ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/315/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який офіційно не працевлаштований, має середню-спеціальну освіту, не одружений, дітей на утримані не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 17 травня 2019 року включно, який постановлено обчислювати з 19 березня 2019 року, з визначенням застави 156 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 299 676 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2019 та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього в залі суду.

Апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_7 змушений був під час обшуку залишатися поряд із уповноваженою службовою особою у квартирі, що обшукувалась, часом фактичного затримання ОСОБА_7 є 06 година 00 хвилин 19 березня 2019 року.

Також звертає увагу на те, що оскільки ОСОБА_7 було повідомлено про підозру 20 березня 2019 року о 09 годині 35 хвилин, то, у порушення вимог ч. 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено після спливу двадцяти чотирьох годин з моменту його затримання, тобто, він підлягав негайному звільненню, проте, слідчий суддя при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишив без належної оцінки грубе порушення відносно ОСОБА_7 вимог кримінального процесуального закону, що призвело до порушення його конституційних прав.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні були заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , вислухані думки слідчого, прокурора, захисника, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як убачається з матеріалів провадження, обставини вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , та покарання, що загрожує останньому, у разі доведення його вини, у сукупності з даними про особу ОСОБА_7 , якийраніше судимий та був звільнений умовно-достроково, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказано слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Отже, під час розгляду клопотання слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

За зазначених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є достатнім стримуючим фактором неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, відповідає даним про особу підозрюваного та є співмірним з існуючими ризиками, та вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується доводів захисника про час затримання ОСОБА_7 та вручення йому повідомлення про підозру, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Згідно зі ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Отже, ОСОБА_7 в розумінні статей 208, 209 КПК України затриманий не був, а добровільно перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , тому довід захисника про те, що оскільки ОСОБА_7 змушений був під час обшуку залишатися поряд із уповноваженою службовою особою у квартирі, що обшукувалась, то часом фактичного затримання ОСОБА_7 є 06 година 00 хвилин 19 березня 2019 року, є необґрунтованим.

А виходячи з того, що ОСОБА_7 було затримано 19 березня 2019 року о 09 годині 40 хвилин, а повідомлено про підозру 20 березня 2019 року о 09 годині 35 хвилин, то, всупереч доводам апелянта, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено протягом двадцяти чотирьох годин з моменту його затримання, тобто, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 278 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 17 травня 2019 року включно, який постановлено обчислювати з 19 березня 2019 року, з визначенням застави - 156 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 299 676 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: