Справа № 344/6751/18
Провадження № 1-кп/344/268/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за наступних обставин.

Так, 21.03.2018 року близько 11год. ОСОБА_4 , проходячи по АДРЕСА_2 , побачив потерпілого ОСОБА_6 , який в той час знаходився на подвір`ї біля свого будинку та, який згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 04.10.2017 року є недієздатним. В цей час, ОСОБА_4 направився до ОСОБА_6 та вчинив із ним словесний конфлікт, під час якого вимагав в останнього своє майно, а саме стереофонічні навушники, які були добровільно надані в користування потерпілого, на що ОСОБА_7 повідомив, що вказаних навушників не має, оскільки їх реалізував з рук невстановленій особі.

Продовжуючи словесну суперечку, ОСОБА_4 побачив в руці ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «LENOVO» S660, чорного кольору та в цей час у нього виник умисел на відкрите його заволодіння. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи особисті корисливі мотиви на незаконне збагачення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наніс ОСОБА_7 декілька ударів рукою в область обличчя та потилиці, після чого відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «LENOVO» S660, чорного кольору та з місця події втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці верхньої губи, синця в ділянці потилиці, які відповідно до висновку експерта № 245 від 03.05.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також спричинено майнову шкоду згідно з висновком експерта № 4.3-166/18 від 10.05.2018 року на загальну суму 1170грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та беззастережно, підтвердив обставини відкритого викрадення 21.03.2018 року в ОСОБА_9 мобільного телефону марки «LENOVO» S660, чорного кольору, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього. Шкоду потерпілому він відшкодував добровільно та в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Законний представник потерпілого ОСОБА_10 подав суду письмову заяву, в якій просив суд ОСОБА_4 суворо не карати, оскільки завдані збитки обвинуваченим повністю добровільного відшкодовані, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до останнього він не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу та дають можливість вирішити долю речових доказів та судових витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; дані про особу винного, який негативно ставиться до вчиненого; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; те, що він за місцем проживання характеризується позитивно; вперше притягується до кримінальної відповідальності; офіційно не працює; одружений; має міцні соціальні зв`язки та на утриманні одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на обліку лікаря-психіатра не перебуває; з 12.06.2009 року перебуває на обліку в лікаря-нарколога, однак відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 114/2018 від 07.05.2018 року ОСОБА_4 психічними захворюваннями не страждає та не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, на період інкримінованого злочину перебував у стані та перебуває на даний час, при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; раніше не судимий, а також відсутність до нього будь-яких претензій в потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання, - судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середній рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, а виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Крім цього, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертизи.

Речові докази: мобільний телефон марки «LENOVO» S660 (постанова від 21.03.2018 року) вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 ; паперові конверти зі змивами та марлевими тампонами (постанови від 21.03.2018 року та 06.04.2018 року) знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1