти Інструкції суперечать ст.163 КВК України.

Крім того, на обвинуваченого не покладалися обов`язки будь-яким чином повідомляти Варвинський районний сектор з питань пробації про проведену ним профілактичну роботу з засудженим ОСОБА_10 як відповідно до ЗУ «Про пробацію» так і ч.2 ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Стороною обвинувачення не надано жодного доказу, про те, ким виконані відбитки печаток на документах вказаних в обвинувальному акті та не зазначено за якими критеріями визнано рапорти на ім`я начальника Варвинського відділення поліції та довідки про проведення індивідуальної профілактичної роботи з засудженим ОСОБА_10 офіційними документами.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Стягнути з обвинуваченого на користь держави 4851 грн. за проведення судово-почеркознавчої експертизи. Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що посилання суду на те, що п.п. 3.5.2, 3.5.3 п.3 розділу IV Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань» суперечать ст.163 КВК України є необґрунтованим, оскільки, відповідно до ч.2 ст.163 КВК України до соціально-виховної роботи із засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням, можуть залучатися працівники органів державної влади, якими являються працівники поліції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень. Враховуючи викладене та функціональні обов`язки ОСОБА_7 п.п. 3.5.2, 3.5.3 п. 3 розділу IV Інструкції не суперечать ст.163 КВК України, а тому і сам ОСОБА_7 мав здійснювати профілактичну роботу із засудженими до покарань не пов`язаних з позбавленням волі та складати відповідні довідки та рапорти, що він і робив (складав довідки та рапорти про проведення профілактичної роботи і направляв до сектору з питань пробації), що також, опосередковано підтверджується відмовою обвинуваченого надавати покази під час досудового розслідування та судового розгляду.

Зазначає, що довідки про проведення профілактичної роботи є офіційним документом, оскільки вони складені та посвідчені відповідною особою в межах своєї компетенції, несуть інформацію, яка має юридично значущий характер, оскільки інформація викладена у довідках та рапортах дільничного інспектора поліції в подальшому може використовуватись інспекторами сектору з питань пробації при внесенні подання до суду для скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого на відбування призначеного покарання та саме з інформації викладеної у довідках та рапортах про проведення профілактичної роботи, суд може дійти висновку про те, чи стала особа на шлях виправлення чи ні та підлягає направленню для відбування покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вказували на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого кримінального правопорушення, ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні фактичних обставин кримінального провадження в їх сукупності, перевірці зібраних у ході досудового слідства доказів та надання їм належної оцінки відповідно до вимог КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до чинного законодавства обов`язковою ознакою службового підроблення є його предмет офіційний документ. Для того, щоб той чи інший акт був визнаний документом та мав статус офіційного, він повинен відповідати певним ознакам, а саме: документ повинен містити певну інформацію, така інформація має бути зафіксована у тій чи іншій формі і мати певні реквізити, які передбачені законом чи іншим нормативним актом, інформація повинна бути зафіксована на відповідному носії з метою її зберігання, використання або розповсюдження, документ має бути складений, засвідчений, виданий чи розповсюджений службовою особою від імені державних органів, органів місцевого самоврядування, громадських організацій, а також підприємств, установ чи організацій.

Офіційним згідно зі ст.366 КК України є лише такий документ, що містить інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності.

Із досліджених судом рапортів та довідок, складених ОСОБА_7 вбачається, що вони носять виключно інформаційний характер про відвідування ОСОБА_7 за місцем проживання засудженого ОСОБА_10 та проведення з ним індивідуально-профілактичної роботи, тому недостовірна інформація, яка зазначена в рапортах та довідках про результати профілактичної роботи, не впливає на зміст фактів, які мають юридичне значення, суть і правильність прийняття відповідного рішення.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що зазначені рапорти не є офіційними документами, оскільки не відповідають визначенню поняття «офіційний документ», яке міститься в примітки до ст.358 КК України.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 будучи працівником правоохоронного органу, дільничним офіцером поліції, був уповноважений на здійснення профілактичної роботи із засудженими до покарань не пов`язаних з позбавленням волі та в зв`язку з цим складання і видання ним документів (рапортів) були здатні породити наслідки правового характеру є безпідставними. Оскільки, відповідно до встановленого ст.163 КВК України та ст.18 Закону України «Про пробацію» порядку, нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку покладається саме на уповноважений орган з питань пробації.

Зазначені норми закону узгоджуються з вимогами дослідженої судом функціональними обов`язками ОСОБА_7 (в частині, яка стосується обвинувачення), який будучи на посаді інспектора був вповноважений лише на надання рекомендацій щодо форм і методів профілактичної роботи, а згідно з функціональними обов`язками дільничного офіцера поліції сектору перевенції був вповноважений на здійснення превентивної діяльності та у порядку, встановленому законодавством, веденню обліку осіб, які підлягають профілактичному впливу тощо. Складання і видання рапортів або інших документів, які породжують наслідки правового характеру з цього приводу, в обов`язок, а ні інспектора, а ні дільничного офіцера поліції не ставиться.

Посилання в обвинувальному акті на п.п.3.5.2 3.5.3 п.3 розділу ІV «Інструкції про порядок виконання покарань не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб засуджених до таких покарань», затвердженої спільним наказом ДД ПВП України та МВС України є неприйнятними, оскільки не спростовують встановлених судом обставин та як правильно зазначив суд першої інстанції, суперечить наведеним вище у КВК України та Законі України «Про пробацію» вимогам.

Крім того, згідно п.п.2.2.9 чинної «Інструкції з діловодства в системі МВС України» рапорти є внутрішніми документами.

З урахуванням викладеного, є обґрунтованим висновок суду про те, що складення ОСОБА_7 рапортів та довідок, які містять завідомо неправдиву інформацію, не утворюють складу злочину, передбаченого ст.366 КК України, в зв`язку з чим є вірним рішення суду про виправдання ОСОБА_7 .

За фактом порушення законодавства України «Про національну поліцію» від 19 квітня 2018 року, було проведено службове розслідування, за результатом якої наказом ГУНП в Чернігівській області №126 від 20.06.2017 старший лейтенант поліції ОСОБА_7 дільничний офіцер поліції сектору превенції був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження.

Вирок суду першої інстанції постановлено відповідно до вимог кримінального процесуального права, а саме ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, належним чином обґрунтований на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України, у вироку наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3