Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/99/19
№ провадження 1-кп/541/96/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2019 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, утриманців не маючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, 10 грудня 2018 року близько 9 години, ОСОБА_4 , правомірно перебуваючи в Миргородській християнській громаді «Салім», яка розташована за адресою: м. Миргород, вул. Лікарняна, 1, в одному із приміщень помітив на столі мобільний телефон марки «Samsung» модель «GТ-І9300І» в корпусі білого кольору.

Далі ОСОБА_4 під дією раптово виниклого умислу, направленого на вчинення крадіжки мобільного телефону, а саме на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу викрав належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung» модель «GТ-І9300І» в корпусі білого кольору, вартістю 1350 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1350 гривень.

Органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

28 лютого 2019 року у даному кримінальному провадження між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентне 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

В поданій на затвердження суду угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 ч. 3 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Даний злочин згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ст. 474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 п.1 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п.2 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення, укладену 28 лютого 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000992.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Речовим доказом по справі мобільним телефоном «Samsung» модель «GТ-І9300І», що перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 дозволити потерпілому розпоряджатися на власний розсуд, як власністю.

Процесуальні витрати по справі в сумі 572 грн. (п`ятсот сімдесят дві гривні), які пов`язані із залученням експерта стягнути із ОСОБА_4 користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7