Провадження по справі № 1-кп/522/92/19
У Х В А Л А
про призначення до судового розгляду, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та скасування арешту майна

22 березня 2019 року місто Одеса
Колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001907 від 07.04.2017 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Одеси, з середньою освітою, одруженого, працюючого СПД «Нібіт», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

представників потерпілих - ОСОБА_8 ,

власника майна - ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001907 від 07.04.2017 року, відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акту не пізніше п`яти днів з дня його надходження, суддя призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду та обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки є ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, існує необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і належної поведінки обвинуваченого.
Представник потерпілих ОСОБА_8 підтримав думку прокурора.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки ризики, вказані в клопотанні прокурора, не доведені, зазначили, що обвинувачений не переховувався від органів досудового розслідування, в нього є постійне місце проживання в м.Одесі, він не зможе спотворити докази у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 хворіє на захворювання серця, просили обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. З приводу призначення обвинувального акту до судового розгляду не заперечували.
Гр. ОСОБА_9 , яка є власником арештованого майна, в судовому засіданні надала клопотання про скасування арешту майна, накладенного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_10 від 02.06.2017 року, яке належить їй, а саме будинок, житловий з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 259,5 кв.м., який на праві приватній власності належить ОСОБА_5 (реєстраційний номер майна : 21902073), посилаючись на те, що вилучене майно було нею придбане на електронних торгах, вона не мала інформації щодо перебування вказаного майна під арештом. Окрім цього, зазначене майно відповідно до договору іпотеки від 28.12.2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанц» та ОСОБА_5 , перебуває у заставі банка. Окрім цього заявниця ОСОБА_9 не є підозрюваною у вказаному провадженні. З приводу інших питань, поставлених судом на обговорення, залишила на розсуд суду.
Окрім цього представник ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_11 подав до суду клопотання про скасування арешту майна, яке на праві приватній власності належить йому, а саме з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 328,8 кв.м.,(реєстраційний номер майна 19764750), на яке було накладено арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_10 від 02.06.2017 року (номер справи 522/9439/17, провадження по справі №1-кс/522/9493/17).
Заперечень від учасників процесу щодо скасування арешту майна, поданого за клопотаннями представник ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_11 та заявниці ОСОБА_9 , не надійшло.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку прокурора та учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинувального акту до судового розгляду, а також що клопотання гр. ОСОБА_9 про скасування арешту майна підлягає задоволенню, клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.
Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України, - немає. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Підстав для обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в т.ч. запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, не існує.

З приводу клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна, колегія суддів дійшла наступних висновків.
На даний час по кримінальному провадженню проведені всі необхідні слідчі дії, вилучене майно не було визнано речовими доказами по справі, а власник майна не є підозрюваним, обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні, а тому наведене свідчить, що на цей час підстави для арешту вказаного майна відпали.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду.
Згідно із ч.ч. 6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Будинок, житловий з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 259,5 кв.м., відповідно до договору іпотеки від 28.12.2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанц» та ОСОБА_5 перебуває у заставі банка. Вказаний будинок був придбаний ОСОБА_9 на електронних торгах. Тобто, згідно цього правочину, право власності на вказане майно було визначене за ОСОБА_9 заздалегідь до подій вказаного кримінального провадження та накладення арешту ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_10 .
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

З приводу клопотання представника ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_12 про скасування арешту майна, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 328,8 кв.м., яке на праві приватній власності належить ОСОБА_5 (реєстраційний номер майна 19764750), відповідно до договору іпотеки від 25.04.2008 року (реєстраційний номер 1093), укладеного між ПАТ «Укрсоцбанц» та ОСОБА_5 перебуває у заставі банка. Тобто, згідно цього правочину, право власності на вказане майно було визначене заздалегідь до подій вказаного кримінального провадження та накладення арешту ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_10 .
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
22.06.2017 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси по цивільній справі № 521/1163/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги були задоволені в повному обсязі та рішення набрало законної сили 07.08.2017 року.
Проте, станом на теперішній час, усі необхідні слідчі дії з вказаним майно були проведені, а тому у колегії суддів відсутні підстави для подальшого обтяження зазначеного нежитлового приміщення.

Щодо вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, обвинувачений не одружений, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, притягується до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор.
Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів також вважає, що надані матеріали є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, колегія суддів вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
При цьому суд застосовує положення ч.5 ст.182 КПК України про те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно ( ч.5 ст.182 КПК України).
Можливість призначення у разі визнання винуватим обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, наявність невідшкодованої майнової шкоди у особливо великих розмірах, дає підстави вважати, що застава у межах, зазначених у п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).
Відповідно до обвинувального акту встановлено, що матеріальні збитки, завдані потерпілим складають 20 000 000 гривень, та відповідно до цього суд враховує це при визначенні розміру застави.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, з урахуванням його майнового стану, та завданої державі шкоди інкримінованими йому злочинами, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а враховуючи що застава у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків, колегія суддів вважає за доцільне визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу у сумі, яка буде враховувати розмір збитків, інкримінованих обвинуваченому, а саме у розмірі 11 350 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду, про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді стримання під вартою, оскільки саме вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, та про можливість задоволення клопотань гр. ОСОБА_9 та представника ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_11 про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 132, 174, 176 - 178, 183, 186, 193-197, 205, 291, 314-315, 392 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Обвинувальний акт відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України, призначити до судового розгляду на 01.04.2019 року о 13 год. 00 хв. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 131, за участю прокурора, адвоката обвинуваченого, обвинуваченого, представника потерпілих.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 2 місяці, тобто до 21.05.2019 року.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 19 998 700 (дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч сімсот) гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за підозрюваного по справі №522/15885/17, провадження 1-кп/522/92/19
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 60 (шістдесят) діб, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
-прибувати за кожною вимогою до суду;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 22.03.2019 року.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Клопотання представника ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_11 про скасування арешту - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_10 від 02.06.2017 року (номер справи 522/9439/17, провадження по справі №1-кс/522/9494/17), а саме з будинку, житлового з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 259,5 кв.м., який на праві приватній власності належить ОСОБА_5 (реєстраційний номер майна: 21902073).

Клопотання гр. ОСОБА_9 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_10 від 02.06.2017 року (номер справи 522/9439/17, провадження по справі №1-кс/522/9493/17), а саме з з нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 328,8 кв.м.,(реєстраційний номер майна 19764750), яке на праві приватній власності належить ОСОБА_5 .
Ухвалу суду направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР, розташованого за адресою: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, для внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Порядок оскарження ухвал суду передбачений ст.392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3

22.03.2019