УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №00000 за апеляційною скаргою та доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2018 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7
потерпілий ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги з доповненнями.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2018 року скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким виправдати його та визнати невинуватим у пред`явленому звинуваченню за ч. 1 ст. 125 КК України, в зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення морального збитку в сумі 7000 грн. та 5798 грн. 58 коп. - в рахунок відшкодування матеріального збитку - відмовити у повному обсязі.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт строком у 150 годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_5 на його користь відшкодування морального збитку в сумі 7000 грн. та відшкодування матеріального збитку в сумі 5798 грн. 58 коп.

Узагальнені доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї.
В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, й судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до ухвалення незаконного вироку.

Вказує, що підстави для його притягнення до кримінальної відповідальності відсутні, оскільки в даному випадку відсутній склад злочину. Жодного умислу, а також мотиву для вчинення злочину у нього взагалі не було. Апелянт стверджує, що ОСОБА_8 вдарив його першим.

Також, судом не доведено належним чином факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення злочину, що є обтяжуючою обставиною.

Зазначає, що протокол огляду місця події в 05.05.2017 року з фототаблицями до нього необхідно визнати недопустимим, оскільки не доведено належним чином (шляхом проведення відповідної судово-медичної експертизи), що кров на тканинному полотні належить саме потерпілому, а не іншій особі, що також має значення справи. Також вважає недопустимими доказами протокол прийняття заяви, протокол слідчого експерименту з ОСОБА_8 , протокол слідчого експерименту ОСОБА_9 , висновок судово-медичної експертизи.

Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не були роз`яснені його права та обов`язки у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості права на захист.

Крім того, ОСОБА_5 не погоджується зі стягнутою з нього судом на користь потерпілого моральної та матеріальної шкоди.

Вказує, що потерпілим не було доведено, що придбані ним ліки придбавались саме з метою лікування тілесних ушкоджень, які йому нібито були завдані злочином.

Пояснює, що із медичних документів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що раніше ОСОБА_8 переніс тромбоз центральної вени сітчатки ока. Потерпілий має дві хвороби, які утворилися внаслідок похилого віку. У зв`язку із цим невідомо яку саме хворобу лікував ОСОБА_8 .

Також, зауважує, що суд взагалі не навів мотивів доцільності стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 7000 грн., і взагалі доцільності такого стягнення, враховуючи всі обставини, що викладені в апеляційній скарзі.

Вказує, що показання свідків про знаряддя злочину різняться. Потерпілий зазначав, що знаряддям є льодоруб, його дружина - ОСОБА_8 зазначала, що засуджений тримав у руках сокиру.

Крім того, вважає, що посилання суду як на докази у справі на показання потерпілого та його жінки, є критичним, оскільки зрозумілий є той факт, що жінка буде на боці свого чоловіка й буде підтверджувати всі його слова

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 січня 2017 року, близько 19:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під`їхавши до будинку ОСОБА_8 , розташованого в
АДРЕСА_3 , щоб з`ясувати з ним відносини з приводу раніше виниклого конфлікту щодо встановлення містка для вилову риби на р.Інгул, яка знаходилася неподалік будинку ОСОБА_8 , пішов до нього, взявши при цьому в праву руку предмет, зовні схожий на льодоруб.

В той же час, у веранді будинку ОСОБА_8 , між ними конфлікт продовжився, під час якого ОСОБА_5 , на ґрунті раніше виниклих неприязних особистих відносин, підійшов до ОСОБА_8 та намагався його вдарити предметом схожим на льодоруб, але потерпілий обома руками відштовхнув ОСОБА_5 , внаслідок чого останній впав на підлогу. Після того як ОСОБА_5 піднявся з підлоги, то продовжив замахуватися предметом, ззовні схожим на льодоруб, у напрямку зверху до низу, однак ОСОБА_8 відбив замах, вдаривши його ліктем лівої руки по правій руці ОСОБА_5 вище зап`ястка. Потім останній рукояткою вищезазначеного предмету наніс один удар у праве плече та один удар у ліве плече ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_5 знову замахнувся предметом ззовні схожим на льодоруб у напрямку зверху до низу, але потерпілий пригнувся і ОСОБА_5 наніс рукояткою цього предмета 3-4 удари в область його голови чим спричинив потерпілому умисні легкі тілесні ушкодження, а саме: садна верхніх кінцівок та припухлості м`яких тканин лівої потиличної області голови.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

26 вересня 2018 року до початку судового розгляду до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_8 в якій він зазначає про скасування вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2018р. та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 у зв`язку з його відмовою від обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_10 , які вважали, що вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав свою заяву, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2018р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

При розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 судом апеляційної інстанції, потерпілий ОСОБА_8 відмовився від обвинувачення подавши відповідну заяву.

Згідно з ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 7 ч.1, ч.7 ст.284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається ухвалою суду в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення згідно з ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284КПК України є відмова потерпілого або його представника від обвинувачення, а також примирення потерпілого з підозрюваним/обвинуваченим у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом (ч. 4 ст.56КПК України);

Отже, приватне обвинувачення - це регламентований законом особливий вид кримінально-процесуальної діяльності приватного обвинувача (потерпілого), що включає звернення до компетентних органів із твердженням щодо винуватості певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, збирання доказів винуватості цієї особи, подальше підтримання ним обвинувачення в суді та право відмовитись від пред`явленого обвинувачення.

За таких обставин, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме відмова потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати особу до кримінальної відповідальності, що здійснюється незалежно від позиції підозрюваного, обвинуваченого на відміну від акту про примирення, що носить двосторонній характер.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що заява потерпілого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України закриттю у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

За таких обставин, вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2018 року стосовно ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, як така, що містить вимогу про скасування вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 376, 405, 417, 424, 532 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.02.2018 року стосовно ОСОБА_5 скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий:

Судді: