Постанова
іменем України

30 жовтня 2018 року
м. Київ
справа № 725/23564/16-к
провадження № 51-2780км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги прокурорів, які брали участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 08 червня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Чернівців, раніше судимого 17 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м. Чернівців за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від його відбування на підставі статті 75 цього Кодексу з іспитовим строком тривалістю 2 роки,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК.
Оскаржені судові рішення
1. За вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 13 січня 2017 року ОСОБА_6 було засуджено за частиною 2 статті 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі статті 71 цього Кодексу за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
2. ОСОБА_6 визнано винуватим у хуліганстві, вчиненому групою осіб за обставин, детально викладених у вироку. Судом установлено, що 24 квітня 2011 року приблизно о 17:30 на території міського пляжу на вул. Донбасівській, 5 у м. Чернівцях ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в громадському місці в присутності сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих норм поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, розпочали конфлікт із групою відпочиваючих. У ході конфлікту ОСОБА_6 з хуліганських мотивів руків`ям кухонного ножа умисно вдарив в обличчя ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпілому було заподіяно легких тілесних ушкоджень.
3. Апеляційний суд Чернівецької області ухвалою від 08 червня 2017 року вирок районного суду скасував, на підставі статті 49 КК звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 КК, у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження.
Вимоги і доводи касаційних скарг
4. У касаційних скаргах, майже аналогічних за змістом, представники державного обвинувачення просять на підставах, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 438 КПК, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
5. На їх переконання апеляційний суд безпідставно визнав, що ОСОБА_6 не ухилявся від органів досудового розслідування, внаслідок чого помилково застосував до нього положення частини 1 статті 49 КК.
6. Обґрунтовуючи свої вимоги, сторона обвинувачення наводить свій аналіз наявних у справі доказів, вважаючи, що вони свідчать про умисне переховування ОСОБА_6 від органів досудового слідства та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, що відповідно до частини 2 статті 49 КК призвело до зупинення перебігу строку давності. Зокрема, представники державного обвинувачення посилаються на те, що ОСОБА_6 виїхав з України під час визначеного попереднім вироком іспитового строку, не виконавши покладеного на нього судом обов`язку з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи.
7. Крім того, прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, вважає, що звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на нереабілітуючих підставах не звільняє його від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 грудня 2009 року. Також, на його думку, апеляційний суд порушив процесуальний порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки не з`ясував думки потерпілого ОСОБА_10 з цього питання безпосередньо в судовому засіданні.
8. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
9. Прокурор під час касаційного розгляду підтримав касаційні скарги, просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Оцінка Суду
10. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши наведені в скаргах доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подані скарги належить задовольнити частково на таких підставах.
11. Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діяння у касаційній скарзі не заперечуються.
12. Суть доводів сторони обвинувачення зводиться до того, що апеляційний суд безпідставно визнав недоведеним факт ухилення обвинуваченого від досудового слідства та суду, тоді як у матеріалах кримінального провадження містяться дані, які свідчать про його умисне переховування на території іншої країни під час перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
13. Ухвала апеляційного суду повинна відповідати встановленим статтею 370 КПК загальним вимогам щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судових рішень, а також спеціальним нормам статті 372 цього Кодексу стосовно змісту ухвали. Мотивувальна частина ухвали має беззаперечно переконувати в доведеності чи недоведеності фактів, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим необхідними є аргументований аналіз та оцінка досліджених судом доказів з точки зору їх належності, допустимості,достовірності й достатності у своєму взаємозв`язку.

14. Цих вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
15. Погоджуючись з позицією сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку про те, що засуджений не ухилявся від досудового слідства і суду, а виїхав до Російської Федерації на заробітки у зв`язку із важким матеріальним становищем. Однак цей суд не навів в ухвалі достатнього обґрунтування для такого висновку і не спростував належним чином доводи сторони обвинувачення щодо наявності підстав вважати, що виїзд обвинуваченого за кордон був зумовлений його бажанням ухилитися від слідства та суду.
16. Як убачається з матеріалів провадження, апеляційний суд обмежився лише перевіркою матеріалів особової справи ОСОБА_6 , витребуваної з органу кримінально-виконавчої системи, і оцінкою доказів, які стосуються невиконання засудженим покладених на нього обов`язків при звільненні від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 грудня 2009 року.
17. На підставі того, що попри порушення ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків відповідні органи не зверталися до суду із клопотанням у порядку статті 539 КПК про направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного вироком покарання, апеляційний суд зробив висновок, що його виїзд за кордон не можна вважати ухиленням від слідства та суду.
18. Суд вважає, що зазначена вище обставина не має вирішального значення для з`ясування питання щодо ухилення, і апеляційний суд, обмежившись дослідженням і оцінкою лише цієї обставини, не виконав обов`язку дослідження доказів у справі, які мали значення для вирішення питання щодо звільнення від відповідальності через сплив строку давності.
19. Для належного дослідження цього питання апеляційний суд мав би взяти до уваги більш широке коло обставин, у тому числі надані стороною обвинувачення докази, що доводять винуватість ОСОБА_6 у злочині, характер цього злочину, характер відносин обвинуваченого зі співучасниками тощо, з огляду на те, чи можуть вони свідчити, що ОСОБА_6 знав про проведення досудове розслідування щодо подій, до яких він був причетний, і судові провадження стосовно інших осіб, які брали участь у конфлікті на пляжі, а також про те, що його визнано підозрюваним у кримінальному провадженні.
20. Згідно з частиною 1 статті 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, тому не може виправити допущені апеляційним судом помилки.
21. Крім того, ухвала апеляційного суду має відповідати принципу правової визначеності. Проте, як видно зі змісту ухвали, апеляційний суд скасував вирок та закрив кримінальне провадження в частині засудження ОСОБА_6 за частиною 2 статті 296 КК. Разом із тим у резолютивній частині ухвали не зазначено рішення щодо призначеного місцевим судом остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК.
22. Виходячи з положень частини 1 статті 412 КПК Суд вважає істотними згадані порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені апеляційним судом.
23. Зважаючи на наведене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі пункту 1 частини 1 статті 438 КПК з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, належним чином перевірити всі обставини, які належать до предмета доказування, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги прокурорів які брали участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 08 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3