ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/542/19 Справа № 210/2100/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши 01 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в місті Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000654 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кадіївка Луганської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, проживаючий цивільним шлюбом, який малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, за реєстрований і, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч. 2 ст.185 КК України, ч. 3 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання: -за ч.1 ст.185 КК України - у вигляді 2 роківпозбавлення волі; -за ч.2 ст.185 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі; -за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань визначено остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком у 2 (два) роки, якщо він протягом вказаного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідні обов`язки передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.2 ст.76 КК України,

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 2516 грн. 00 коп.

Заявлені цивільні позови задоволено. Стягнуто з обвинуваченого на користь потерплого ОСОБА_10 - 2980 грн. 70 коп; на користь потерпілого ОСОБА_11 6728 грн. 55 коп; на користь потерпілого ОСОБА_12 781 грн. 73 коп.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та необхідністю застосування більш суворого покарання.

Ухвалити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначає, що звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд не звернув уваги на точні положення ст. 75 КК України, яка застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які слід посилатися у судовому рішенні. При вирішенні зазначених питань суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи. Так, судом першої інстанції, внаслідок неналежного дослідження особи, обвинуваченого, не було враховано, що ОСОБА_7 ніде не працює. Зазначене свідчить про те, що останній не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності, а також забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном. Із вчинення 6 епізодів крадіжок більшості потерпілим майно не повернуто. Загальна сума невідшкодованих збитків становить 13040 грн. 48 коп.

Крім того, вказує на те, що суд врахував пом`якшуючи покарання обставини сприяння розкриттю злочинів та повне визнання своєї вини, відсутність обтяжуючих обставин. Визнання обвинуваченим своєї вини та сприяння розкриттю злочинів самі по собі з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого не свідчать про можливість призначення покарання з застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки останній перебуваючи на свободі ОСОБА_7 не виявив бажання виправити ситуацію, шкоду заподіян своїми злочинами не відшкодував усім потерпілим, тобто висловлене обвинуваченим каяття є удавним.

Крім того, на розгляді у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу, щодо обвинуваченого знаходиться кримінальне провадження за скоєння ним ще 4 епізодів крадіжок вчинених аналогічним способом.

Також судом не було враховано рекомендації органу пробації.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 зазначає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки підставою для застосування ст. 75 КК України - є позитивна поведінка обвинуваченого, такого, що раніше не судимий, маючого на утриманні похилого віку хвору матір. Також вказує на те, що останній працевлаштувався, отримує заробітну плату, у зв`язку із чим, залишок збитків буде відшкодовано потерпілим.

Вироком суду першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковані за фактом викрадання чужого майна у ОСОБА_13 ; за ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємноговикрадення чужого майна (крадіжка); за фактом замаху на викрадання чужого майна у ОСОБА_14 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; -за усіма іншими фактами скоєння злочинів; ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та останнього визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

ОСОБА_7 , 13 березня 2018 року в вечірній час доби приблизно о 17:30 годин, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись на парковці біля ТРЦ «Юніон», розташованій по вул. Героїв АТО, 30Г в Металургійному районі м. Кривого Рогу звернув увагу, звернув увагу на припаркований автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21061», фіолетового кольору д.р.н. НОМЕР_1 .

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, з метою власного збагачення, ОСОБА_7 , шляхом віджиму вітрового віконця передньої правої пасажирської двері проник до салону автомобілю марки «ВАЗ», моделі «21061» д.р.н. НОМЕР_1 , звідки таємно, шляхом вільного доступу викрав автомобільну магнітолу марки «Pioneer», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1742 від 24.04.2018 року становить 6728,55 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , будучи не поміченим, з викраденим з місця злочину зник, розпорядився майном на власний розсуд, а отримані грошові кошти витратив на особисті потреби, спричинивши своїми умисними корисливий діями потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 6728,55 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 16 березня 2018 року в вечірній час доби приблизно о 18:30 годин, повторно, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись на парковці біля ТРЦ «Юніон», розташованій по вул. Героїв АТО, 30Г в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув увагу на припаркований на стоянці автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21099», синього кольору д.р.н. НОМЕР_2 .

