Справа № 461/4507/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2019 року. м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого (на момент кримінального правопорушення працюючого на посаді начальника Відділу стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Західного регіону Управління стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Департаменту примусового стягнення проблемних активів Західного регіону AT «Банк «Фінанси та Кредит»), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судженого,

за ч. 3 ст. 190 КК України ,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Большой Калинь, Приморського краю Російської Федерації, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого (працюючого на момент кримінального правопорушення на посаді начальника Управління стягнення заборгованості в виконавчому провадженні Департаменту примусового стягнення проблемних активів західного регіону центру по роботі з проблемними активами AT «Банк «Фінанси та Кредит»), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судженого ,-

за ч. 3 ст. 190 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 , працюючи відповідно на наказу №1329-К від 03.12.2013року, на посаді начальника Відділу стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Західного регіону Управління стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Департаменту примусового стягнення проблемних активів Західного регіону AT «Банк «Фінанси та Кредит», у підпорядкуванні начальника управління стягнення заборгованості в виконавчому провадженні Департаменту примусового стягнення проблемних активів західного регіону центру по роботі з проблемними активами AT «Банк «Фінанси та Кредит» обвинуваченого ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , будучи службовими особами установи, яку відповідно до вимог ст. 81 Цивільного кодексу України, віднесено до юридичних осіб приватного права, всупереч Посадової інструкції, умисно, з корисливих мотивів - одержання неправомірної вигоди від директора ПП «Компанія «ВІТТАР» ОСОБА_8 , в період з серпня 2015 року по 17.03.2016 року вимагали та, на виконання спільного умислу, одержали від директора ПП «Компанія «ВІТТАР» ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 300 000,00 грн. за сприяння у позитивному вирішенні на користь ПП «Компанія «ВІТТАР» питання у законному придбані нежитлового приміщення, яке перебувало у заставі банку, шляхом неподання апеляційної скарги на рішення суду.

Так, 09.12.2014 року на сайті ДП «Інформаційний центр» «Системи електронних торгів арештованим майном» Міністерства юстиції України опубліковано повідомлення про проведення торгів з продажу нежитлового приміщення на вул. Героїв Крут , 6 у м. Львові. Датою початку та закінчення проведення аукціону, згідно розміщеного повідомлення визначено дату 12.01.2015 року.

12.01.2015 року в електронній системі ДП «Інформаційний центр» «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, ПП «Компанія «ВІТТАР» належним чином зареєструвалось як учасник у проведенні торгів по купівлі нежитлового приміщення по вул. Героїв Крут, 6 у м. Львові.

Проведення торгів з продажу нежитлового приміщення відбувалось в ході виконання виконавчого провадження по рішенню Шевченківського районного суду м. Львова про стягнення заборгованості з ОСОБА_9 по договору про відкриття кредитної лінії в AT «Банк «Фінанси та Кредит» за №1-700/94 від 06.04.2007, в розмірі 1 032 901,32 грн.

12.01.2015 року відбулись торги, однак переможці не здійснили оплату грошових коштів на рахунок ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, у зв`язку із чим, у ПП «Компанія «ВІТТАР» виникло право на оплату за вказане приміщення, однак 18.03.2015 року AT «Банк «Фінанси та Кредит» подано до Сихівського районного суду м. Львова позовну заяву про визнання аукціону з реалізації зазначеного приміщення недійсним.

26.03.2015 року до Сихівського районного суду м. Львова AT «Банк «Фінанси та Кредит» подано позовну заяву про забезпечення позову, а саме; про накладення заборони ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України передавати до відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України протоколу про проведення електронних торгів з продажу нежитлового приміщення по вул. Героїв Крут, 6 у м. Львові, а Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України заборонити видавати акт про реалізацію арештованого нежитлового приміщення.

31.03.2015 року Сихівським районним судом м. Львова винесено відповідну ухвалу, якою задоволено позовну заяву AT «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову.

10.07.2015 року директором ПП «Компанія «ВІТТАР», ОСОБА_10 , подано заяву до Сихівського районного суду м. Львова про залучення до судового спору, за позовною заявою AT «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання аукціону від 12.02.2015 року з продажу нежитлового приміщення по вул. Героїв Крут , 6 у м. Львова, недійсним, їх в якості третьої особи із самостійними вимогами, оскільки у ПП «Компанія «ВІТТАР» виникло право на купівлю вказаного приміщення.

В липні-серпні 2015 року, начальник відділу стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Західного регіону Управління стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Департаменту примусового стягнення проблемних активів Західного регіону AT «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб та під керівництвом начальника управління стягнення заборгованості в виконавчому провадженні Департаменту примусового стягнення проблемних активів західного регіону центру по роботі з проблемними активами AT «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_5 , зв`язався із директором ПП «Компанія «ВІТТАР» ОСОБА_11 та повідомив, що при умові надання йому, як представнику банку, грошових коштів в сумі 25 000 доларів CШA, банк відмовиться від позовної заяви про визнання аукціону від 12.01.2015 року недійсним, та не буде здійснювати перешкоди останнім в законному придбані приміщення, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Героїв Крут, 6.

Продовжуючи свою злочину діяльність, діючи згідно узгодженого плану по заволодінню коштами ОСОБА_11 , шляхом обману, ОСОБА_4 за попередньою змовою із своїм керівником ОСОБА_5 , впродовж січня-березня 2015 року, а саме 22.01.2016 року, 30.01.2016 року, 19.02.2016 року зустрічався та спілкувався з директором ПП «Компанія «ВІТТАР» ОСОБА_10 та повідомив останньому, що сума неправомірної вигоди зменшилась до 12 000 доларів США, при цьому роз`яснив, що банк не може прийняти рішення про відмову від позовної заяви, однак у випадку відхилення судом позовних вимог банку, вказані грошові кошти необхідно буде передати йому за невнесення банком апеляційної скарги та нестворення в подальшому перешкод щодо купівлі ПП «Компанія «ВІТТАР» нежитлового приміщення на вул. Героїв Крут, 6 у м. Львові.

11.03.2016 року Сихівським районним судом м. Львова винесено рішення, яким відмовлено у задоволені позову AT «Банк «Фінанси та Кредит» до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України, ПП «Компанія Віттар» про визнання аукціону з реалізації нежитлових приміщень недійсним.

Згідно вимог ст. 294 ЦПК України в рішенні суду зазначено, таке може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його отримання, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Маючи мету заволодіння коштами шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб з керівником ОСОБА_5 , згідно попередньо розробленого плану, 17.03.2016 року начальник Відділу стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Західного регіону Управління стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Департаменту примусового стягнення проблемних активів Західного регіону AT «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4 у телефонній розмові з директором ПП «Компанія «ВІТТАР» ОСОБА_10 висловив вимогу про необхідність термінової передачі йому 17.03.2016 року грошових коштів в сумі 12000 доларів США, за нестворення перешкод у придбанні ПП «Компанією ВІТТАР» нежитлового приміщення на вул. Героїв Крут, 6 у м. Львові та сприяння у невнесенні апеляційної скарги банком на вказане рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11.03.2016 року.

17.03.2016 року, попередньо обумовивши з ОСОБА_4 по телефону місце та час зустрічі, приблизно о 20.30 год. ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_4 біля будинку №12 на вул. Гнатюка у м. Львові, де в автомобілі, на якому приїхав ОСОБА_4 , марки «Fiat», модель «Doblо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 передав, а ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, в інтересах групи, за попередньою змовою та під керівництвом ОСОБА_5 , умисно, шляхом обману одержав кошти загальною сумою 300 000 гривень за нестворення перешкод у придбанні ПП «Компанією ВІТТАР» нежитлового приміщення на вул. Героїв Крут, 6 у м. Львові та сприяння у невнесенні апеляційної скарги на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11.03.2016 року, про що повторно обговорювали під час зустрічі.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вину у вчиненні інкримінованого їм злочину заперечили, згідно ст.63 Конституції України, надавати показання з приводу інкримінованого їм злочину відмовилися.

Незважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченими у вчиненні інкримінованого злочину, їх винуватість повністю та об`єктивно стверджується наступними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , в судовому засіданні про те, що свідок є директором ПП «Компанія «ВІТТАР», яке 12.01.2015 року стало переможцем торгів щодо купівлі нежитлового приміщення на вул. Героїв Крут, 6 у м. Львові, однак підприємство не змогло здійснити оплату грошових коштів на рахунок ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у зв`язку з поданням AT «Банк «Фінанси та Кредит» позовної заяви до Сихівського районного суду м. Львова про визнання аукціону з реалізації зазначеного приміщення недійсним.

ОСОБА_4 повідомив, що при умові надання йому, як представнику банку, грошових коштів в сумі 25 000 доларів CШA, банк відмовиться від позовної заяви про визнання аукціону від 12.01.2015 року недійсним, та не буде здійснювати перешкод в законному придбані приміщення. Впродовж січня-березня 2016 року, а саме 22.01.2016, 30.01.2016, 19.02.2016 року він зустрічався та спілкувався з ОСОБА_4 який повідомив, що сума, яку треба надати зменшилась до 12 000 доларів США. Вказані грошові кошти необхідно буде передати за невнесення банком апеляційної скарги та нестворення в подальшому перешкод щодо купівлі ПП «Компанія «ВІТТАР» нежитлового приміщення на вул. Героїв Крут, 6 у м. Львові. Погодившись на вимогу ОСОБА_4 сплатити вказані грошові кошти, він домовився з останнім по телефону про час та місце зустрічі для передачі цих грошових коштів. Зустріч з ОСОБА_4 відбулася 17.03.2016 року приблизно о 20.30 год. біля будинку №12 по вул. Гнатюка у м. Львові, де в автомобілі, на якому приїхав ОСОБА_4 , марки «Fiat» модель «Doblо» д.н.з. НОМЕР_1 , він передав ОСОБА_4 кошти (імітаційні засоби) загальною сумою 300 000 гривень за нестворення перешкод у придбанні ПП «Компанією ВІТТАР» нежитлового приміщення по вул. Героїв Крут, 6 у м. Львові.

Свідок ОСОБА_13 , начальник відділу стягнення проблемної заборгованості в судовому порядку Департаменту примусового стягнення проблемних активів Західного регіону АТ «Банк Фінанси та Кредит, зазначила в судовому засіданні, що до торгів було допущено неналежних учасників, а саме які не внесли гарантійний внесок, але запропонували найвищу ціну, що є порушенням. Крім того, зазначила, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працювали у структурному підрозділі щодо стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Департаменту примусового стягнення проблемних активів Західного регіону AT «Банк «Фінанси та Кредит», тобто повноваженнями представляти інтереси банку AT «Банк «Фінанси та Кредит» в судах першої та апеляційної інстанції обвинувачені не були. Щодо довіреності у якій зазначено, що вони мають право представництва, то така є шаблонною та видається працівникам різних підрозділів для використання в межах їхніх повноважень, які визначені посадовими інструкціями.

Показами свідка ОСОБА_14 встановлено, що свідок був старшим групи слідчих та проводив допит ОСОБА_11 . Слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова надано дозвіл на проведення обшуку, оскільки необхідно було провести обшук у декількох приміщеннях. 17.03.2016 року ст. слідчим ОСОБА_15 поблизу будинку №12 на вул. Гнатюка у м. Львові проведено обшук автомобіля ОСОБА_4 , оскільки саме слідчий ОСОБА_15 того дня був на чергуванні, а обшук було необхідно проводити у трьох місцях одночасно, відтак саме на нього було покладено обов`язок обшуку автомобіля, на панелі якого було виявлено поліетиленовий пакет оранжевого кольору, всередині якого було виявлено прозорий поліетиленовий файл з шістьма пачками, візуально схожих на грошові кошти, обгорнутими навхрест банківськими стрічками. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК.

Крім показань допитаних учасників кримінального провадження у судовому засіданні досліджені докази, якими стверджується вина обвинувачених:

-заявою ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення з додатками; (т.1 а.п 10-28),

-ухвалами суду про надання дозволу на проведення обшуку (т.1 а.п. 38-39);

-протоколом ідентифікації (помічення) несправжніх (імітаційних) засобів (а.п.40-41),

-протоколом обшуку ОСОБА_4 та автомобіля «Фіат» (т.1 а.п. 42-45)

-імітаційними засобами (пакет), протоколом обшуку в банку (а.п.50-53);

-протоколом затримання ОСОБА_4 (т. 1 а.п.54-56)

- ухвалою про накладення арешту на автомобіль (т.1 а.п. 102);

-протоколами про результати проведення негласних слідчих дій та носії інформації (т.1а.п. 152-179);

