ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1218/19 Справа № 184/2262/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000702 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тригради, Красноокнянського району, Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирішено питання процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
12.09.2018 року приблизно о 09 годині 00 хвилин в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_7 , знаходився біля колишнього автовокзалу, розташованого по вул. Партизанська, 8, де збирав вторинну сировину. В той же час, у контейнері для сміття ОСОБА_9 знайшов пакет, в якому знаходився предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати РГД-5 та предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на запал до гранати. Зрозумівши, що дані предмети є корпусом гранати РГД-5 та запалом до неї, у ОСОБА_10 виник злочинний намір, спрямований на незаконне носіння, придбання вказаної вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
В той же час, знаходячись там же, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння, придбання вибухової речовини та вибухового пристрою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв знайдені ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, чим незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
Після чого, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання, носіння вибухової речовини та вибухового пристрою, знайдений ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, поклав у кишеню одягнених на ньому штанів та почав носити з собою без передбаченого законом дозволу.
12.09.2018 року о 18 годині 10 хвилин на зупинці громадського транспорту позаду будинку № 67 по вул. Центральна м. Покров Дніпропетровської області працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на підставі ст. 263 КУпАП затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178 КУпАП. Під час особистого огляду ОСОБА_7 у правій боковій кишені одягнених на ньому штанів виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус гранати РГД-5 та запал до неї. Згідно висновку експерта №33/5.2/401 від 08.10.2018 року вилучені у ОСОБА_10 предмети є:
- одним конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5, який відноситься до категорії вибухових речовин, який виготовлений промисловим способом та придатний для здійснення вибуху;
- одним уніфікованим запалом ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, який виготовлений промисловим способом та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_7 носив, придбав без передбаченого законом дозволу.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Не погоджуючись з вказаним вироком, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Виключити з вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 :
- посилання на окрему обставину, що обтяжує покарання, рецидив злочину;
- у вступній частині посилання на судимості за вироками Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2011 року, П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2011 року, Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2012 року.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_7 є особою, що не має судимості за вироками Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2011 року, П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2011 року, Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2012 року, а тому суд першої інстанції не може враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує, рецидив злочину.
Крім того, прокурор вказує, що у вступній частині вироку, всупереч вимогам п. 4 ч. 1 ст. 374 КПК України, зазначено не вірні данні щодо наявності судимості у обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки дані про зняту чи погашену судимість не повинні заноситись до вступної частини вироку.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України в апеляційній скарзі прокурора також не оскаржується.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу.
Виходячи з положень ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями змінити судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у разі, якщо було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, допущене судом першої інстанції порушення полягає у помилковому зазначенні у вироку рецидиву злочину як обтяжуючої покарання обставини та зазначенні у вступній частині відомостей про погашені судимості обвинуваченого ОСОБА_7 . Однак, така помилка жодним чином не вплинула на висновки суду про подію злочину, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, не позначилася на правильності кваліфікації суспільно небезпечного діяння, на справедливості обраного обвинуваченому виду та розміру заходу примусу, що не заперечується прокурором у поданій апеляційній скарзі. Таким чином, сама по собі вказана помилка не потягла за собою негативних наслідків, які слугують безумовними підставами для втручання у вирок та його зміни.
Вказана правова позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 207/2658/16-к (провадження № 51-3003км18).
Колегія суддів звертає увагу і на те, що саме вказані посилання на судимості, які прокурор просить виключити зі вступної частини вироку, а також обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому, а саме рецидив злочину, містяться в обвинувальному акті.
Тому колегія суддів, проаналізувавши характер допущеного порушення, не вважає його істотним та таким, що тягне за собою зміну вироку, відтак у задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.
Вирок суду першої інстанції не суперечить положенням статті 374 КПК України, а посилання прокурора в апеляційній скарзі на протилежне є неспроможними.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну оскаржуваного вироку на підставах, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, під час перевірки кримінального провадження в апеляційному порядку не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: