Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3511/17
Провадження № 1-в/553/6/2019
У Х В А Л А
Іменем України

28.02.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві подання старшого інспектора Полтавського районного сектору Полтавського міськрайонного відділу з питань пробації Північно Схілного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В :
У червня 2018 року старший інспектор Полтавського районного сектору Полтавського міськрайонного відділу з питань пробації Північно Схілного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернулася до суду з клопотанням про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного засудженому вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2018 року за ч.1,2 ст. 190 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн..

В судовому засіданні інспектор органу з питань пробації подання підтримала.

Засуджений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, доказів існування поважних причин неявки до суду не надав. Судові повістки, направлені рекомендованими листами за відомою адресою проживання засудженого, повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення" за закінченням встановленого строку зберігання", ухвали суду про примусовий привід засудженого фактично залишились без виконання, згідно рапортів працівників поліції ОСОБА_4 за адресою, зазначеною у вироку суду, не проживає, встановити його місцезнаходження не виявилось можливим.

Заслухавши думку прокурора про відмову в задоволення подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн..

Вирок суду відносно ОСОБА_4 з 11.05.2018 року знаходиться на виконанні у Полтавському РВ філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Згідно ч. 3ст. 26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Засуджений ОСОБА_4 інспектором органу з питань пробації про необхідність сплати штрафу в розмірі 1020 грн. 00 коп., призначеного йому в якості покарання за вироком суду, в місячний строк з дня набрання вироком законної сили. Йому роз`яснювалось, що у випадку несплати штрафу покарання може бути замінене більш суворим у виді виправних робіт, громадських робіт або позбавлення волі.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 штраф визначений вироком суду у сумі 1020 грн. не сплатив.

У відповідності до ч.ч. 4, 5ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. У разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Під час розгляду даного клопотання судом були вжиті вичерпні заходи для забезпечення явки засудженого до суду.

Таким чином, враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 знаходиться на стадії виконання судового рішення, суд вважає, що при розгляді поданого прокурором клопотання про заміну призначеного ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на інше більш суворе, вжиті всі можливі вичерпні процесуальні заходи для забезпечення участі засудженого в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаними інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

В ч. 2 ст. 57 КК України визначено, що виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

При цьому, матеріали клопотання органу пробації про заміну покарання у виді штрафу на інше більш суворе покарання - громадські роботи, виправні роботи або позбавлення волі, а також матеріали кримінального провадження не містять будь-яких актуальних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_4 в теперішній час є осудною особою, якій може бути призначене покарання у виді громадських робіт чи виправних робіт, та що він не підпадає під дію ч. 3ст. 56, ч. 2 ст. 57 КК України, як і даних, що є підставою для розстрочки виплати штрафу. Зазначені відомості не були надані суду під час розгляду даного клопотання.

Крім того, за відсутності засудженого та неможливості забезпечення його явки, судом не може бути зясовано коло питань, передбачених ч. 3ст. 53 КК України, а саме причини несплати штрафу, наявність або відсутність підстав для розстрочки його виплати, а також вирішено питання про фактичне погіршення становища ОСОБА_4 ..

При цьому, за умови доведеності факту ухилення ОСОБА_4 від покарання у виді штрафу є підстави для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що подання органу пробації на теперішній час є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню, з урахуванням наявних в розпорядженні суду відомостей.

На підставі викладеного, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, керуючись ст. 53 КК України,ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
В задоволенні подання старшого інспектора Полтавського районного сектору Полтавського міськрайонного відділу з питань пробації Північно Схілного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських, виправних робіт стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1