-кадровими наказами, особовими справами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.2 а.п.33-85);

-судовими рішеннями та документами на приміщення за адресою м. Львів, вул. Героїв Крут,6 (т.2 а.п.86-125);

-постановою про визнання речовими доказами та речовими доказами (т. 2, а.п. 134-135);

-дорученням начальника СВ ОСОБА_16 слідчому ОСОБА_14 для проведення досудового розслідування (т.1 а.п. 3) ;

-повідомленням слідчого ОСОБА_14 про початок досудового розслідування (т. 1 а.п.4) ;

-постановою про відмову у визнанні ОСОБА_11 потерпілим (т.1 а.п.29) ;

-клопотанням про проведення обшуку в робочому кабінеті ОСОБА_4 (т.1 а.п.34-35);

-клопотанням про проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 (т. 1 а.п.36-37);

-протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 (т. 1 а.п.46 49);

-відповіддю «Інформаційного центру» МЮ України, апеляційною скаргою ПП «Львівавтоторф» на ухвалу про забезпечення позову; апеляційною скаргою ПАТ «Фінанси і кредит»; довіреністю ПАТ «Фінанси і кредит» ОСОБА_5 і електронним листом ПАТ «Фінанси і кредит» філіям банку (т.2 а.п. 1-17);

Проаналізувавши наведені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що вони є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У частині 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Верховний Суд України (справа № 751/7557/15-к, постанова Великої Палати від 16 січня 2019 року), сформулював висновок щодо умов визнання доказами засекречених процесуальних матеріалів слідства, де зазначив що за наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази.

Тому, постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 18.12.2015 року ( а.с.213), постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 22.01.2016 року ( а.с.223), ухвалу судді Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_17 від 18 грудня 2015 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій - (аудіо -, відео контролю) особи ОСОБА_4 , візуального спостереження за ОСОБА_4 (а.с.238), ухвалу судді Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_17 від 22 січня 2016 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 ; аудіо-відео контроль особи ОСОБА_4 , візуальне спостереження за ОСОБА_4 (а.с.239) не можна вважати допустимими доказами, хоча вони і були відкриті на стадії судового розгляду.

Разом з тим, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості інших доказів, в тому числі результатів проведення слідчих дій, які були відкриті стороні захисту, оскільки такі є безпідставними, не можуть суттєвим чином впливати на права та обов`язки сторін.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях свідків, інших процесуальних доказах, здобутих судом під час судового провадження, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Заперечення своєї винності обвинуваченими у скоєнні злочинних дій передбачених ч. 3 ст.190 КК України, суд відхиляє, оскільки вони є способом захисту обвинувачених, спростовуються об`єктивними доказами у справі, показаннями свідків, іншими матеріалами справи .

Дії обвинувачених слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки вони вчинили заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 Кримінального кодексу України, суд вважає наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, наявність обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, раніше не судженого, маючого на утриманні сина ОСОБА_18 , 2004 року народження, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, тому покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України з покладанням обов`язків згідно ст.76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах контролю за його виправленням з метою попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 Кримінального кодексу України, суд вважає наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, наявність обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, раніше не судженого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_19 , 2010 року народження, сина ОСОБА_20 , 2012 року народження, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, тому покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України з покладанням обов`язків згідно ст.76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах контролю за його виправленням з метою попередження нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити заставу.

Речові докази, згідно з вимогами ст. 100 КПК України, імітаційні засоби - слід знищити, мобільний телефон - повернути власнику.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України та обрати покарання 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання 3 років позбавлення волі, із визначенням 1 року 6 місяців іспитового строку.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України та обрати покарання 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання 3 років позбавлення волі, із визначенням 1 року 6 місяців іспитового строку.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити заставу.

Запобіжний захід у виді застави після набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 - скасувати.

Повернути заставодавцю ОСОБА_21 суму внесеної застави, отримувач ТУ ДСА, в розмірі 110 240.00 грн.

Речові докази:

- імітаційні засоби: грошові кошти, рукавички та паперові фільтри знищити ;

- мобільний телефон «SONY XPERIA» із сім картами повернути власнику ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.03.2016 року, на автомобіль марки "Fiat" модель "Doblo", 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою у цей же строк, з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .