Справа №705/1794/18
1-в/705/420/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області клопотання прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду (у справі №705/1794/18, провадження №1-кп/705/569/18),

з участю:

прокурора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Прокурор військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, в якому зазначив, що Військовою прокуратурою Черкаського гарнізону підтримувалось публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000005 від 06.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. 19.09.2018 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області розглянуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000005 від 06.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначив останньому покарання у виді штрафу в розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 18700 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік. Судове засідання відбувалося у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. 03.12.2018 року до військової прокуратури Черкаського гарнізону надійшла копія вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області відносно ОСОБА_6 , який 22.10.2018 набрав законної сили. В описовій частині зазначеного судового рішення суддя вказав, що враховуючи те, що суду в ході судового розгляду речові докази не надавались, долю речових доказів при ухваленні вироку суд не вирішує. Відповідно до вимог ст. 100 КПК України долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. В судових дебатах публічним обвинувачем ставилось питання, окрім іншого, про вирішення долі речових доказів.

Відповідно до положень п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, до вирішення інших питань про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку, у відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК, відноситься питання визначення долі речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.

Враховуючи те, що суд під час ухвалення судового рішення долю речових доказів не вирішував, з метою усунення сумнівів та протиріч, що виникають при виконанні вироку, просить винести ухвалу суду та визначити долю речових доказів у кримінальному провадженні № 0000005 від 06.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, в якому 19.09.2018 Уманським міськрайонним судом Черкаської області постановлено вирок відносно ОСОБА_5 (у справі №705/1794/18, у провадженні 1-кп/705/569/18).

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити. При цьому посилався на те, що на даний час неможливо вирішити долю речових доказів, так як це питання не вирішив суд у вироці суду. Про необхідність вирішити долю речових доказів прокурор вказував у судовому засіданні при розгляді справи під час судових дебатів. Всі докази у справі були перелічені у обвинувальному акті.
Засуджений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши в частині, яка стосується вирішуваного питання, матеріали судової справи №705/1794/18 (провадження №1-кп/705/569/18), заслухавши думку засудженого та прокурора, суд дійшов такого висновку.
Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2018 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу. Вирішено долю запобіжного заходу, питання про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, які були підтверджені прокурором у судовому засіданні відповідними документами, які він долучив до матеріалів судової справи. Також вирішено питання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді на майно обвинуваченого, так як прокурор у судовому засіданні долучив документи, які підтверджували факт застосування такого заходу.
При цьому, вироком суду доля речових доказів не вирішувалась. У мотивувальній частині вироку суд зазначив, що долю речових доказів суд не вирішує, так як в ході судового розгляду речові докази суду не надавались, що передбачено ч.9 ст.100 КПК України.
Враховуючи те, що суд не вирішував долю речових доказів, тому в цій частині вирок до прокуратури для виконання не направлявся, у зв`язку з чим прокурор не може ставити питання про наявність в цій частині сумнівів чи протиріч.
Крім того, у своєму клопотанні прокурор посилався на узагальнення Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. У вказаному Узагальненні дійсно вказано, що з наданих матеріалів узагальнень апеляційних судів вбачається, що серед причин подання відповідних клопотань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, які перебували на розгляді у місцевих судах у 20142015 рр., були такі, в яких ставилось питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.
Проте, такі питання не можуть бути вирішені, якщо вони не були предметом судового розгляду у кримінальному провадженні та щодо яких не було здійснено перевірку судом їх підставності та обґрунтованості. Саме по собі посилання прокурора на речові докази у судових дебатах з проханням вирішити їх долю, не є підтвердженням того, що суд перевірив факт наявності таких речових доказів під час розгляду справи по суті.
Враховуючи те, що у своєму вироці суд чітко вказав, чому він не вирішує долю речових доказів, тому в разі незгоди прокурора з вироком в цій частині, він мав право подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, чого зроблено не було.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, так як в даному випадку, відсутні сумніви чи протиріччя, які б виникали при виконанні вироку в частині визначення долі речових доказів, у зв`язку з тим, що у вироці суду чітко вказано, чому він не вирішував долю таких речових доказів.
На підставі наведеного вище, керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду (у справі №705/1794/18, провадження №1-кп/705/569/18).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня проголошення ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1