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, з метою власного збагачення, ОСОБА_7 ножем, шляхом пошкодження замку водійської двері проник до салону автомобілю марки «ВАЗ», моделі «21099» д.р.н. НОМЕР_2 , звідки таємно, шляхом вільного доступу з бардачку викрав технічний паспорт на вищевказаний автомобіль, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_15 , панель від автомагнітоли марки «Sony», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1750 від 24.04.2018 року становить 246,67 грн, відео реєстратор марки «Globex», моделі «HQS 205B», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1750 від 24.04.2018 року становить 535,06 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , будучи не поміченим, з викраденим з місця злочину зник, розпорядився майном на власний розсуд, а отримані грошові кошти витратив на особисті потреби, спричинивши своїми умисними корисливий діями потерпілому ОСОБА_15 майнової шкоди на суму 781,73 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 03 квітня 2018 року близько 13:30 годин, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись на парковці біля ТРЦ «Юніон», розташованій по вул. Героїв АТО, 30Г в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув увагу на припаркований автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2107», білого кольору д.р.н. НОМЕР_3 .

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, з метою власного збагачення, ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, потягнувши за ручку задніх пасажирських дверей автомобілю марки «ВАЗ», моделі «2107» д.р.н. НОМЕР_3 , проник до салону вказаного автомобілю,звідки із заднього сидіння, шляхом вільного доступу таємно викрав камеру відеоспостереження марки «Dahua», моделі «HAC-HDW 1200 EMP-A», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1752 від 24.04.2018 року становить 1152,33 грн, шкіряну куртку марки «Colins», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1752 від 24.04.2018 року становить 746,00 гривень, шкіряний плащ марки «VellaPelle, вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1752 від 24.04.2018 року становить 683,33 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 , будучи не поміченим, з викраденим з місця злочину зник, розпорядився майном на власний розсуд, а отримані грошові кошти витратив на особисті потреби, спричинивши своїми умисними корисливий діями потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на суму 2581,66 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 02 липня 2018 року, в період часу з 16 годині:45 хвилини по 17 годину 00 хвилин, діючи повторно, знаходячись на авто- майданчику біля будівлі №36 по проспекту Металургів у Металургійномурайоні м. Кривого Рогу, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, користуючись «перочинним» складним ножем, який приніс із собою, відчинив двері автомобілю марки ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_16 , та з салону автомобілю таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_17 майно, а саме: ноутбук марки LENOVOS-10 BLACH, вартість якого згідно висновку експерта по проведенню судовоїтоварознавчої експертизи №3287 від 30.08.2018 рокустановить 1600,00гривень; TV-тюнер SC7230, вартістю 475,00 гривень; TV-тюнер SC7200,вартістю 474,50 гривень; авто-магнітолу Shuttle.

Після вчинення злочину ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власнукористь, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_17 майнову шкоду назагальну суму 2 549,50 гривень.

Окрім цього ОСОБА_7 , 19 липня 2018 року, о 18 годині 17 хвилин,діючи повторно, знаходячись на авто-майданчику біля будівлі №4-Б попроспекту Гагаріна у Металургійному районі м. Кривого Рогу, маючи умиселспрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, користуючись «перочинним`складним ножем, який приніс із собою, відчинив двері автомобілю марки ВАЗ2102 д/н НОМЕР_5 , що належить потерпілому ОСОБА_10 , та з салону автомобілю таємно викрав належне останньому майно, асаме: мобільний телефон марки Fly IQ4514 EVO Tech, вартість якого згідновисновку експерта по проведенню судової товарознавчої експертизи №3290 від30.08.2018 року становить 1 399,67 гривень; портативну колонку: марки TronsmartElement, вартістю 1 581,03 гривень; пару кросівок NikeAir Мах (не оригінальні).

Після вчинення злочину ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власну користь, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2 980,70 гривень.

Окрім цього ОСОБА_7 , 09 серпня 2018 року, о 17 годині 39 хвилин,діючи повторно, знаходячись на авто-майданчику біля будівлі №4-Б попроспекту Гагаріна у Металургійному районі м. Кривого Рогу, маючи умиселспрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, намагаючись втілити намірі натаємне викрадення майна, відчинив двері автомобілю марки ВАЗ 2121 д/н НОМЕР_6 , та знаходячись у салоні автомобілю зняв з вітрового скла належнийпотерпілому ОСОБА_14 автомобільний GPS-навігатор марки Lauf х-12056, вартість якого згідно висновку експерта по проведенню судовоїтоварознавчої експертизи №3289 від 30.08.2018 року становить 681,67 гривень.

