Справа № 551/629/18
ВИРОК
Іменем України

10 травня 2019 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000095 від 04 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, не особу з інвалідністю І чи ІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні правопорушень, передбачених частинами 1, 2 і 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду умисних, корисливих злочинів за слідуючих обставин.

Епізод № 1

На початку грудня 2017 року, в денний час доби, перебуваючи у домогосподарстві, яке належить потерпілому ОСОБА_8 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами, таємно викрав металеві листи у кількості 12 ти штук, розмір кожного 1.5м х 1м, товщиною 3 мм, загальною вартістю 4 200 грн. 00 коп., металеві кути у кількості 4 - х штук, загальною довжиною 12 м і вартістю 540 грн. 00 коп., металеві прути у кількості 20 ти штук, довжиною 2 м кожний, діаметром 1 см, загальною вартістю 180 грн. 00 коп., металеві прути в кількості 20 - ти штук, довжиною 2 м кожний, діаметром 2 мм, загальною вартістю 280 грн. 00 коп., один алюмінієвий бідон, об`ємом 40 л, вартістю 400 грн. 00 коп., два алюмінієві бідони, об`ємом 20 л кожний, загальною вартістю 600 грн. 00 коп., два алюмінієві бідони, об`ємом 10 л кожний, загальною вартістю 500 грн. 00 коп., бензопилу марки « Hurricane PS 40 », вартістю 750 грн.00 коп., а всього майна на загальну суму 7 450 грн. 00 коп., яке реалізував невстановленій слідством особі.

Епізод № 2

У другій декаді грудня 2017 року, в денний час доби, перебуваючи у домогосподарстві потерпілого ОСОБА_8 , керуючись корисливими мотивами, таємно, повторно викрав дві бухти колючого дроту, довжина дроту в одному мотку 25м, загальною вартістю 300 грн. 00 коп., алюмінієву каструлю, ємністю 30 л, вартістю 90 грн. 00 коп., алюмінієву миску, ємністю 6 л, вартістю 90 грн. 00 коп., алюмінієву миску, ємністю 8 л, вартістю 65 грн. 00 коп., алюмінієвий чавун, ємністю 5 л, вартістю 100 грн. 00 коп., алюмінієвий чавун, ємністю 10 л, вартістю 190 грн. 00 коп., алюмінієву розкладушку, вартістю 300 грн. 00 коп., металевий візок, вартістю 200 грн. 00 коп., автомобільний акумулятор марки « Варта », вартістю 750 грн. 00 коп., чотири автомобільні металеві диски R 14, загальною вартістю 1 200 грн. 00 коп., чотири металеві покришки марки « Росава » R 14, 195 х 75, загальною вартістю 1 800 грн. 00 коп., зарядний пристрій « Дніпро М СВ 12 S », вартістю 600 грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 5 685 грн. 00 коп., яке реалізував невстановленій слідством особі.

Епізод № 3.

У кінці грудня 2017 року, в денний час доби, перебуваючи у зазначеному домогосподарстві, керуючись корисливими мотивами, таємно, повторно викрав водяний насос марки « Ворска », вартістю 725 грн. 00 коп., три водяні насоси марки « Ручеек », загальною вартістю 1 050 грн. 00 коп., металеву сітку довжиною 27 м, висотою 1.5 м, загальною вартістю 945 грн. 00 коп., металеву сітку, довжиною 20 м, висотою 1.5 м, вартістю 700 грн. 00 коп., металеву сітку, довжиною 10 м, висотою 1м, вартістю 450 грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 3 870 грн. 00 коп., яке реалізував невстановленій слідством особі.

Епізод № 4.

13 січня 2018 року, в денний час доби, перебуваючи у домогосподарстві потерпілого ОСОБА_8 , діючи з попередньою метою, таємно, повторно, викрав три газові балони, об`ємом 40 л кожний, загальною вартістю 900 грн. 00 коп., металеве односпальне ліжко, вартістю 350 грн. 00 коп., ручний підйомник, вартістю 180 грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 1 430 грн. 00 коп., яке реалізував невстановленій слідством особі.

Епізод № 5.

01 квітня 2018 року, в денний час, перебуваючи у приміщенні житлового будинку потерпілого ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_2 , з метою наживи, за допомогою ключа, відкрив сейф, з якого таємно, повторно викрав рушницю « ТОЗ 63 », вартістю 3 050 грн. 00 коп., яку в послідуючому продав ОСОБА_10 .

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні, інкримінованих йому, правопорушень визнав частково, беззаперечно визнавши фактичні обставини вчиненого, викладені в обвинувальному акт по першому - четвертому епізодах протиправних дій.

