Провадження №: 1-кс/755/4855/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "14" вересня 2018 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність працівників Дніпровського УПГУНП у м. Києві щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність працівників Дніпровського УПГУНП у м. Києві щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про кримінальне правопорушення відносно судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 посилається на те, що, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за її заявою до ЄРДР працівників Дніпровського УПГУНП у м. Києві до цього часу внесені не були, досудове розслідування не розпочато. Просить зобов`язати посадових осіб працівників Дніпровського УПГУНП у м. Києві внесення відомості по зазначеній заяві про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В судове засідання особа, яка подала скаргу. не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник Дніпровського УПГУНП у м. Києві в судове засідання не з`явився, повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши зміст скарги, слідчий суддя прийшов до наступного:

відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Являючись ініціатором даного судового провадження, володіючи інформацією про надходження скарги до суду, особа яка подала скаргу ОСОБА_4 на розгляд скарги не з`являється, повідомлена належним чином.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

В силу ст.306 КПК України, скарга на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, розглядається не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження скарги. Розгляд скарги здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та прокурора. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка подала скаргу, та прокурор.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України. Службою безпеки України. Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_4 подала до Дніпровського УПГУНП у м. Києві заяву-повідомлення про кримінальне правопорушення, вказуючи на те, що в діях судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 375 КК України, які підлягають внесенню до ЄРДР.

Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влада», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на зверненні до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24 червня 1999 р. № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 р. № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 р. № 20-рп/2004 (справа про зупинення дій або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 р. № 8- рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 р. № 4- рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 р. N 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 3 червня 2013 р. № 3- рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р.. ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 р.. та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 р. та 40/146 від 13 грудня 1985 р. Генеральної Асамблеї ООН. «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН. Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р.. Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Рада Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13 жовтня 1994 року та інших.

Разом з тим відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Це стосується і визначеного в ст. 55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист .

Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надані у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року.

Крім того, відповідно до ст.5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Згідно положень Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 року № 6-рп/2001, оцінка законності процесуальних актів і дій суддів належить виключно до сфери правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307, 309 КПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність працівників Дніпровського УПГУНП у м. Києві щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про кримінальне правопорушення- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: