Справа № 592/2085/19
Провадження № 1-кс/592/1106/19
УХВАЛА

08 лютого 2019 року м.Суми
Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, адвоката ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001455, -

В С Т А Н О В И В :

05.02.2019 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, в якій він зазначив про те, що на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.04.2018 року у справі № 592/4442/18, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001455 від 03.05.2018 року було внесено відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. 13.09.2018 року на адресу ОСОБА_5 надійшов лист слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 05.02.2019 року № 12932/55-2018/СВ, в якому повідомлялось про закриття 31.07.2018 року кримінального провадження № 0001455 від 03.05.2018 року. До вказаного листа було додано постанову про закриття кримінального провадження від 31.07.2018 року. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.09.2018 року у справі № 592/13488/18 постанова про закриття кримінального провадження від 31.07.2018 року була скасована. В подальшому 30.01.2019 року ОСОБА_5 було отримано лист слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 30.01.2019 року, в якому повідомлялось про закриття 30.12.2018 року кримінального провадження № 0001455 від 03.05.2018 року. До вказаного листа було додано постанову про закриття кримінального провадження від 30.12.2018 року. Він важає, що постанова від 30.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001455 від 03.05.2018 року є незаконною і такою, що суперечить фактичним обставинам справи, оскільки слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення дійсних обставин справи. Відповідно до вимог ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України) . Ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Ст. 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів. Згідно з вимогами ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не були здійсненні слідчі та процесуальні дії в рамках досудового розслідування, спрямовані на збирання та дослідження обставин, передбачених ст. 91 КПК України, як того вимагає ст. ст. 92, 93 КПК України, не було проведено аналіз доказів та не була дана відповідна правова оцінка обставинам справи. За змістом оскаржуваної постанови слідчий встановив, що ОСОБА_4 на сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 . Слідчий в постанові зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження , за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. За вказаних обставин слідчий робить висновок, що оскільки з ДВС не надходило повідомлення про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не надано доказів, які б підтверджували факт обізнаності про обов`язки сплачувати аліменти. Зазначаючи вказані обставини в постанові, слідчий навіть не звернув уваги на те, що з 05.10.2016 року в Україні набув чинності Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2018 року, яким старий Закон, в тому числі і ч. 10 ст. 74 втратили чинність. Таким чином, починаючи з 05.10.2016 року, державний виконавець не уповноважений звертатись до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Натомість, за ч. 11 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження , починаючи з 05.10.2016 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів, яким саме і скористалась ОСОБА_5 . Отже, відсутність повідомлення від ДВС не може взагалі свідчити про будь-які обставини у кримінальному провадженні, а тим більше про факт необізнаності про обов`язки сплачувати аліменти. Вся необхідна інформація та документи, які можуть використовуватись в якості доказів для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, знаходяться в матеріалах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 . Аліментів. Однак, в порушення ст. ст. 91, 92 КК України, слідчим не було вжито жодних заходів, спрямованих на отримання від ДВС будь-якої інформації чи копій документів виконавчого провадження. Взагалі з постанови про закриття кримінального провадження не вбачається, які слідчі дії проведені в ході досудового розслідування, які докази були зібрані, окрім отримання інформації з ТСЦ № 5946, в який період ОСОБА_4 не сплачував чи не повністю сплачував аліменти на утримання дитини, яка утворилася заборгованість зі сплати аліментів і таке інше. Крім того, в постанові не зазначено на підставі яких зібраних та досліджених слідчим доказів був зроблений висновок про те, що в діях ОСОБА_4 відсутнє злісне ухилення від сплати аліментів. Окремо слід звернути увагу на те, що ОСОБА_5 , як потерпілою у кримінальному провадженні, 07.12.2018 року на адресу слідчого ОСОБА_6 було подано клопотання про проведення слідчих дій та витребування копій документів. Однак, жодних процесуальних рішень по вказаному клопотанню не приймалось, допити не проводились, копії документів не витребовувались. Отже, слідчим не здійсненні всі слідчі та процесуальні дії в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0001455 від 03.05.2018 року, спрямовані на збирання та дослідження обставин, передбачених ст. 91 КПК України, як того вимагає ст. ст. 92, 93 КПК України, не проведено збирання та аналіз доказів та не дана відповідна правова оцінка обставинам справи. Всі вищеперелічені обставини свідчать про те, що постанова про закриття кримінального провадження № 0001455 від 30.12.2018 року підлягає скасуванню. У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 КПК України, він просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0001455 від 30.12.2018 року (вхідний № 7224/19 від 05.02.2019 року) (а. с. 2 4) .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Він просив скасувати постанову від 30.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001455 від 03.05.2018 року.

В судове засідання слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_6 не прибула. Про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Її відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, вислухавши його пояснення, дослідивши та перевіривши додані до скарги копії документів, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, прихожу до наступного висновку.

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2018 року по кримінальному провадженню № 0001455 вбачається, що органом досудового розслідування були проведені не усі слідчі дії, в тому числі допити свідків, одночасні допити, тимчасові доступи до речей та документів, призначення експертиз тощо. Тобто орган досудового розслідування не забезпечив швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; - не всебічно та неповно дослідив обставини кримінального провадження, не виявив як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, не надав їм належну правову оцінку та не забезпечив прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень; - в межах своєї компетенції не вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила; - не застосував всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування; - не скористався у повному обсязі наданими йому повноваженнями, передбаченими ст. 40 КПК України, щодо проведення слідчих (розшукових) дій тощо.

Таким чином, прихожу до висновку про те, що скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 21, 303 310, 376, 392, 532, 533 КПК України; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 30.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001455.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді про задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1