Єдиний унікальний номер №440/1555/18
Провадження № 1-в/440/28/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську матеріали клопотання Кам`янка-Бузького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку Буського районного суду Львівської області від 26.12.2018 року щодо засудженого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

Начальник Кам`янка-Бузького РСФДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку Буського районного суду Львівської області від 26.12.2018 року щодо засудженого ОСОБА_3 в частині покладення на останнього процесуальних обов`язків на підставі вимог ст. 76 КК України, оскільки згідно вищевказаного вироку при обранні йому міри покарання покладено обов`язок відповідно до ч.1 п.2 ст. 76 КК України. Відтак, з метою здійснення належного нагляду уповноваженим органом з питань пробації, просив вирішити питання про накладення засудженому обов`язку передбаченого ч.1 п.1 ст. 76 КК України відносно засудженого ОСОБА_3 .

В судове засідання сторони кримінального провадження не з`явилися, хоч повідомлялись належним чином, однак їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 8 частини 1 статті 537 КПК України прямо передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання та кримінального провадження вбачається, що вироком Буського районного суду Львівської області від 26.12.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування покарання за цим вироком з випробуванням на 1 рік, з покладенням на нього, відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 76 КК України обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Як вбачається із розпорядження суду від 28.01.2019 року, вищевказаний вирок набрав законної сили 26.01.2019 року і підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.13-3 ч.1ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.1ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.3 ч.2ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 ч.1ст.537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 14 ч.1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як зазначено у ч.ч.1, 2ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відповідно до пункту 14 частини першої статті 537 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив вирок.

Частиною 3ст. 75 КК України передбачено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Отже, виходячи з аналізу положень ч.3 ст.75та ст.76 КК України, покладення обов`язків на засудженого є дискреційними повноваженнями суду.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду із вирішення у зазначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання.

Питання щодо покладення певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України про які зазначено у вироку суду, згідно з ст. 537 КПК України не вирішуються під час виконання вироків, оскільки Статтею 537 ч. 1 п. 13-3 КПК України регламентовано вирішення питання судом під час виконання вироків, зокрема про зміну обов`язків, однак судом встановлено, що звертаючись з клопотанням, орган пробації просить один із них покласти.

Метою кримінального покарання є виправлення і ресоціалізація засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. А оскільки на першому місці серед цілей покарання стоять виправлення та ресоціалізація, то і процес виконання і відбування покарання повинен передбачати закінчення здійснення впливу на засудженого та його повернення до самостійного загально-прийнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Тому кримінальне покарання повинно закінчуватися звільненням від відбування покарання, а тому суд вважає, що вирок Буського районного суду Львівської області від 26.12.2018 року є чітким і зрозумілим.

Окрім наведеного, частиною другою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

У своєму клопотанні уповноважений орган з питань пробації порушує питання щодо покладення на засудженого обов`язків згідно ч.1 п.1 ст. 76 КК України, однак наведене роз`яснення зводиться до зміни змісту судового рішення, яке набрало законної сили, що є процесуально неможливим і недопустимим, а тому в задоволенні подання уповноваженого органу з питань пробації слід відмовити.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 5 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання Кам`янка-Бузького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку Буського районного суду Львівської області від 26.12.2018 року щодо засудженого ОСОБА_3 .

Копію даної ухвали не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати особі, що звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду на протязі 7 діб з часу її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1