В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.11.2018 Справа №607/20092/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002211 від 02 серпня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, студента 3 курсу ПВНЗ «Медичний коледж» неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_2 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , перед початком експлуатації автомобіля «ИЖ 27175-036» реєстраційний номер НОМЕР_1 не перевірив та не забезпечив технічно справний стан зазначеного автомобіля, який він міг виявити перед початком його експлуатації. В подальшому 31 липня 2018 року приблизно о 13 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно не справним автомобілем «ИЖ 27175-036» р.н. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по пішохідній доріжці - тротуарі зі сторони ресторану «Рандеву» по вул. Л.Українки, 4, м. Тернопіль, в напрямку виїзду до проїзної частини вказаної вулиці. В салоні транспортного засобу знаходився пасажир ОСОБА_7 .
Під час руху ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 1.5, ч.1, 1.7, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожня обстановка», «житлова зона») та 12.1 Правил дорожнього руху України, не урахував дорожню обстановку, неправильно вибрав безпечну швидкість руху і такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, зокрема особи похилого віку, завдавати матеріальних збитків.
Унаслідок цього і в порушення п.п. 2.3 «б», 10.9 ПДР України водій ОСОБА_3 у продовження такого руху, не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну. Так, обвинувачений ОСОБА_3 не переконавшись самостійно, що рух заднім ходом буде безпечним, маючи потребу у цьому не звернувся за допомогою до інших осіб, зокрема пасажира ОСОБА_7 , та неподалік виїзду із тротуару не надав дорогу пішоходу похилого віку - ОСОБА_8 , яка в темпі спокійної ходи рухалась зліва направо в бік розташованої неподалік кав`ярні.
Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів Правил, обвинувачений ОСОБА_3 рухаючись заднім ходом створив небезпеку для руху пішоходу та поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та скоїв наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 .
У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепа, з крововиливами у речовину головного мозку та над- і під його оболонки, котра супроводжувалася частковим тромбозом синусів твердої мозкової оболонки з розвитком розм`ягчення (церебромаляції), що ускладнилось набряком - набубнявінням та призвело до стиснення (компресії) головного мозку із вклиненням його стовбуру у великий потиличний отвір, від яких вона ІНФОРМАЦІЯ_2 померла у приміщенні КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги».
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що 31 липня 2018 року близько 13.30 год. він керував транспортним засобом марки «ИЖ» з пасажиром ОСОБА_7 Рухаючись заднім ходом по пішохідній доріжці - тротуарі зі сторони ресторану «Рандеву» по вул. Л.Українки в м. Тернопіль, в напрямку виїзду до проїзної частини вказаної вулиці він не помітив позаду руху свого автомобіля пішохода ОСОБА_8 та здійснив на неї наїзд. Зазначає, що одразу ж після цього він вийшов з автомобіля та побачив, що ОСОБА_8 лежить на асфальті, при цьому пербувала ще при свідомості. В подальшому останню було госпіталізовано каретою швидкої допомоги в лікувальний заклад де остання через декілька днів померла. Просить суд врахувати його визнання вини, щире каяття, повне визнання та відшкодування заявлених прокурором позовних вимог, процесуальних витрат та відшкодування майнової та моральної шкоди потерпілому, суворо його не карати, не позбавляти волі та не позбавляти права керування транспортними засобами.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті та повністю погодився зі всімазібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан здоров`я, а також те, що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем реєстрації, думку потерпілого, який просить не позбавляти волі обвинуваченого, відсутність у нього майнових та моральних претензій до обвинуваченого у зв`язку із повним відшкодування заподіяної шкоди, негативне відношення обвинуваченого до вчиненого. До обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку та сплату останнім процесуальних витрат у зв`язку із проведенням експертиз в даному кримінальному провадженні. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Однак, з врахуванням обставин вчинення правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, відсутність у нього майнових та моральних претензій до обвинуваченого у зв`язку із повним відшкодування заподіяної шкоди, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного виду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Також суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.

У ході досудового розслідування кримінального провадження прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 7833,41 грн. Однак до початку судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_3 представлено суду квитанцію № 0.0..1 від 08.11.2018 року ТФ «ПриватБанк» про сплату вказаних витрат на суму 7833, 41 грн. Тому, суд вважає, що у зв`язку з повним відшкодуванням коштів затрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерплого від злочину ОСОБА_8 позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури підлягає залишенню без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 7833,41 грн. залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1