При цьому, суду пояснив, що за усною домовленістю з потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка мала місце наприкінці 2017 року, проживав у, належному останньому, житловому будинку, що по АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим мав безперешкодний доступ як до житлового будинку, так і господарських будівель.

З огляду на відсутність постійного джерела доходу, виник намір на крадіжку виробів з металу та інших речей домашнього вжитку, що належали потерпілим. Викрадене майно реалізовував невідомим йому особам.

Оскільки сейф, у якому зберігалася рушниця був незачинений, відтак він нею заволодів шляхом вільного доступу, тому в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака, як проникнення, відтак просив суд по епізоду № 5 перекваліфікувати його дії з ч. 3 на ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому справедливе покарання.

Пред`явлений до нього цивільний позов не визнав, вважаючи визначений у ньому розмір завданої матеріальної шкоди таким, що не відповідає дійсності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просила перекваліфікувати дії її підзахисного по п`ятому епізоду з ч. 3 на ч. 2 ст. 185 КК України та, зважаючи на щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому, просила призначити йому остаточне покарання з звільненням від відбування з випробуванням.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердили факт правомірності перебування обвинуваченого ОСОБА_5 з кінця 2017 року до квітня 2018 року у будинку АДРЕСА_2 . Протягом цього часу останній безоплатно проживав у їх домогосподарстві, тим самим мав здійснювати догляд за схоронністю, належного їм, майна. Відносини з ОСОБА_5 будувалися виключно на довірі. Приїхавши у квітні 2018 року до вказаного домогосподарства виявили крадіжку, належних їм, речей, які вони здобували протягом усього їх життя.

При цьому, потерпілий ОСОБА_8 категорично заперечив факт надання обвинуваченому дозволу на користування рушницею, яка постійно зберігалася у зачиненому сейфі у одній з кімнат будинку, у якій також знаходився й ключ від сховища. Оскільки обвинувачений мав безперешкодний доступ до житлового будинку, йому достовірно було відомо, де знаходиться ключ від сейфу.

Зважаючи на те, що діями обвинуваченого їм була завдана матеріальна шкода, просили цивільні позови задовольнити у повному обсязі.

Представник потерпілих - адвокат ОСОБА_9 вказував на наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову його підзахисних. При визначенні міри покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні, інкримінованих йому, кримінальних правопорушень за частинами 1 і 2 ст. 185 КК України визнав повністю та заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі не має, суд після роз`яснень йому, його захиснику, потерпілим, їх представнику та стороні обвинувачення положень і наслідків ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких кожен з них буде позбавлений права оскаржувати в апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, докази стосовно яких не досліджувалися, визнав за можливе обмежити судове слідство по справі по першому четвертому епізодах допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України / епізод № 1 /, як таємне викрадення чужого майна, так як останній на початку грудня 2017 року, у денний час, перебуваючи у домогосподарстві, яке належить потерпілому ОСОБА_8 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав, належне потерпілим, майно на загальну суму 7 450 грн. 00 коп. По другому, третьому та четвертому епізодах суд кваліфікує дії ОСОБА_5 , як таємне викрадення чужого майна, що вчинене повторно, оскільки останній у період часу з другої декади грудня 2017 року до початку січня 2018 року, у денний час, перебуваючи у зазначеному домогосподарстві, таємно, повторно викрав, належне потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , майно на загальну суму 12 415 грн. 00 коп.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 по епізоду № 5 у частині кваліфікації його дій за кваліфікуючою ознакою проникнення до сховища, його вина у вчиненому підтверджується наступними перевіреними у судовому засіданні доказами у їх сукупності та взаємозв`язку:

- показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , які вказували, що рушниця постійно перебувала у зачиненому сейфі, ключ від якого знаходився у одній з кімнат будинку;

- протоколом огляду місця події від 04 квітня 2018 року з фототаблицями до нього, предметом якого являється домогосподарство, що по АДРЕСА_2 , де у кімнаті житлового будинку при вході з правої сторони знаходиться сейф для рушниці, який на момент огляду відчинений;

- даними слідчого експерименту від 08 травня 2018 року, під час якого обвинувачений на місцевості, у обстановці, яка виключала будь який сторонній вплив на нього, добровільно, послідовно показав, де саме узяв ключ від сейфу, який помітив під час перебування у будинку, яким чином відчинив сейф та діставав з нього рушницю, яку в подальшому продав ОСОБА_10 за 550 грн. 00 коп.;

- заявою ОСОБА_10 про добровільну видачу рушниці марки « ТОЗ 63 », яку придбав у знайомого на ім`я « ОСОБА_12 »;

