Справа № 584/1741/18
Провадження №1-кс/584/837/18
УХВАЛА
28.11.2018 м. Путивль
До суду надійшло вказане клопотання погоджене із прокурором Путивльського відділу Конотопської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_5 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_6 , володільцем якого є ОСОБА_4 та яке вилучене 23.11.2018 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди ділянки автодороги по просп. Іоанна Путивльського в м. Путивль Сумської області, поблизу будинку № 34.
Клопотання обґрунтоване тим, що 23.11.2018 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем ВАЗ моделі 210994-20, д/н НОМЕР_1 сірого кольору, рухався по просп. І.Путивльського в м. Путивль та поблизу будинку № 34 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , мешканця с. Нова Слобода Путивльського району. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому 9 ребра зправа, забійної рани волосистої частини голови.
Посилаючись на ці обставини та на те, що вказане тимчасово вилучене майно має характерні для дорожньо-транспортної пригоди пошкодження, з метою забезпечення проведення відповідних експертиз, просив накласти арешт на автомобіль ВАЗ моделі 210994-20, д/н НОМЕР_1 .
У судовому засіданні слідчий своє клопотання підтримав.
ОСОБА_4 підтвердив те, що під час ДТП керував вказаним автомобілем, маючи при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, проти задоволення клопотання слідчого про арешт майна не заперечував.
Заслухавши осіб, які брали участь у справі, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 23.11.2018, цей транспортний засіб тимчасово вилучений слідчим.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля ВАЗ 210994-20, д/н НОМЕР_1 , він є власністю ОСОБА_6 , при цьому під час дорожньо-транспорної пригоди ним керував ОСОБА_4 .
Частинами 1, 5 ст. 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводить огляд місцевості, приміщення речей та документів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Частинами 2 і 3 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику
Статтею ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Зазначений транспортний засіб зберіг на собі сліди злочину, тобто в силу ст. 98 КПК України може бути використаний як речовий доказ в даному кримінальному провадженні.
При цьому пошкодження чи втрата цього майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, зокрема проведенню криміналістичних експертиз.
Враховуючи викладене, вважаю, що є правові підстави для арешту цього майна з метою збереження речових доказів, що буде розумним та співрозмірним з обмеженням права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
постановив:
1. Клопотання начальника СВ Путивльського відділення поліції Глухівського ВП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити повністю.
2. Накласти арешт на автомобіль ВАЗ моделі 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору, власником якого є ОСОБА_6 , мешканець АДРЕСА_1 , вилучений 23.11.2018 під час огляду місця дорожньо-транспортної події, який зберігати на майданчику тимчасового утримання Путивльського відділення поліції Глухівського ВП ГУНП в Сумській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1