Провадження № 1-в/537/111/2019
Справа № 537/1133/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , представника державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за заявою засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бреусівка Козельщинького району Полтавської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про умовно-дострокове звільнення в порядку статті 81 КК України на невідбуту частину покарання, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області із заявою, в якій просив звільнити його умовно-достроково на невідбуту частину покарання.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 вважав, що заява засудженого задоволенню не підлягає, оскільки він мав заохочення лише на початку відбуття покарання, а накладення останнього стягнення свідчить про те, що засуджений на шлях виправлення не став.
Представник державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_3 в судовому засіданні при ухваленні рішення покладався на розсуд суду.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд задовольнити його клопотання про умовно дострокове звільнення.
Суд, вислухавши думку прокурора, представника установи виконання покарань, думку засудженого, дослідивши та проаналізувавши матеріали особової справи, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до статей 537, 539 КПК України, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання під час виконання вироків, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Судом встановлено, що вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 січня 2014 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; строк покарання рахувати з моменту його затримання.13 травня 2016 року; зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 13 травня 2016 року по 29 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 31 січня 2018 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
Початок строку відбуття покарання 14 лютого 2014 року, кінець строку відбуття покарання 14 серпня 2021 року.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю.
Відтак, згідно характеристики, затвердженої 28 березня 2019 року начальником державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі знаходиться з 14 лютого 2014 року, а з 02 березня 2014 року відбуває покарання у державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)». За час відбування покарання характеризується задовільно, один раз порушив режим відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення до ДІЗО. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. Має два заохочення. Засуджений не працевлаштований. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує ріні стосунки із засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. По відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, їх законні вимоги виконує вчасно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Свою вину визнає.
Відповідно до рішення комісії державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» від 21 серпня 2016 року засудженому відмовлено в застосуванні статей 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, яка не стає на шлях виправлення. Рішенням комісії державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» від 16 листопада 2017 року засудженому відмовлено в застосуванні статті 82 Кримінального кодексу України як особі, яка не стає на шлях виправлення. Рішенням комісії державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» від 22 лютого 2019 року засудженому відмовлено в застосуванні статті 81 Кримінального кодексу України як особі, яка не довела свого виправлення
Із довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він має два заохочення, останнє з яких було застосовано 02 грудня 2014 року, та одне стягнення у виді поміщення до ДІЗО, яке погашено 01 березня 2018 року.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Приймаючи до уваги вищевикладене, думку прокурора, характеристику засудженого за весь час відбування покарання, враховуючи той факт, що останнє заохочення було застосовано до засудженого у 2014 році, приймаючи до уваги наявність стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО, яке погашено 01 березня 2018 року, та той факт, що засуджений не працевлаштований, суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення, у зв`язку із чим заява ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення в порядку статті 81 КК України на невідбуту частину покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1