- поясненнями свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що ОСОБА_5 запропонував йому придбати мисливську рушницю, яка залишилася йому від померлого діда. З вказаною метою на початку квітня 2018 року, у денний час, на автомобілі під керуванням ОСОБА_13 з с. Яреськи Шишацького району прибули до с. Соснівка Шишацького району. Підійшовши до одного з житлового будинку, ОСОБА_5 через короткий проміжок часу виніс з приміщення будинку мисливську рушницю, яку він придбав за 550 грн. 00 коп., а в подальшому добровільно видав працівникам поліції;

- поясненнями свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких за проханням ОСОБА_10 на початку квітня 2018 року, у денний час, відвіз його разом з обвинуваченим у с. Соснівка Шишацького району Полтавської області. Оскільки не було можливості проїхати до села, залишився черкати останніх на проїжджій частині. Після їх повернення, повернулися до с. Яреськи Шишацького району Полтавської області, де з ним розрахувалися за послугу;

- висновком експерта, згідно якого надана на дослідження рушниця являється вогнепальною зброєю - двоствольною, гладкоствольною рушницею « ТОЗ 63 », серійний номер « НОМЕР_2 », 16 калібру, 1964 року виробництва, вартістю 3 050 грн. 00 коп.;

- дозволом Шишацького РВ ГУМВС, наданим потерпілому ОСОБА_8 на право носіння, зберігання мисливської рушниці « ТОЗ 63 », 16 калібру.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що під час судового розгляду кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду № 5 знайшла своє підтвердження, а відтак кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з проникненням до сховища, оскільки останній 01 квітня 2018 року, в денний час, перебуваючи у приміщені будинку АДРЕСА_2 за дозволом його власника - потерпілого ОСОБА_8 , за допомогою ключа, місце знаходження якого йому було достовірно відоме, відкрив сейф, з якого таємно, повторно викрав рушницю « ТОЗ 63 », вартістю 3 050 грн. 00 коп.

При цьому, суд не бере до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що сейф, де знаходилася рушниця, був відчинений, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового слідства та розцінює таку позицію останнього як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене.

Критично суд відноситься й до тверджень адвоката ОСОБА_6 про те, що сейф, у якому зберігалася рушниця, був відчинений свідчать показання свідка ОСОБА_10 , який суду вказував на короткотривале перебування обвинуваченого у будинку, оскільки вони є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися обвинувачення.

Більше того, свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що йому нічого не відомо про місце, де зберігалася, придбана ним, рушниця.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого по п`ятому епізоду з ч. 3 на ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги тяжкість вчинених ним злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, дані про особу останнього, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проживання, примусового лікування не потребує, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд не знаходить підстав для визнання в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, його щире каяття, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 намагався відшкодувати збитки потерпілим.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочинів відносно осіб похилого віку.

Зважаючи на конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_5 не працював і не займався будь-якою суспільно-корисною працею, ряд умисних злочинів, один з яких є тяжким, вчинив з корисливих мотивів, до вчинення яких заздалегідь ретельно готувався, відтак суд не знаходить підстав для застосування до нього положень ст.ст. 69, 75 КК України, а приходить до висновку про призначення йому покарання у мінімальних межах санкції статей обвинувачення з реальним його відбуванням, що сприятиме його перевихованню та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

При цьому, суд не бере до уваги твердження обвинуваченого, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку, які за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду, оскільки вони не знайшли свого документального підтвердження.

Остаточне покарання ОСОБА_5 , з огляду на сукупність вчинених ним злочинів, суд вважає за необхідне визначити за правилами частин 1,2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 3 050 грн. 00 коп. / а. с. 56 57 /, суд виходить з наступного.

Так, із змісту заявленого позову вбачається, що потерпілий просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 3 050 грн. 00 коп., завдану внаслідок крадіжки, належної йому, рушниці з сейфу, що мало місце 01 квітня 2018 року у с. Соснівка Шишацького району Полтавської області.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що рушниця під особисту розписку повернута потерпілому ОСОБА_8 , що вказує на відвернення, завданої злочином, шкоди, підстави для задоволення позову відсутні.

Зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду померла / а. с. 169 /, заявлений нею цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у загальному розмірі 18 435 грн. 00 коп. підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому ОСОБА_8 право звернутися до суду з позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 18 435 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином.

Питання речових доказів та судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту з - зали суду негайно.

Початок перебігу строку тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 10 травня 2019 року.

У задоволені цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 3 050 грн. 00 коп., - відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у загальному розмірі 18 435 грн. 00 коп., - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_8 право звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_5 у дохід держави витрати, пов`язані з залученням експерта, у загальному розмірі 3 146 грн. 00 коп.

Речовий доказ у вигляді рушниці « ТОЗ 63 », яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: