ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/394/19 Справа № 179/1420/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

представник потерпілої ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_9

захисник ОСОБА_10

розглянувши 04 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження за № 0000300, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Петриківського районного Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приют Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого машиністом дождювальних машин та агрегатів в ТОВ «Скофілд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, винести своє рішення, яким пом`якшити призначене йому покарання шляхом звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертизи № 6/10.2/555 від 03.08.2017 року та № 6/10.1/668 від 25.07.2017 року в загальному розмірі 1581 грн. 92 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування матеріальної шкоди 53 472 гривень 38 коп., а також моральної шкоди 200 000 гривень 00 коп.

ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 14 червня 2017 року о 18 год. 01 хв. у с.Вишневе Магдалинівського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із сторони с.Шевченківка Магдалинівського району у напрямку с.Приют Магдалинівського району, на автодорозі по вул.Гагаріна, навпроти сховища ТОВ «ВПК-АГРО», розташованого під № 4/1, рухаючись у світлий час доби, по кривій в плані проїзній частині, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала автодорогу із права на ліво відносно руху його автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження , які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що пов`язані зі стійкою втратою працездатності не менш, ніж на 1 третину (не менше 33%).

Згідно висновку експерта від 25.07.2017 року № 6/10.1/668 в дорожній обстановці і при обставинах даної пригоди наданих на дослідження, водій автомобіля «ВАЗ-2101», з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

При заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ-2101» мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 .

При заданих обставинах пригоди, дії водія автомобіля «ВАЗ-2101» з технічної точки, не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_7 .

Дії обвинуваченого у вищезазначеній частині були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч.2 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через його суворість.

Вказує, що судом при призначенні ОСОБА_9 покарання не було враховано належним чином особливості складу вчиненого обвинуваченим правопорушення, зокрема його суб`єктивну сторону, що вчинений злочин є злочином вчиненим з необережності, що в діях обвинуваченого відсутній умисел на вчинення даного правопорушення, позитивну характеристику з місця роботи, наявність на утриманні малолітньої дитини, те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також не було взято до уваги наявність обставин, що пом`якшують його покарання, а саме щирого каяття, готовність відшкодовувати збитки потерпілій.

Вказує, що за наведених обставин суд мав право застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача;обвинуваченого та його захисника ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі; потерпілу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які зазначили, що обвинувачений відшкодував потерпілій заподіяну шкоду в сумі 70 000 грн., та вони просять задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, прокурора, що наполягала на залишенні апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій за ч. 2 ст.286 КК України, доведеність його вини, законність та справедливість за видом та розміром покарання, призначеного йому за вчинення вказаного злочину, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.
Що стосується доводів обвинуваченого про можливість звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів, аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому не було достатньою мірою враховано наявність декількох обставин, які належить вважати такими, що пом`якшують його покарання - повного визнання вини, щирого каяття, часткового відшкодування заподіяної шкоди.

Не було достатньою мірою враховане і те, що обвинувачений є раніше не судимою особою, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, але характеризується необережною виною.
Колегією суддів також враховується ставлення обвинуваченого до вчиненого, намагання відшкодувати заподіяну потерпілій ОСОБА_7 шкоду, про що свідчить надана до апеляційного суду угода, укладена між обвинуваченим та потерпілою, відповідно до якої обвинувачений відшкодував потерпілій в рахунок заподіяної матеріальної та моральної шкоди 70 000 гривен та в подальшому зобов`язується щомісячно здійснювати виплати на відшкодування завданої шкоди.

При апеляційному розгляді потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На думку колегії суддів, вищезазначені обставини та відомості про особу ОСОБА_9 , ставлення його до вчиненого, конкретні обставини вчиненого, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, у сукупності дають достатні підстави для висновку про можливість виправлення цього обвинуваченого без реального відбування ним покарання, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне прийняти рішення про звільнення ОСОБА_9 в порядку ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, який, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відомостей про особу обвинуваченого, підлягає встановленню тривалістю 3 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України - змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
На підставі п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4