Справа № 344/5581/19
Провадження № 1-кс/344/3089/19
У Х В А Л А

02 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про скасування повідомлення про підозру,-

встановив:

в заяві вказано, що 11/07/2018 слідчим вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №00002300 вказані дії ОСОБА_4 вважає вчиненням злочину за ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, що здійснено без достатніх доказів, без стислого викладу фактичних обставин, без прийняття усних та письмових пояснень підозрюваного, погіршення стану здоров?я через відвідування відділу поліції, повідомлення про підозру ОСОБА_4 , який не бажав прибували до слідчого, але прибув, не прибуття зазначеного ОСОБА_4 адвоката, не визнання складу злочину у власних діях.

В судовому засіданні слідчий заперечив заяву ОСОБА_4 , просив суд відмовити в її задоволення з тих підстав, що порушень під час вручення підозри ОСОБА_4 не було, всі дії слідчого були законними; слідчий просив продовжити судовий розгляд за обставин неявки ОСОБА_4 в судове засідання.

Через канцелярію Івано-Франківського міського суду 02/04/2019 ОСОБА_4 особисто подано заяву про проведення з ним відеоконференції 02/04/2019 з Київського районного суду м. Одеси ,який знаходиться на відстані більше 800 кілометрів від Івано-Франківського міського суду.

Однак ОСОБА_4 не може одночасно перебувати в двох місцях. Не можуть бути істинними одночасно дві інформації, що виключають одна одну: подання ОСОБА_4 клопотання 02/04/2019 безпосередньо в Івано-Франківському міському суді і перебування ОСОБА_4 в м. Одеса 02/04/2019.

Таким чином повідомлена ОСОБА_4 інформація є неправдивою, що виключає можливість її задоволення судом.

Крім цього клопотання про проведення відеоконференції 02/04/2019 надійшло саме 02/04/2019, що виключає можливість його виконання, оскільки суд, якому належить вирішити питання організації проведення відеоконференції не може бути повідомлено в такий строк; ним не може бути організовано проведення відповідної відеоконференції; можливість проведення відеоконференції 02/04/2019 відсутня у Івано-Франківського міського суду.

Отже єдиною метою подання 02/04/2019 клопотання про проведення відеоконференції 02/04/2019 є відкладення судового розгляду для його затягування.

Необхідно також відзначити, що в клопотанні про проведення відеоконференції вказано, що ОСОБА_4 не має можливості пересуватись, при цьому в заяві ОСОБА_4 про оскарження повідомлення про підозру вказано, що він особисто прибув в м. Івано-Франківськ для участі в слідчих діях; в клопотанні про проведення відеоконференції вказано, що його особисто 02/04/2019 подано ОСОБА_4 безпосередньо до Івано-Франківського міського суду.

В судовому засіданні надано оцінку відсутності ОСОБА_4 та ухвалено продовжити судове засідання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В ст. 277 КПК України вказано, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Отже повідомлення про підозру ОСОБА_4 містить відомості, які вказані в ст. 277 КПК України.

Відмова ОСОБА_4 від підписання повідомлення про підозру і розписки щодо надання пам?ятки про права підозрюваного не визначена процесуальним законом в якості правової підстави для припинення кримінального процесуального переслідування особи.

В ст. 36 КПК України передбачено право прокурора повідомляти особі про підозру.

Таким чином виконання прокурором права, гарантованого процесуальним законом не є підставою для скасування повідомлення про підозру.

Так само відповідно до ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

В ст. 343 КК України передбачено відповідальність за вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу, судового експерта, працівника органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, а також близького родича державного виконавця або приватного виконавця з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, здійсненню судово-експертної діяльності або добитися прийняття незаконного рішення.

Отже до завершення виконання працівником правоохоронного органу його повноважень, що надані йому законом заборонено будь-яке втручання в його діяльність в тому числі у формі повідомлення про вчинення злочину у спосіб виконання наданих законом повноважень.

Таким чином процесуальним законом ОСОБА_4 не гарантовано право вказувати на вчинення слідчим і прокурором злочину у спосіб виконання їх повноважень щодо повідомлення йому про підозру.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Обставини, що виходять за межі предмету судового розгляду за заявою ОСОБА_4 встановленню не підлягають. Отже питання, що не належать до компетенції даного суду не належить вирішувати в даному судовому засіданні.

Повідомлення особі про підозру визначено процесуальним законом в якості гарантії особи щодо визначення її процесуального статусу, а не є свідченням негативного ставлення, як про це вказано в заяві ОСОБА_4 . При цьому повідомлення про підозру не свідчить про внесення щодо особи обвинувачення, про що вказано в заяві ОСОБА_4 .

Таким чином висновки в заяві ОСОБА_4 позбавлені правових підстав та не є підставою для скасування повідомлення про підозру.

Важливо особливо зазначити, що в ст. 303 КПК України вказано, що частину першу статті 303 доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону.

В заяві ОСОБА_4 вказано, що кримінальне провадження внесено в ЄРДР 31/05/2016.

Отже п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в частині порядку оскарження повідомлення про підозру не застосовується до зазначеного повідомлення.

Таким чином судом встановлено, що обставини про які повідомлено в заяві ОСОБА_4 та в його клопотанні спрямовані на зловживання процесуальними правами, оскільки їх не обґрунтовано правовими підставами.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

Отже зміст процесуального закону не гарантує право на оскарження повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

При цьому у справі Європейського суду з прав людини «Трегубенко проти України» (2004 р.) вказано на категоричний висновок про те, що суспільна потреба передбачає і правильне застосування закону.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

постановив:

в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1