ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 575/626/18 Номер провадження 11-кп/814/347/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 02.04.2018 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської республіки, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше на території України не судимого,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 20.06. 2018 року

з участю
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цим вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 332 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки обмеження волі.

За вироком суду, громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлені досудовим слідством час та місці, вступив у попередню змову з невстановленими особами (матеріали досудового розслідування стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження) з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України в обхід встановлених пунктів пропуску з території Російської Федерації.
Діючи за попередньою змовою, 30.03.2018 невстановлені особи узгоджено з ОСОБА_6 , підшукавши бажаючих незаконно потрапити на територію України п`ятьох громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, а саме : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , організували їх доставку з м. Москва до кордону з Україною в районі с. Сподарюшино Гайворонського району Бєлгородської області.
Реалізуючи свої злочинні наміри по незаконному переправленню осіб через державний кордон України, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з невстановленими особами, в ніч з 30 на 31 березня 2018 року, очоливши вказану групу осіб громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, використовуючи свій мобільний телефон «Самсунг» та дані мобільного інтернету для орієнтування на місцевості, вказуючи їм шлях слідування в лісовому масиві, незаконно перевів їх через державний кордон України з території Російської Федерації в напрямку населеного пункту Сподарюшино (Російська Федерація) - населеного пункту Попівка (Україна), в районі інформаційного покажчика № 132/3.
Після незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_6 повідомив невстановленим особам про своє місцезнаходження з вказаними громадянами Соціалістичної Республіки В`єтнам в районі с. Пожня Великописарівського району Сумської області.
Невстановлені особи організували приїзд автомобіля таксі «Мерседес-Бенз», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 для подальшого слідування ОСОБА_6 та громадян В`єтнаму по території України. Однак на автошляху Краснопілля Велика Писарівка біля с. Пожня Великописарівського району, вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_14 , в якому знаходився ОСОБА_6 та п`ятеро вказаних громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, був затриманий прикордонним нарядом у складі оперативних співробітників оперативно розшукового відділу ( ОРУ Східного регіонального управління ДПС України та військовослужбовців ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини провадження та доведеність вини ОСОБА_6 , просить вирок суду відносно останнього змінити та пом`якшити обвинуваченому покарання, застосувавши до нього штраф в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн.
При цьому вказує, що виправлення ОСОБА_6 можливе без обмеження волі, враховуючи дані про його особу, те що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності на території України притягується вперше, відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності на території інших держав також не має, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має молодий вік. Також зазначає, що прокурор у кримінальному провадженні під час розгляду справи місцевим судом просив застосувати до ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Під час апеляційного перегляду підтримав свою апеляційну скаргу.
Позиція інших учасників провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу свого захисника.
Прокурор ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались та не оспорюються захисником в апеляційній скарзі.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 332 КК України є правильною і також не оспорюється апелянтом.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

За змістом ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при ухваленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_6 .

Зокрема, при обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, даних, що характеризують його особу, пом`якшуючі вину обставини та відсутність обставин, які його обтяжують .

Враховуючи особу обвинуваченого, який має молодий вік, до кримінальної відповідальності на території України притягується вперше, вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, суд належним чином обґрунтувавши своє рішення дійшов висновку щодо можливості призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України. При цьому суд, призначив обвинуваченому покарання яке не тільки нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.2 ст.332 КК України, яка передбачає основне покарання від п`яти до семи років позбавлення волі, а й перейшов до більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.332 КК України, призначивши обвинуваченому покарання у виді двох років обмеження волі.

Саме таке покарання, призначене ОСОБА_6 місцевим судом, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апелянта щодо можливості призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу колегія суддів вважає непереконливими, оскільки ОСОБА_6 являється громадянином іншої держави, на території України місця проживання та легальних способів отримання прибутку не має, в умовах особливого періоду вчинив злочин щодо недоторканості державного кордону України.

За таких обставин, доводи апелянта щодо необхідності зміни вироку суду не підлягають задоволенню.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченого зараховано вироком суду в строк відбування покарання з дотриманням вимог ст.72 КК України.

З урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого з-під варти до його прибуття до місця відбування покарання.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 20.06.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4