Справа №639/5274/18
Провадження №1-в/639/828/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представників установи виконання покарань ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріяшівка Роменського району Сумської області, громадянина України, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012 р. за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до вимог ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_5 .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подане клопотання та просив його умовно достроково звільнити від відбування покарання, оскільки він своєю поведінкою довів своє виправлення та у вчиненні кримінального правопорушення щиро розкаюється.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 також підтримав клопотання засудженого та просив його задовольнити, при цьому зазначив, що під час відбування покарання ОСОБА_5 у Шосткинській виправній колонії (№66) було підготовлено та подано до суду подання адміністрації установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте у зв`язку з вибуттям засудженого до іншої установи зазначене клопотання судом не було розглянуто. Крім того, зазначив, що не можна встановити, з яких саме підстав ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку як схильний до втечі.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що на теперішній час засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці, хоча і став на шлях виправлення, проте не довів свого виправлення.

Представники ДУ «Холодногірська ВК №18» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у звязку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012 р. за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2016 р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього увязнення з 29.11.2011 по 25.12.2012 року, із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 29.11.2011 року, кінець строку: 03.11.2019 року.

На момент розгляду клопотання, тобто на 20.11.2018 року засуджений відбув 8 років 25 днів, лишилось 11 місяців 5 днів.

Як вбачається з характеристика засудженого, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 29.11.2011 року. За час тримання у ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» з 05.12.2011 по 16.02.2012, з 27.04.2012 по 14.07.2012, у Сумській установі виконання покарань з 05.12.2011 по 16.02.2012, з 05.04.2012 по 27.04.2012, з 14.07.2012 по 06.01.2013, в Киъвському слідчому ізоляторі з 12.08.2013 по 30.08.2013 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З о6.01.2013 по 12.08 2013, з 30.08.2013 по 25.12.2017 відбував покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№66)», де характеризувався негативно, мав 10 дисциплінарних стягнень, 4 заохочення, був працевлаштований робітником пилорами.

З 25.12.2017 р. відбуває покарання у ДУ «Холодногірська ВК №18», за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи з метою поблажливого ставлення до себе. Працевлаштований на виробництві установи в цех № у дільниця по виготовленню поліетиленових пакетів різноробом, не приділяє належну увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації якої ставиться байдуже. Не конфліктний. Підтримує звязки з матір`ю шляхом листування, телефонних дзвінків, отримує передачі. Вину у скоєнні злочину визнав повністю, згідно вироку суду має позов на суму 56301,84 грн., який, як було встановлено в ході судового засідання, частково відшкодований матір`ю засудженого.

Суд також зазначає, що сам по собі факт певного поліпшення ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений остаточно виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 , відноситься до умисних особливо тяжких злочинів.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 умисного особливо тяжкого злочину та форму вини, а саме злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, нестабільну поведінку засудженого під час відбування покарання, про що свідчать десять стягнень, що були на нього накладені, а також наявність лише 4 заохочень, за відсутності заохочень за останнім місцем відбування покарання, та посередню характеристику, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню. В той же час, суд зазначає, що дослідженням в судовому засіданні особи засудженого встановлено, що він вочевидь став на шлях виправлення і до нього можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України стосовно заміни невідбутої частини покарання більш м`яким за умови відповідного подання (клопотання).

Доводи захисту суд приймає до уваги, але в розрізі їх достатності для можливості застосування до ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, не дійшовши до висновку про повну відповідність поведінки та ставлення до праці з боку засудженого для застосування такого процесуального механізму.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1