У Х В А Л А
про залишення касаційної скарги без руху

16 січня 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року відносно засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з касаційною скаргою,в якій виклали вимогу про скасування вказаних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однак потерпілими вказаних вимог кримінального процесуального закону не виконано.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що вони, висловлюючи незгоду з вказаними судовими рішеннями, посилаються на невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження як на підстави для їх скасування чи зміни, що згідно зі ст. 438 КПК Українине є предметом перевірки у касаційному порядку.
При цьому, не враховано положення ч. 1 ст. 433 КПК України, якою передбачені межі перегляду кримінального провадження судом касаційної інстанції.
Так, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху і встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року відносно засудженого ОСОБА_6 залишити без руху і встановити строк, що становить 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу, для усунення недоліків касаційної скарги.
Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3