Справа № 548/2380/18
Провадження №1-кп/548/29/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області кримінальне провадження № 0000500стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селещина Машівського району Полтавської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, такого, що має одну малолітню дитину на утриманні, працюючого трактористом-машиністом ФОП « ОСОБА_8 », в силу ст. 89 КК не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
02.11.2018 року близько 02 год 00 хв ОСОБА_4 перебував з потерпілим ОСОБА_5 в салоні автомобіля марки «BMW-525E34», д.н.з. НОМЕР_1 , належному останньому, поблизу кафе «Мадрид», яке розташоване у с. Ковтуни, вул. Центральна, буд. 20-А, Хорольського району Полтавської області. Після того, як власник транспортного засобу потерпілий ОСОБА_5 вийшов з автомобіля та відійшов від нього, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, реалізуючи який, обвинувачений ОСОБА_4 пересів з пасажирського на водійське сидіння, не маючи законних підстав для володіння автомобілем та за відсутності дозволу власника, запустив двигун автомобіля та поїхав у напрямку м. Канів Черкаської області, залишивши потерпілого ОСОБА_5 на автодорозі «Київ-Харків».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що зазначені події мали місце. У вчиненому розкаявся, вказав, що дуже шкодує за свої дії. Просив, суд, у випадку наявності підстав звільнити його від кримінальної відповідальності за ст. 289 ч.4 ККУкраїни, так як він добровільно віддав транспортний засіб, та відшкодував спричинені злочином збитки.

Виходячи з того, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в суді заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, він не має, ніякі обставини не оспорює, тому як обвинувачений, так прокурор та представник потерпілого, вважали недоцільним дослідження судом усіх доказів, які ніким не оспорюються. За таких обставин, після роз`яснень цьому обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, є вірною, так як обвинувачений ОСОБА_4 , 02.11.2018 року близько 02 год 00 хв, перебуваючи в салоні автомобіля марки «BMW-525E34», д.н.з. НОМЕР_1 , належному потерпілому ОСОБА_5 , не маючи законних підстав для володіння автомобілем, запустив двигун вказаного автомобіля за відсутності дозволу власника та поїхав у напрямку м. Канів Черкаської області, залишивши власника автомобіля потерпілого ОСОБА_5 на автодорозі «Київ-Харків».

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд по справі не вбачає.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та беручи до уваги наявність пом`якшуючих обставин по справі, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання у вигляді обмеження волі та застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 289 ч.4 КК України, суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ч. 4 ст. 289 КК передбачено, що звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Аналіз конструкції ч. 4 ст. 289 КК вказує, що цією нормою встановлено спеціальний вид звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 289 КК та визначено чотири умови його застосування: 1) вчинення вперше незаконного заволодіння транспортним засобом, крім випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства; 2) добровільна заява винної особи про вчинений злочин правоохоронним органам; 3) повернення транспортного засобу власнику; 4) повне відшкодування завданих збитків.

Cуд звертає увагу, що у ч. 4 ст. 289 КК не вказано на обов`язкову послідовність вчинення відповідних дій, які складають умови застосування цього виду звільнення, тому послідовність вчинення відповідних дій не може впливати на застосування судом до особи ч. 4 ст. 289 КК, оскільки цей спеціальний вид звільнення є імперативним та безумовним і пов`язаний з позитивною посткримінальною поведінкою винного.

Визначальним при цьому є підтвердження добровільності заяви винної особи до правоохоронного органу та проміжок часу, у який це відбулося (дві складові цієї умови).

Вказана вище умова означає, що особа без будь-якого зовнішнього примусу безпосередньо або за допомогою інших осіб добровільно в будь-якій формі (усній, письмовій, за допомогою засобів зв`язку тощо) повідомляє правоохоронним органам про те, що нею вчинене незаконне заволодіння транспортним засобом. При цьому ініціатива може виходити не лише від винного, але й від інших осіб, наприклад, його родичів чи близьких. Однак саме рішення про добровільну заяву винний повинен прийняти самостійно, усвідомлюючи, що на той момент його ще не викрито у вчиненні кримінального правопорушення (суб`єктивний критерій добровільності).

Досліджені в судовому засіданні матеріали справи свідчать, що особа обвинуваченого була відома працівникам поліції, так як на неї вказав потерпілий, як на того хто вчинив злочин.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що знайомий з потерпілим. Спосіб незаконного заволодіння обвинуваченим автомобілем свідчить, що його дії сприймалися потерпілим як незаконні, він кричав йому припинити таку поведінку.

Таким чином, обвинувачений знав, що він є викритим у вчиненому злочині, а тому зверення обвинуваченого із заявою до працівників поліції про повернення транспортного засобу, було вчинено за умов, що не свідчать про добровільність такої дії, так як особа обвинуваченого була відома правоохоронним органам.

Питанні про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 176-179, 369 - 371, 373 - 376, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) року обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 у період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі у вигляді:

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки БМВ 525 д.н.з. НОМЕР_1 , поліс страхування, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , талон НОМЕР_2 , набір гайкових ключів в пластиковій коробці, чотири ключі від автомобіля з пультом управління сигналізацією, що знаходяться на зберіганні потерпілого, залишити у власності ОСОБА_5 ;

- автомобіль марки БМВ 525 д.н.з. НОМЕР_1 , мобільного телефону марки «Samsung GALAXY-S500» та акумульляторної батареї до нього, що знаходяться на зберіганні потерпілого, залишити у власності ОСОБА_5 , знявши заходи забезпечення кримінального провадження встановлені ухвалою слідчого судді від 07.11.2018 року справа № 548/2120/18 (провадження № 1-кс/548/702/18) та ухвалою суду від 22.01.2019 року справа № 548/2380/18.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий: