Провадження 1-в/331/114/2018
ЄУН 331/5523/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника СІЗО ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі дистанційного судового провадження клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення або заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини на більш м`яке, зазначивши, що вироком судової колегії у кримінальних справах Запорізького обласного суду від 04.11.1996 року він був засуджений за п. «в» ст. 93, ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 196, ч.1 та ч.3 ст. 222 КК України до покарання у вигляді смертної кари розстрілу. 30.06.2000 року призначене покарання було замінено на довічне позбавлення волі. На сьогодні він фактично відбув більше 20 років позбавлення волі, тому враховуючи практику ЄСПЛ він має право на перегляд довічного строку покарання, а також право знати, на яких критеріях та коли саме такий перегляд може бути здійснений. На підставі викладеного, просив його клопотання задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 підтримали заявлене клопотання та вважали, що особи, які засуджені до довічного позбавлення волі, мають ті самі права, що і інші засуджені, про що підкреслив Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, тому просили застосувати саме норми Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Представник Запорізького СІЗО ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що основною умовою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є відбуття певного періоду часу (не менше половини строку покарання або не менше двох третин строку покарання, або не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за відповідний злочин). Оскільки судом визначено ОСОБА_6 до відбуття довічне позбавлення волі, обрахувати відбуте ним покарання та співвіднести його із призначеним покаранням не має можливості, тому вважав, що на осіб, які засуджені до довічного покарання, ст. 81 та ст. 82 КК України не застосовується.

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що правових підстав для задоволення клопотання немає, тому просила відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що вироком судової колегії у кримінальних справах Запорізького обласного суду від 04.11.1996 ОСОБА_8 був засуджений за п. «в» ст. 93, ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 196, ч.1 та ч.3 ст. 222 КК України до покарання у вигляді смертної кари розстрілу. 30.06.2000 року призначене покарання було замінено на довічне позбавлення волі на підставі ухвали судової колегії у кримінальних справах Верховного суду України. На сьогодні засуджений перебуває в умовах Запорізького СІЗО у зв`язку із переглядом за нововиявленими обставинами відповідного вироку суду.

Дійсно, відповідно до ст. 81 та 82 КК України передбачена можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засуджених або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Так, відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Стаття 82 КК України передбачає, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок застосування зазначених норм права було роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Так, відповідно до п.3 та 4 зазначеної постанови визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, діюче кримінальне законодавство дозволяє застосовувати положення ст. 81 та 82 КК України лише до вказаної категорії осіб, при цьому покарання у вигляді довічного позбавлення волі є окремим видом покаранням, умовно-дострокове звільнення від відбування якого або заміна його на більш м`яке не передбачено.

Доводи засудженого та його захисника щодо необхідності застосування до нього рішення ЄСПЛ у справі Вінтер та інші проти Сполученого Королівства від 09.07.2013 року, оскільки подальше тривале перебування його у місцях позбавлення волі є невиправданим, оскільки відсутні обгрунтовані пенологічні підстави, суд відхиляє як такі, що не заслуговують на увагу, оскільки діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законодавством України передбачені чіткі правила та умови зменшення термінів відбуття покарання щодо засуджених.

Так, відповідно до ст. 87 КК України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Таким чином, національне законодавство передбачає можливість особам, які засуджені до довічного позбавлення волі, звернутися із відповідною заявою до Президента України та у разі її задоволення, призначене судом покарання може бути замінено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність на сьогодні правових підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 та звільнення його від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, ст. 81, 82 КК України, керуючись ст. 371, 372, 539 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення або заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1