Провадження №1-кп/761/990/2019
В И Р О К
Іменем України
16 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 181 001 000 055 87 від 17.05.2018, у якому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, учень 3 курсу ВНЗ «Перший Київський медичний коледж», у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою - АДРЕСА_1 , раніше не судимий;
та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Васильків Київської області, громадянин України, українець, учень 3 курсу ВНЗ «Перший Київський медичний коледж», у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий;
обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,
у с т а н о в и в :
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили умисний злочин проти чужої власності за нижченаведених обставин.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 17.05.2018 вступили між собою у злочинну змову про відкрите заволодіння чужим майном. З цією метою обвинувачені розробили план, згідно з яким вони, знаходячись на території парку «Нивки», неподалік від зупиночного пункту Київського залізничного вузла «Рубежівський» у м. Києві, з метою власного збагачення у пересічного громадянина відкрито викрадуть цінне майно.

У зазначений день, близько 16.20 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою, групою осіб, керуючись корисливими мотивами, відповідно до раніше розробленого злочинного плану, перебуваючи у парку «Нивки», неподалік від будинку № 2 по вулиці Уссурійській у м. Києві, звернули увагу на раніше невідомого їм підлітка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у цей час підіймався сходами.

Реалізуючи свої протиправні наміри, обвинувачені, наблизившись до потерпілого, запитали у нього про час. Потерпілий, не підозрюючи злочинного умислу обвинувачених, дістав з кишені мобільний телефон марки «MEIZU», модель «L681H», с/н НОМЕР_1 , у силіконову чохлі. ОСОБА_8 , побачивши в руках потерпілого зазначений телефон, обхватив рукою шию потерпілого, чим подавив волю останнього до спротиву. Скориставшись цим, ОСОБА_8 вирвав з рук ОСОБА_5 мобільний телефон, повалив останнього на сходинки, телефон передав ОСОБА_7 .

Зазначеними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрали мобільний телефон «MEIZU», модель «L681H», с/н НОМЕР_1 , вартістю 2 158 грн., у силіконову чохлі, з сім-картками мобільних операторів ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Таким чином обвинувачені заволоділи чужим майном загальною вартістю 2 158 грн.

Після вчинення злочину обвинувачені з місця події зникли, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд.

Будучи допитаними у судовому засіданні обвинувачені свою вину беззаперечно визнали, дали показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку.

Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що саме він запропонував ОСОБА_7 вчинити цей злочин, на що ОСОБА_7 погодився. Потерпілого ОСОБА_8 повалив на землю з метою ускладнити останньому можливість їх переслідування. Свій вчинок розцінив як підліткову помилку.

ОСОБА_7 пояснив, що після того, як він та ОСОБА_8 були затримані, викраденого телефону в нього не виявилося, на його думку, телефон випав з його кишені у той час, коли вони втікали з місця вчинення злочину.

Обвинувачені щиро розкаялися у вчиненому, запевнили суд, що зробили критичні висновки з цієї події, мають тверді наміри у подальшому злочинів не вчиняти.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим суд вважав за необхідне, крім допиту обвинувачених, дослідити дані щодо вартості викраденого, долі речових доказів, документи, що характеризують обвинувачених.

Відповідно до висновку судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_13 від 25.05.2018 № 12-4/1053 ринкова вартість мобільного телефону «MEIZU», модель «L681H», с/н НОМЕР_1 , станом на 17.05.2018 могла становити 2158, 33 грн.

Постановою слідчого від 17.05.2018 мобільний телефон «MEIZU», модель «L681H», с/н НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом та повернутий законному представнику потерпілого.

Згідно з розпискою вказаний телефон 17.05.2018 отриманий законним представником потерпілого ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання та місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно з досудовою доповіддю підрозділу Державної установи «Центр пробації» ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінений як середній, тому орган пробації вважав можливим виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання та місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно з досудовою доповіддю підрозділу Державної установи «Центр пробації» ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення оцінений як середній, тому орган пробації вважав можливим виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинувачених, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст. 65, 103 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані, які характеризують обвинувачених, зокрема, умови їх життя та виховання, рівень розвитку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд приймає до уваги його ініціативну поведінку щодо протиправного заволодіння чужим майном, активну роль у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки саме він застосовував фізичне насильство до потерпілого, заволодів майном останнього.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів застосування до нього покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що останній добровільно та свідомо прийняв пропозицію ОСОБА_8 , своєю згодою фактично забезпечив можливість реалізації злочинного плану іншого співучасника.

Сукупність зазначених обставин приводить суд до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

Обговорюючи питання застосування до обвинувачених ст. 69 КК, суд звертає увагу, що можливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, пов`язується не лише з наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання, а також з існуванням факторів, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Не дивлячись на те, що наявними є декілька обставин, які пом`якшують покарання, у той же час суду не надані допустимі докази або інші відомості, які б свідчили про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину.

Інкримінований ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочин віднесений до категорії тяжких, вчинений за попередньою змовою, групою осіб, з застосуванням насильства, розкриття злочину відбулося всупереч волі обвинувачених, тобто без будь-якого їх сприяння цьому.

У той же час, враховуючи дані про особистості обвинувачених, їх неповнолітній вік, відсутність реально завданої матеріальної шкоди, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення засуджених без відбування покарання та вважає за можливе відповідно до ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на них обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Під час досудового розслідування понесені процесуальні витрати, які у рівних частках мають бути стягнуті з обвинувачених.

Речовий доказ мобільний телефон «MEIZU», модель «L681H», с/н НОМЕР_1 , переданий законному представнику потерпілого ОСОБА_6 , необхідно залишити останній як законному володільцю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 186, ст. 65, 75, 103, 104 КК України, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речовий доказ - мобільний телефон «MEIZU», модель «L681H», с/н НОМЕР_1 , переданий законному представнику потерпілого ОСОБА_6 , залишити останній як законному володільцю.

Стягнути в дохід держави з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках, тобто по 143,00 грн. з кожного, процесуальні витрати у загальній сумі 286, 00 грн.

На цей вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1