Проте, ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний намір до кінця по незалежним від його волі обставинам, оскільки перебуваючи в салоні автомобілюта утримуючи викрадене майно, був викритий працівниками полку патрульноїполіції в місті Кривий Ріг та з місця вчинення злочину втекти не встиг, тимсамим ОСОБА_7 , з причин що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій,необхідних для доведення злочину до кінця.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_18 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, кваліфікованих за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого, на чому ні сторона обвинувачення, ні обвинувачений ОСОБА_7 не наполягали.

Висновки суду щодо обставин злочину, доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів за який його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у тому числі і вид і міра покарання в апеляційній скарзі прокурора та іншими учасниками судового провадження не оспорюються, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного покарання, то колегія суддів приходить до висновку про підтвердження їх наявності та необхідності скасування вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 в зв`язку з невідповідністю призначеного йому покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України, тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та постановлення по справі нового вироку в цій частині.

За положеннями статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про юридичну кваліфікацію їх дій є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами, належно оцінені та викладені у вироку.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

На думку колегії суддів суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки його винність підтверджується як суб`єктивними, так і об`єктивними доказами по справі.

Стосовно доводів апеляції прокурора про скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 в зв`язку з м`якістю призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими та вмотивованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання засудженому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України не досить об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані які характеризують особу винного, а також сукупність всіх обставин у справі.

Однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України, є зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог п. 2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність визнається, зокрема, застосування закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

У відповідності до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням вважається неправильним, якщо при цьому судом першої інстанції порушено вимоги статті 75 КК України.

Згідно до положень частини першої статті 75 КК України, суд, звільняє винного від відбування покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Так, суд першої інстанції, застосовуючи положення ч. 1 ст. 75 КК України, у прийнятому рішенні не мотивував та належним чином не врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, кількість скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який вчинив корисні злочини проти власності, вину хоча і визнав однак не виявив бажання виправити ситуацію, шкоду заподіяну своїми злочинними діями не відшкодував усім потерпілим.

Посилання захисника та надання ним довідки про офіційне працевлаштування обвинуваченого та наявність в нього матері яка хворіє психічним розладом, приймаються до уваги колегією суддів, однак він працевлаштований з 18 жовтня 2018 року, та на момент перегляду оскаржуваного рішення шкода заподіяна злочинами в повному обсязі не відшкодована, а тому зазначені обставини не є безумовною підставою для застосування ст.75 КК України.

Разом з тим, судом також не було враховано досудову доповідь про обвинуваченого за висновками якої є висока ймовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення, а виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Дані про особу обвинуваченого навпаки свідчать про підвищений рівень суспільної його небезпеки та унеможливлюють застосування до нього положень статей 75 і 76 КК України, а також вказують на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п. п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Як зазначено у вироку, місцевий суд, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбуття покарання з випробуванням, послався лише на можливість його застосування врахувавши віктивну поведінку потерпілого та жодним чином не мотивував можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ч . 1 ст. 75 КК України.

Однак з таким рішенням колегія суддів погодиться не може та вважає, що воно прийнято без належного урахування усіх обставин кримінального провадження, зокрема: ступеня тяжкості вчинених злочинів, способу та суб`єктивного ставлення засудженого до скоєного.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку, відповідно до вимог ч. 1 п. 4 ст. 420 КПК України.

Ухвалюючи новий вирок та вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі статтею 12 КК України відносяться до злочинів категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого та кількість вчинених злочинів та вважає за можливе призначити мінімальне покарання передбаченого санкцією ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі з реальним відбуттям покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання зі звільненням його від відбування, на підставі ст. 75 КК України, не відповідає принципам індивідуалізації, співмірності покарання, особі винного, тяжкості вчиненого, вимогам кримінального закону, а отже не є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, що є підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку в частині призначеного покарання з ухваленням, згідно ст. 420 КПК України, нового вироку судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 , за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України скасувати в частині призначення покарання, ухваливши новий вирок, яким:

Призначити ОСОБА_7 покарання за :

- ч.1 ст 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4