Справа № 545/2626/17
Провадження № 1-кп/545/20/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2019р.Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава угоду про примирення по об`єднаним кримінальним провадженням за обвинувальними актами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001299 від 02.12.2017 та № 000634 від 26.06.2017 р. , які надійшли з Полтавської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

На розгляді Полтавського районного суду Полтавської області перебуває у кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.ч. 2, 3 ст. 185, КК України.

У судовому засіданні захисник, адвокат ОСОБА_4 подала угоду про примирення укладену між обвинуваченим, ОСОБА_5 та потерпілою особою, ОСОБА_6 .

У судовому засіданні обвинувачений угоду підтримав просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні угоду підтримала просила її задовольнити.

Прокурор проти угоди заперечила та просила суд відмовити у її задоволенні оскільки угода укладена з порушенням вимог ч. 8 ст. 469, ст. 471 КПК України, а саме: в угоді відсутні відомості про не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Полтава від 14.07.2011р., що створить перешкоди для суду у призначенні остаточного покарання, а також враховуючи вимоги ч. 8 ст. 469 КПК України щодо епізоду від 23.06.2017р. матеріли справи не виділені у окреме провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що11.04.2019р. між обвинуваченим, ОСОБА_5 та потерпілою особою, ОСОБА_6 укладено угоду про примирення в частині обвинувачення по епізоду від 23.06.2017р.

Також встановлено, що у одному із епізодів обвинувального акту ОСОБА_5 , 23.06.2017 року, у період часу з 23.45 год. до 24.00 год., правомірно перебував за місцем проживання ОСОБА_6 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час перебування у квартирі ОСОБА_7 помітив у приміщенні ванної кімнати мобільний телефон, та в цей час у нього раптово виник умисел на викрадення чужого майна, а саме: 23.06.2017 року, близько 24 год., він в період умовно-дострокового звільнення, маючи непогашену судимість, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю нагляду з боку власника, переконавшись що його злочинні дії не будуть помічені, з приміщення ванної кімнати, в якій він знаходився, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон SAMSUNG J120H, вартістю згідно висновку експерта № 681 від 12.09.2017 року - 2067,78 грн., завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.

Згідно ч. 8 ст. 469 КПК України, у разі якщо в кримінальному провадженні беруть участь кілька потерпілих від різних кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма потерпілими, угода може бути укладена з одним (кількома) з потерпілих. Кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка досягла згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.

В змісті обвинувального акту зазначено, що гр. ОСОБА_5 був засуджений -14.07.2011 Київським р/с м. Полтави за ст. 121 ч. 2 КК України до 8 р. позбавлення волі та звільнений 02.06.2016 умовно-достроково з не відбутим строком 1 р. 9 міс. 15 днів.

Суд вважає встановленим той факт, що за обвинуваченим ОСОБА_5 рахується не відбута частина покарання за попереднім вироком строком 1р. 9м. 15 д., але у змісті угоди про примирення укладеної між обвинуваченим, ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 від 11.04.2019р. - не зазначено про не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Полтава від 14.07.2011р. та не вирішено питання про виділення матеріалів кримінального провадження по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_6 , що вказує на порушення вимог положень ст. 469, ст. 471 КПК України.

Відповідно до ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Пункт 1 Постанови № 13 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015р., визначено, що при здійсненні кримінального провадження на підставі угод суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне застосування чинного законодавства, своєчасний та якісний їх розгляд, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України (КК), Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК), положеннями інших нормативно-правових актів України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також враховувати практику Європейського суду з прав людини та висновки Верховного Суду України.

За таких підстав суд вважає, угоду про примирення між обвинуваченим, ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 від 11.04.2019р. укладено з порушенням вимог положень ч. 8 ст. 469 та ст. 471 КПК України, тому в її затвердженні - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 469, 471 КПК України, суд -

у х в а л и в :

У затвердженні угоди про примирення від 11.04.2019р. між обвинуваченим, ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 відмовити як в такій, що укладена з порушенням вимог процесуального Закону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1