Справа №295/887/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання слідчого Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури про арешт майна, внесене по кримінальному провадженні за №0000052 від 17.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням де зазначено, що близько 09 год. 50 хв. 17.01.2019 року ОСОБА_4 , знаходився на автомобільній парковці автозаправної станції «WOG», яка розташована за адресою: с. Глибочиця, Житомирського району, Житомирської області побачив автомобіль марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

В цей час місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на викрадення із вказаного автомобіля чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , підійшов до вказаного автомобіля та за невстановленим слідством способом, відчинив дверцята автомобіля та переконавшись, що його дії залишаються ніким не поміченими, проник до салону автомобіля, звідки таємно, з корисливих мотивів, намагався викрасти майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: нотбук марки «Asus», вартістю 7000 грн., та рюкзак для ноутбука вартістю 500 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця і був затриманий на місці вчинення злочину.

Відомості по даному факту було внесено 17.01.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 та розпочате досудове розслідування.

17 січня 2019 року під час затримання ОСОБА_4 в порядку т. 208 КПК України під час особистого обшуку в останнього були виявленні та вилученні наступні речі: мобільний телефон марки «Хіаомі Редмі 4Х», ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 купюри номіналом 50 доларів США, 2 купюри номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, брелок автомобільної сигналізації разом із ключем, металевий предмет схожий на відмичку.

Вилучені речі, а саме: мобільний телефон марки «Хіаомі Редмі 4Х», ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 купюри номіналом 50 доларів США, 2 купюри номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень., брелок автомобільної сигналізації разом із ключем, металевий предмет схожий на відмичку є речовими доказами у кримінальному провадженні і відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являється матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину та містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Громадянин ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України. речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст.170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме: мобільний телефон марки «Хіаомі Редмі 4Х», ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 купюри номіналом 50 доларів США, 2 купюри номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, брелок автомобільної сигналізації разом із ключем, металевий предмет схожий на відмичку, що належать ОСОБА_6 та тимчасово позбавити власника та користувачів майна можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1