Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
03 квітня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0001143 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє - вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до чотирьох років і шести місяців позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора- ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Рівненського міського суду від 05.10.2018 року і Млинівського районного суду Рівненської області від 13.07.2018 року, остаточне покарання призначено - п`ять років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахується з моменту затримання 15.03.2018 року, відповідно до вироку Млинівського районного суду від 13.07.2018 року.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_5 26 вересня 2017 року близько 19.20 год, перебуваючи в магазині ТзОВ РУШ Єва-1871, що в м. Дубно на вул. Д. Галицького 1 Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, незаконно викрав із вітрини упаковку двох картриджів для гоління Gillete MACH3 вартістю 129 грн та упаковку чотирьох картриджів для гоління Gillete MACH3 вартістю 236 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не заперечуючи доведеності своєї вини у вчиненому злочині та правильності кваліфікації дій, доводить, що судом, на його думку, призначено надто суворе покарання, без врахування ряду помякшуючих покарання обставин визнання вини, щирого каяття, активного сприяння в розкриттю злочину, відшкодування шкоди та незадовільного стану здоров`я, у звязку з чим просить вирок в частині призначення покарання змінити та призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , який ознайомлений зі своїми процесуальними правами і будь-яких клопотань не заявляв, на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних в провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі самим обвинуваченим і не оспорюється учасниками апеляційного розгляду.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення йому надто суворого покарання не є переконливими, оскільки термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вирішення судом даного питання ґрунтується на вимогах статей 50, 65 КК України.

Відповідно до визначених у цих статтях правових орієнтирів суд при обранні ОСОБА_5 заходу примусу врахував ступінь тяжкості, конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання.
Зокрема, врахував тяжкість вчиненого злочину, віднесеного до злочинів середньої тяжкості, із помилковим зазначеним у вироку, як тяжкий злочин, особу ОСОБА_5 , який раніше неодноразово (більше десяти разів) судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, зокрема, і тяжких, і скоїв кримінальне правопорушення, перебуваючи на випробуванні, наслідки порушення якого судом йому було роз`яснено, нехтуючи можливістю стати на шлях виправлення, ряд обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння в розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, на які покликається і апелянт в апеляційній скарзі, і призначив ОСОБА_5 за вчинене покарання, найбільш наближене до мінімального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке, на думку колегії суддів, є необхідним для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових злочинів, враховуючи їх системність з боку обвинуваченого.

Правомірно, на думку колегії суддів, призначено ОСОБА_5 і остаточне покарання за сукупністю злочинів, виходячи з положень ч. 4 ст. 70 КК України, згідно яких, за правилами, передбаченими в частині першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Правових підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена засудженим в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3