Справа № 161/1848/19 Провадження №11-сс/802/100/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника власника майна ДП «ЛРЗ «Мотор» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року (ЄРДР №0000102)

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно ДП «ЛРЗ «Мотор», що було вилучене під час проведення обшуку 31.01.2019.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не враховано те, що було вилучено майно, яке взагалі не має ніякого відношення до справи, саме клопотання розглянуте з порушенням вимог кримінального процесуального закону. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання слідчого скасувати, та відмовити в задоволенні даного клопотання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, скаржника, який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечив доводи скарги та просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону.

Згідно витягу ЄРДР вбачається, що проводиться досудове розслідування щодо посадових осіб ДП «Луцький ремонтний завод Мотор», які, при закупці підшипників за завищеними цінами, вчинили розтрату коштів підприємства, тобто за ч.4 ст.191 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 29.01.2019 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи були виявлені та вилучені на ДП «ЛРЗ «Мотор» ряд документів, журнали та підшипник.

Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчий та, накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не вказали яким чином буде досягнута мета накладення арешту, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Також стороною обвинувачення не доведено, що виявлене майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано наклав арешт на вищевказане майно, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та повністю відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника власника майна ДП «ЛРЗ «Мотор» - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року про накладення арешту на майно скасувати.

В задоволенні клопотання старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно ДП «ЛРЗ «Мотор» відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді