Справа № 473/1087/18
Провадження №1-кп/472/84/18
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
11 січня 2019 року смт. Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
перекладача - ОСОБА_11 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова Яловенського району с. Денчени, особи без громадянства та без зареєстрованого місця проживання на території України, який проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дочку, не працює, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.02.2015 року Березівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 13.06.2017 року з місць позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
Захисник ОСОБА_6 14 грудня 2018 року надав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме: на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби з 20:00 години до 07:00 години, що забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків та надасть можливість пройти лікування від захворювання. Також надав заяву від гр. ОСОБА_12 , в якій він дає свою згоду на те, що ОСОБА_4 буде проживати за адресою його місця проживання: АДРЕСА_2 , та довідку про стан здоров`я обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_7 09 січня 2019 року подала клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі на домашній арешт з забороною покидати житло в період з 20:00 години до 07:00 години з правом відвідувати та перебувати на стаціонарному лікуванні у закладі здоров`я, або на особисте зобов`язання з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися із м. Одеса без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню; здати (у разі наявності) документи, що надають право виїзду з України. У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , просить визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
09 січня 2019 року прокурор ОСОБА_3 надав до суду клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
В клопотанні прокурор зазначає, що ухвалою судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.11.2018 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 години 12 січня 2019 року.
Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризика, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_4 обвинувачюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, а тому ризик, встановлений судом під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився та продовжує існувати.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позиції своїх захисників.
Захисник ОСОБА_8 підтримав правову позицію адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Щодо клопотання прокурора зазначив, що останній відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України пропустив строк подачі клопотання про продовження строку тримання під вартою, тому просив дане клопотання прокурора повернути.
Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з думкою свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі на домашній арешт або особисте зобов`язання з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що, ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшився.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Судом встановлено, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшився.
Підтвердженням цьому є те, що відповідно до доказів, приєднаних до справи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст. 187 КК України, раніше судимий, ОСОБА_4 19.02.2015 року був засуджений Березівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 -х років позбавлення волі, звільнився 13.06.2017 року та через нетривалий проміжок часу після звільнення, (через п`ять місяців після звільнення) знову обвинувачується у вчиненні 08.11.2017 року тяжкого злочину, що вказує на наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, та що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, до спливу строку запобіжного заходу не можливо закінчити судовий розгляд.
За таких обставин, є доведеним наявність вказаного ризику і те, що йому неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого за місцем його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
З наданих та досліджених судом доказів зі сторони захисту підтверджується та обставина, що обвинувачений ОСОБА_4 хворіє та потребує постійного нагляду за станом здоров`я.
За заявою гр. ОСОБА_12 , останній надав згоду на проживання у своїй квартирі обвинуваченого ОСОБА_4 .
Однак, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент розгляду клопотання не працював, постійного джерела доходів не мав, будь-яких доказів на підтвердження таких обставин стороною захисту не надано. Крім того, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання та реєстрації в Україні, що вказувало б на наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вказаний ризик з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється обвинувачений ОСОБА_4 , та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Отже, приймаючи до уваги в сукупності всі докази, суд дійшов висновку про відсутність на момент розгляду клопотання факторів, які б давали суду підставу для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Окрім того, посилання захисника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки, медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Відповідно до пункту 2.8. вищевказаного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.
Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.
Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
Будь-яких доказів того, що працівники ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» відмовляють обвинуваченому ОСОБА_4 у наданні спеціалізованого лікування в умовах ізолятора, матеріали судового провадження не мають.
За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 12 січня 2019 року, і судове провадження ще не завершено, та враховуючи, що ризик, вказаний прокурором, не зменшився, та враховуючи дані про особу обвинуваченого, то суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження застосування строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, зокрема на домашній арешт та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі на домашній арешт або особисте зобов`язання, не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання не визначати заставу обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 369-372 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Молдова Яловенського району с. Денчени, особі без громадянства та без зареєстрованого місця проживання на території України, який проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дочку, не працює, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят) днів, тобто до 11 березня 2019 року включно до 24:00 години.
Строк дії ухвали закінчується 11 березня 2019 року о 24:00 год.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування будь-якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі на домашній арешт або особисте зобов`язання - відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1