Справа № 204/2067/19
Провадження № 1-в/204/452/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю представника установи: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за клопотанням ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року до суду надійшло клопотанням ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України. В обґрунтування посилався на те, що він засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду від 10.02.2016 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. Відбуває покарання в ДУВП№4 з 10.02.2016 року. З 04.01.2017 року знаходиться у складі господарського обслуговування ДУВП№4. На цей час відбув 3 роки 11 місяців. Працевлаштований електриком. Має три заохочення і одну догану. Вину у вчиненні злочину визнає, вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання і просив задовольнити.
В судовому засіданні представник установи не заперечував проти задоволення клопотання засудженого щодо заміни ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким, посилаючись на те, що засуджений відбув більше половини строку призначеного покарання, характеризується позитивно, до покладених обов`язків ставиться сумлінно, поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Заслухавши представника установи, думку прокурора, засудженого, вивчивши матеріали подання, особової справи засудженого, суд приходить до наступного.
В статті 537 КПК України зазначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
За змістом ст. 82 КК України, умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті; наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого-процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація-свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Вимогами ч.2 ст. 67, ч.2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно ч. 2 ст. 50 КВК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його поведінка і ставлення до праці.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш мякого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року залишений без змін. Вирок суду набрав чинності 06 грудня 2016 року. Засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину.
Згідно матеріалів особової справи засудженого, його характеристики, наданої установою, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 15.02.2016 року, з 04.01.2017 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4. Початок строку: 10.02.2016 року, кінець строку: 14.04.2020 року. Станом на 04 квітня 2019 року відбув більше половини строку призначеного судом покарання. За період відбування покарання характеризується добре, дотримується встановлених правил поведінки та правил внутрішнього розпорядку установи, має 3 заохочення правами начальника установи, проте порушив вимоги режиму відбування покарання, за що мав догану, яка знята в порядку заохочення від 08.01.2019 року. Працевлаштований робітником бригади електриків установи. До праці ставиться сумлінно, виявляє корисну ініціативу, виконує норми виробітку. Вину у вчиненому злочині усвідомив, глибоко кається.
Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання засудженого підлягає задоволенню, оскільки станом на 04 квітня 2019 року засуджений відбув 3 роки 1 місяць 25 днів, що більше половини строку призначеного покарання, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, працевлаштований робітником бригади електриків установи, має три заохочення правами начальника установи, мав одне стягнення, яке зняте в порядку заохочення від 08.01.2019 року, до праці ставиться сумлінно, примірною поведінкою та чесним відношенням до праці довів, що став на шлях виправлення.
На підставі викладеного і керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Замінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року основну невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі на той же строк.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1