Справа № 541/1996/18
Провадження № 1-кп/541/227/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000503 від 10.07.2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горбова Куликівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 ,ч. 2 ст. 186 КК України
за участю сторін та інших учасників судового провадження
прокурора ОСОБА_4

захисника, адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Близько 16 години 30 хв. 10 липня 2018 року ОСОБА_3 перебуваючи в селищі Ромодан Миргородського району, маючи намір та бажання, направлені на незаконне збагачення, рухаючись по маршруту до залізничного вокзалу станції Ромодан, помітив раніше незнайому ОСОБА_7 , наздогнав потерпілу та наблизився до неї із-за спини, скориставшись перевагою у фізичній силі, охопивши її за шию правою рукою придавив, пригрозив застосовувати силу у разі спротиву та повів її до залізничних колій. По дорозі ОСОБА_3 наказав ОСОБА_7 віддати йому кошти, на що остання, усвідомлюючи небезпеку для свого здоров`я та життя, з гаманця дістала 36 гривень та віддала їх ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 розуміючи, що в потерпілої є незначна сума коштів, повернув їх ОСОБА_7 , та вирішив вступити з нею у статеві зносини із застосування насильства.

Далі, реалізовуючи свої злочинні наміри, направлені на насильницьке задоволення статевої пристрасті природнім способом із застосування насильства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, повів ОСОБА_7 через залізничні колії до рову, де оголив її тіло та вступив з нею в статеві зносини із застосуванням фізичної сили та погрози її застосування, тим самим довів свій злочинний умисел на зґвалтування потерпілої природнім способом, до кінця.

Крім цього, неповнолітній ОСОБА_3 , 10 липня 2018 близько 17 год., знаходячись у рові, який розташований неподалік залізничного вокзалу станції Ромодан Миргородського району Полтавської області після здійснення насильницького статевого акту із потерпілою ОСОБА_7 вирішив відкрито заволодіти майном останньої.

З цією метою ОСОБА_3 взявши особисту жіночу сумку, що належить потерпілій та відкривши її виявив наявність в ній мобільного телефону марки «Samsung J5 prime» вартістю, 3016 грн. 67 коп. та Pawer Bank марки «Хіаоm» вартістю 200 грн. 00 коп. (висновок експерта № 1282 від 01.08.2018) та погрожуючи застосуванням насильства, а саме продовженням насильницьких статевих зносин, зважаючи на зломлену волю ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, відкрито ними заволодів.

Після цього, ОСОБА_3 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, речі залишив собі, чим довів свій злочинний умисел до кінця та заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 3216 грн. 67 коп.

Такі протиправні дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 152 КК України тобто вчинення статевих зносини із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування (зґвалтування), та за ч.2 ст.186 КК України, відкрите викраденя чужого майна (грабіж), поєднаний із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

19 грудня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 зі згоди потерпілої ОСОБА_7 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.152 КК України, та призначення покарання, з застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_3 за вчинення ним цього кримінального правопорушення у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та за ч. 2 ст. 186 КК України призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення ним цього кримінального правопорушення у виді 2 роки позбавлення волі На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.2,3 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора підозрюваного або обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 152 КК України та ст. 186 ч.2 КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, є злочином тяжким та середнього ступеня тяжкості.

Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним, потерпіла ОСОБА_7 надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілої ОСОБА_7 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід тримання під вартою необхідно залишити до набрання вироком законної сили, оскільки ОСОБА_3 скоїв ряд злочинів серед яких тяжкий майнового характеру, постійного доходу не має, тому існує ризик продовження злочинної діяльності та переховування з метою уникнення відбуття покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 10 липня 2018 року.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертиз.

Керуючись ст.373, ст.374, ст.475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 грудня 2018 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.152 КК України та ч.2 ст. 186 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання

за ч.1 ст. 152 КК України з застосуванням ст.69 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст. 186 КК України з застосуванням ст.69 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 визначити остаточне покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного затримання з 10 липня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок судові витрати на залучення експерта.

Речові докази які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області: топік білого кольору, джинсові шорти синього кольору, мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy J5 Prime» IMEI 1 № НОМЕР_1 , IMEI 2 № НОМЕР_2 Pawer Bank марки «Хіаоm» повернути потерпілій ОСОБА_7 ; штани білого кольору, майка чорного кольору, кофта синього кольору передати засудженому ОСОБА_3 , або уповноваженій ним особі; три серветки сірого кольору, шматок упаковки з полімерного матеріалу білого кольору, презерватив зі слідами бурого кольору, жіноча гігієнічна прокладка білого кольору, жіночі труси зеленого кольору, запальничка в корпусі з полімерного матеріалу зеленого кольору, сумка чорного кольору, чоловічі труси чорного-сірого-білого кольорів - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1