У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2018 Справа №607/25428/18

провадження №1кс/607/13139/2018

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю представника заявників адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 27 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000529 від 18 грудня 2012 року, в частині підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зі скаргою на постанову прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 27 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000529 від 18 грудня 2012 року, в частині підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України, мотивуючи її тим, що вказана постанова є незаконною та такою, що порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України, оскільки склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України аж ніяк не охоплює склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Об`єктом злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Об`єктом злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України злочину є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.

Прокурор, приймаючи рішення оформлене оскаржуваною постановою, не з`ясував стан виконання рішення суду, а на даний час, як вбачається із постанови державного виконавця від 21 вересня 2018 року про накладення штрафу заборгованість ОСОБА_7 по аліментах становить 18386 євро, що еквівалентно 579159 грн., також на ОСОБА_7 накладено штраф у розмірі 9193 євро, що еквівалентно 279579 грн. на даний час.

Також в п.10 ч. 1. ст. 56 КПК України зазначено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Але закриття кримінального провадження в частині підозри за ч. 1 ст. 382 КК України фактично позбавляє потерпілих даного права. Так, ОСОБА_7 постійно проживає в республіці Італія (з тривалого ухилення від виконання рішення суду зрозуміло, що він не має наміру повернутись в Україну), а екстрадиція підозрюваного, з метою завершення досудового розслідування кримінального провадження у зв`язку із закриттям кримінального провадження в частині підозри за ч. 1 ст. 382 КК України, стала не можливою. Ст. 573 КПК України передбачає, що запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року. Відповідно санкція ч. 1 ст. 164 КК України передбачає максимальний строк покарання у вигляді обмеженням волі на строк до двох років, санкція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає максимальний строк покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років.

Оскаржуване рішення, всупереч ч. 2 ст. 9 КПК України не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а тому адвокат ОСОБА_3 просить його скасувати.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з мотивів наведених у ній та просить її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату та час судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя, заслухавши доводи адвоката, дослідивши матеріали скарги та витребуванні матеріали кримінального провадження №0000529, приходить до наступного висновку.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст. 9 КПК України).

Постановою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 27 жовтня 2017 року кримінальне провадження №0000529 від 18 грудня 2012 року, в частині підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, підставою для закриття кримінального провадження №0000529 від 18 грудня 2012 року, в частині підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України, стало те, що дії ОСОБА_7 не потребують додаткової кваліфікації за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду що набрали законної сили, оскільки повністю охоплюються складом злочину, передбаченим ст. 164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Враховуючи, що в даному випадку, має місце конкуренція загальної (ст. 382 КК України) та спеціальної (ст. 164 КК України) норм права, застосовується саме спеціальна норма.

Вказаний висновок прокурора зроблений правильно, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, із дотриманням норм чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04 червня 2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо за певне діяння передбачено відповідальність загальною і спеціальною (за об`єктом посягання, суб`єктом злочину тощо) нормами Особливої частини КК України, таке діяння кваліфікується, як правило, за спеціальною нормою Особливої частини КК України і додаткової кваліфікації за загальною нормою не потребує.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України полягає у тривалому, систематичному і наполегливому ухиленні боржника від виконання свого обов`язку, вчинення ним будь-яких діянь, спрямованих на невиконання рішення суду, зокрема: приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо.

Отже, норми ст. 382 КК України та ст. 164 КК України передбачають кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду. Разом з тим, ст. 164 КК України конкретизує, за невиконання якого саме рішення суду особа несе кримінальну відповідальність та виділяє правовідносини, пов`язані із сплатою, визначеного рішенням суду розміру аліментів, з поміж загальних обов`язків щодо виконання рішення суду. У зв`язку з цим, ст. 164 КК України є спеціальною нормою, яка підлягає застосуванню до діянь ОСОБА_7 , пов`язаних із несплатою аліментів, і його дії додаткової кваліфікації за ст. 382 КК України не потребують.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 27 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000529 від 18 грудня 2012 року, в частині підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України є законною, обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

У зв`язку з цим у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 27 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000529 від 18 грудня 2012 року, в частині підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1