"01" березня 2019 р. Справа № 363/510/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді клопотанняслідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0000381, внесеного до ЄРДР 11.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітніх дітей 2004 року народження та 2012 року народження, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000381, зареєстрованому в ЄРДР 11.05.2018року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з травня 2018року по лютий 2019 року (до моменту викриття правоохоронними органами), ОСОБА_6 , будучи неодноразово засудженим,у тому числі за вчинення злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин,керуючись бажаннямздійснення тяжких злочинів на території Київської області, а саме у місті Вишгороді, з корисливою метою було протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту психотропної речовини «амфетамін», яка відповідно до списку № 2 таблиці 2 Переліку психотропних речовин, затвердженого Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, що відбувалося систематично та сплановано.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 здійснював збут психотропних речовин та наркотичних засобів прямим контактним способом, коли «збувач» з рук в руки передавав наркотичні засоби та психотропні речовини покупцеві, домовляючись про збут із покупцем використовуючи при цьому телефонні засоби зв`язку.
Так, 29.01.2019 року приблизно о 12-56 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи відповідно до розробленого ним злочинного плану, з метою особистого збагачення, реалізуючи злочинний умисел, домовився із гр. ОСОБА_7 про збут останньому психотропної речовини «амфетамін», після чого приблизно о 16-10 год. здійснив незаконний збут гр. ОСОБА_7 , при особистій зустрічі, зазначеної психотропної речовини, яка знаходилась у згортку із металевої «фольги».
26.02.2019 року о 23-57 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 27.02.2019 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався, зокрема, на те, що ОСОБА_6 не має офіційного місця роботи та, як наслідок, законних джерел прибутку, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити з підстав, що викладені в клопотанні.

Захист заперечував проти задоволення клопотання прокурора та висловив думку про те, що прокурором не доведено існування ризиків та підстав для обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою не має. Крім того, зазначивши, як що, суд буде вважати доведеним прокурором існування ризиків то слід обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника, крім того вказав що визнає вину в обсязі пред`явленої підозри.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 підтверджується: протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки; протоколом огляду місця події, під час якого було вилучено речові докази в даному кримінальному провадженні; висновком експерта; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; трьома стенограмами ОСОБА_6 ; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .
Слідчим суддею встановлено, що учасниками судового засідання доведено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення за частиною 2 статті 307 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, офіційно не працевлаштований, законних джерел прибутку не має, за місцем проживання характеризується посередньо.

При вирішенні клопотання суд враховує, що згідно рішення Європейського суду від 06.12.2007 року у справі «Попков проти Росії» та Конвенції про захист прав і основних свобод людини, тяжкість правопорушення не може бути достатньою підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу до підозрюваного.

Так, за змістом п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданим лише очікуванням того, що обвинувачений в подальшому буде покараний до позбавлення волі на підставі вироку суду.

Прокурором у клопотанні та у судовому засіданні не доведено, що підозрюваний перебуваючи на волі, переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, яким і є злочин в якому підозрюється ОСОБА_6 , а саме санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, зважаючи на необхідність виконання підозрюваного покладеного на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вбачає за доцільне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід як домашній арешт, який забезпечить дотримання підозрюваного процесуальних обов`язків під час досудового та судового провадження.

При прийнятті рішення за даним клопотанням відповідно до ст. 178 КПК України, судом враховано те, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх двох дітей, має міцні соціальні зв`язки, які забезпечать належну процесуальну поведінку.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На виконання вимог ст. 181 КПК України, орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло ОСОБА_6 , вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.132, 176-197, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні процесуальні обов`язки:

-прибувати до слідчого Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області за першою вимогою;

-після 19-00 години по 08-00годину не залишати місце постійного проживання по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, а також відвідувати місця масового відпочинку та нічні розважальні заклади.

Направити ухвалу про застосування міри запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 до Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області для виконання.

Зобов`язати Вишгородський ВП ГУ НП в Київській області поставити на облік ОСОБА_6 , як такого, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про зазначене суд.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що працівники Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло обвинуваченого, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області.

Строк дії ухвали - по 29 квітня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1