Постанова
Іменем України
21 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 554|2412|16-к
провадження № 51-2803км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника ТОВ «Євростандарт-Автогаз» ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та в її інтересах захисників ОСОБА_7 й ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року в кримінальному провадженні № 0000614 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,
засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно господарських обов`язків на строк 1 рік з конфіскацією частини майна, яке є її власністю. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 02 липня 2016 року по 05 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Євростандарт - Автогаз» матеріальну шкоду в розмірі 572 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, апеляційні скарги засудженої ОСОБА_6 та в її інтересах захисника ОСОБА_8 задоволено частково. Вирок місцевого суду в частині призначеного покарання змінено, пом`якшено ОСОБА_6 покарання за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України в редакції від 25 листопада 2011 року до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно господарських обов`язків на строк 1 рік з конфіскацією частини майна, яке є її власністю. В іншій частині вирок суду залишено без змін.
Як установив суд, ОСОБА_6 , будучи призначена наказом директора ТОВ «Євростандарт-Автогаз» від 01 грудня 2011 року на посаду менеджера відділу реалізації скрапленого газу ТОВ «Євростандарт-Автогаз» з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність, яка згідно посадової інструкції наділена адміністративно-господарськими функціями, на початку вересня 2014 року, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам юридичної особи, з метою заволодіння скрапленим вуглеводним газом, що належить ТОВ «Євростандарт-Автогаз», та, відповідно до договору «Про надання послуг по зберіганню скрапленого газу» між ТОВ «Євростандарт-Автогаз» (Замовник) та ПП «Компанія «Надежда» від 01 січня 2014 року № 211, вступила від імені ТОВ «Євростандарт-Автогаз» у взаємовідносини із фізичною особою ОСОБА_10 щодо продажу останньому скрапленого вуглеводного газу у кількості 40 т за ціною 572 000 грн, в результаті чого незаконно відвантажила йому скраплений вуглеводний газ вказаної кількості та особисто отримала від ОСОБА_10 кошти в сумі 572 000 грн, які до каси Товариства не внесла, а витратила на власні потреби.
У подальшому, з метою приховання факту заволодіння майном підприємства, 01 жовтня 2014 року ОСОБА_6 внесла завідомо неправдиві відомості до власного звіту менеджера за жовтень 2014 року шляхом відображення реалізації ТОВ «Євростандарт-Автогаз» скрапленого вуглеводного газу в кількості 40 т вартістю 572 000 грн підприємству ТОВ «Соло Плюс ЛТД», сформувавши в бухгалтерській програмі «1С «Предприятие 8.2» видаткову накладну №23681 від 01 жовтня 2014 року.
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам юридичної особи, заволоділа майном ТОВ «Євростандарт-Автогаз» скрапленим вуглеводним газом у кількості 40 т вартістю 572 000 грн, чим заподіяла збитків підприємству, що більш ніж у 600 разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, постановлені щодо неї, та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Вказує про те, що вона не є службовою особою і ніколи не виконувала службові обов`язки. Зазначає про порушення права на захист, оскільки всі клопотання сторони захисту були проігноровані судом.
В касаційних скаргах захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять скасувати судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_6 , та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
За твердженнями захисника ОСОБА_7 суди першої та апеляційної інстанції не встановили елементи складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Вказує про те, що вирок місцевого суду не відповідає вимогам ч. 3 ст. 374 КПК України. Вважає, що ОСОБА_6 не є службовою особою та суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує про те, що ОСОБА_6 не була наділена і не здійснювала функції службової особи відповідно до приписів ч. 3 ст. 18 КК України, а відтак не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Позиції інших учасників судового провадження
В письмових запереченнях на касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та в її інтересах захисників ОСОБА_7 й ОСОБА_8 директор ТОВ « Євростандарт -Автогаз» ОСОБА_11 просив касаційні скарги залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
В судовому засіданні засуджена ОСОБА_6 та її захисники ОСОБА_7 й ОСОБА_8 просили задовольнити касаційні скарги, скасувати судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_6 , та закрити кримінальне провадження.
Представник ТОВ «Євростандарт-Автогаз» ОСОБА_9 вважала касаційні скарги необґрунтованими, просила залишити їх без задоволення, а судові рішення без зміни.
Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення касаційних скарг, вважав їх необґрунтованими, просив залишити їх без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПКУкраїни суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та правильність кваліфікації її дій за цією нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями представника потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 щодо обставин подій, фактичними даними, що містяться у протоколі огляду програми 1 С, акті документальної перевірки від 25 червня 2015 року, акті інвентаризації скрапленого газу від 01 жовтня 2014 року, звіті по реалізації менеджера ОСОБА_6 за вересень 2014 року, акті взаєморозрахунків ТОВ «Євростандарт Автогаз» і ТОВ «Соло Плюс ЛТД» від 25 червня 2015 року, даними оборотно-сальдової відомості ТОВ «Євростандарт Автогаз» за вересень 2014 року, висновках експертів, та іншими доказами, дослідженими судом, які наведені у вироку і у своїй сукупності переконливо спростовують доводи засудженої та її захисників про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та необхідність закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 .
Відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження діяння ОСОБА_6 суд правильно кваліфікував за ч. 5 ст. 191 КК України.

Касаційні скарги засудженої та її захисників не містять доводів, які би давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Доводи засудженої та її захисників про те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки не є службовою особою, є необґрунтованими.
Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 191 КК України, полягає у привласненні чи розтраті винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, внаслідок наданих йому повноважень щодо цього майна, або ж привласненні, розтраті чи заволодінні майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Під організаційно-розпорядчими функціями розуміється здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.
Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, ОСОБА_6 , виконуючи свої посадові обов`язки, відповідно до посадової інструкції менеджера відділу реалізації скрапленого газу ТОВ «Євростандарт-Автогаз» мала право представляти інтереси організації з іншими юридичними особами, контролювати виконання планових задач, своєчасне виконання окремих доручень і завдань підрозділами, здійснювати реалізацію та планування поставок скрапленого газу, в тому числі для ГНС «Селещина», брати участь в електронних торгах, здійснювати взаєморозрахунки з VIP покупцями, в тому числі « Соло плюс», укладати договори та контролювати їх виконання, формувати ціни шляхом надання знижок клієнтам, вести облік і контроль дебіторської заборгованості, складати звіти по відвантаженню газу, вести облік залишку газу, контролювати поставку газу по мережах АГЗС. Тобто здійснювала обов`язки, які свідчать у сукупності про те, що вона виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто була службовою особою.
Таким чином, безпосередньо дослідивши докази у справі, надавши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 374 КПКУкраїни.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційні скарги засудженої та в її інтересах захисників, доводи яких за змістом є аналогічними доводам їх касаційних скарг, належним чином перевірив наведені в них твердження, дав на них вичерпну відповідь, й лише змінюючи вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Перегляд судового рішення в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Колегія суддів вважає, що покарання засудженій ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу засудженої. Призначене покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Тих істотних порушень кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України, та які могли бути підставами для скасування чи зміни судових рішень, в тому числі і тих, про які зазначили засуджена та її захисники у своїх касаційних скаргах, судом касаційної інстанції не встановлено.
За результатами касаційного розгляду не встановлено обставин, які би давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який її засуджено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг засудженої та її захисників.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та в її інтересах захисників ОСОБА_7 й ОСОБА_8 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3