ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4160/19
Справа №11-сс/819/203/19 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: накладення арешту на майно Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2019 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та накладено арешт на трактор колісний марки «CHELLENGER MT 665D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_4 , шляхом заборони його відчуження та користування ним.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема посилається на те, що питання щодо арешту майна з метою запобігання, знищення та його відчуження виникає у період весняно-польових робіт, або збору урожаю, тобто за допомогою правоохоронних органів і суду здійснюється перешкоджання господарській діяльності. Отже, за таких обставин, слідчий суддя у порушення вимог п.5 ч.2 ст.173 КПК України порушив принцип розумності і співмірності обмеження права власності у вказаному кримінальному провадженні.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотанні слідчого про накладення арешту на майно в частині заборони в користуванні майном.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора та представника потерпілого ОСОБА_8 , які просили залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 було розпочато кримінальне провадження № 0000550 від 20.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

28.02.2019 року слідчий СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, шляхом заборони його відчуження та користування.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000550 та в межах поданого слідчим клопотання, про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речового доказу, попередження (унеможливлення) вчинення неправомірних дій по його відчуженню та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до договору про відповідальне зберігання з правом користування № 0201218 від 02.01.2018 року ТОВ "Башак" передало ФГ "Оазіс Півдня" трактор колісний марки «CHELLENGER MT 665D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_4 . а.п. 17-19)

Автором апеляційної скарги надано копію договору купівлі продажу № 01072018 від 01.07.2018 року, укладеного між ТОВ "Башак" та ФГ "Оазіс Півдня" про продаж трактора колісного марки «CHELLENGER MT 665D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_4 ( а.п.62)

При цьому представник ТОВ "Башак" стверджує, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 шляхом зловживання довірою заволоділи вказаним майном.

Постановою слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області, ОСОБА_10 , від 27.02.2019 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000550 від 20.02.2019 року трактор колісний марки «CHELLENGER MT 665D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_4 , посилаючись на те, що зазначене майно має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, судом вмотивовано вказано, що існують ризики, передбачені ст. 170 КПК України, а саме ризики знищення чи приховування вказаного майна, з чим погоджується і колегія суддів.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого від 27.02.2019 року визнані речовим доказом (а.п. 36-38 ).

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що таке обмеження права власності як арешт майна, в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу /відчуження, знищення, приховання/ на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення. Всі інші підстави, з яких автор апеляційної скарги просить скасувати ухвалу слідчого судді підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, авторам апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування решту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 171-174,404,407,422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2019 року, у кримінальному провадженні № 0000550 від 20.02.2019 року, про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2