Справа №:755/1920/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000357 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, українки, громадянки України, офіційно не працюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 22.12.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 червня 2018 року.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій вказавши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, розгляд провадження не закінчено, дане кримінальне правопорушення вона вчинила на іспитовому строці, відносно неї на розгляді Дарницького районного суду м. Києва перебувають декілька обвинувальних актів, що вказує на її схильність до скоєння нових та продовження кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що тривалий час знаходиться під вартою, не має наміру переховуватися від суду, має постійне місце проживання у м. Києві, не буде перешкоджати встановленню істини в даному провадженні, впливати на свідків чи потерпілого, не буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, заміжня та має на утриманні малолітню дитину.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надані стороною захисту документи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, також передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Зокрема, враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, а також те, що інших достатніх та обґрунтованих підстав, прокурором не зазначено, а обвинувачена має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, має на утриманні неповнолітню дитину, зазначила про намір виправляти своє життя та стати на шлях виправлення, суд вважає, що на даний час є підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченій у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши її з-під варти в залі суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 201, 202, 331, 369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Вінниця, українці, громадянці України, офіційно не працюючій, заміжній, маючій на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши її з-під варти в залі суду та заборонивши їй залишати місце реєстрації і проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду з 21 години 30 хвилин до 07 години 00 хвилин, на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 12 серпня 2018 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , прокурору та направити до Державної установи «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя