АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/99/19 Справа № 707/780/17 Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_6
з участю прокурораОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляцією прокурора у кримінальному провадженні, адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 15.05.2018 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, несудимого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого в АДРЕСА_1

визнано виним та засуджено за ч.2 ст. 121 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком сім років шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 змінений з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з моменту затримання 15.05.2018 року.

Цивільний позов ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 24 989 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят девять грн. 00 коп.), та моральну шкоду в розмірі 350 000 (триста пятдесят тисяч грн.).

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 350 000 (триста пятдесят тисяч грн.).

Стягнуто з ОСОБА_9 кошти в сумі 5769,80 коп. (пять тисяч сімсот шістдесят девять гривень 80 копійок), які затрачено на лікування потерпілого ОСОБА_14 на користь Черкаської міської ради, яка є розпорядником коштів КЗ «Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги», на р/р 9960, , МФО 854018, банк ГУ ДКСУ в Черкаській області, призначення платежу: відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_12 .

Стягнуто з ОСОБА_9 кошти в сумі 235,68 коп. (двісті тридцять пять гривень 68 копійок), які затрачено на лікування потерпілого ОСОБА_3 на користь Черкаської міської ради, яка є розпорядником коштів Черкаської Центральної районної лікарні, на р/р 9960, , МФО 854018, банк ГУ ДКСУ в Черкаській області, призначення платежу: відшкодування витрат на лікування потерпілого,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_9 засуджений за те, що 18 листопада 2016 року близько 19 години 00 хвилин знаходячись на території автозаправної станції «WOG», яка розташована на 6 км + 200 метрів автодороги Черкаси-Сміла та відноситься до території Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час сварки з останнім, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, наніс декілька ударів потерпілому невстановленим у ході досудового розслідування предметом, тримаючи його в кулаці правої руки в ліву частину лобної ділянки голови, чим спричинив останньому згідно висновку експерта № 03-01/115 від 02.02.2017 відкриту черепно-мозкову травму у вигляді дірчастого перелому лобної кістки, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_12 .

Не погоджуючись з вироком суду в своїх апеляційних скаргах:

- прокурор не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок незаконним, який підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості. Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі. Також просить повторно дослідити докази сторони обвинувачення, а саме: характеризуючи дані на обвинуваченого ОСОБА_9

- адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 важає що вирок суду стосовно ОСОБА_9 незаконним, який підлягає скасуванню через відсутність в діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та закрити провадження у справі. В порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, дослідити всі докази та допитати свідків. Висновки суду щодо вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду. В ході судового розгляду судом першої інстанції проігноровано наявність двох ран на голові ОСОБА_12 та не встановлено, яку саме з двох ран було нанесено ОСОБА_9 і чи взагалі останній наносив ці рани. В ході досудового та судового слідства було встановлено лише факт конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Висновки суду щодо ведення ОСОБА_12 з 18.11.2016 року по 09.01.2017 року нормального способу життя та неотримання останнім інших травм є необгрунтовані та непідтверджені жодними доказами. Натомість свідок ОСОБА_16 бачив в перших числах грудня 2016 року конфлікт між померлим ОСОБА_12 та його батьком, в ході якого ОСОБА_12 батько наносив удари руками.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, провівши часткове повторне дослідження доказів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Дії ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України судом кваліфіковано вірно.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, неповно з`ясовані всі обставини справи - не грунтуються на кримінальному провадженні та спростовуються доказами, які судом першої інстанції досліджені повно, всебічно та об`єктивно.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.121 КК України є безпідставними, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Виходячи з сукупності доказів, які отримали відповідну оцінку у вироку, суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України, тому твердження захисника про те, що, в ході досудового розслідування та судового слідства не встановлено та не доказано об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.121 КК України не заслуговують на увагу.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме даними протоколу слідчого експерименту від 13.01.2017 року відповідно до якого ОСОБА_17 показала, що працює на заправці «WOG», по вул. Смілянській в м. Черкаси. 18.11.2016 року ввечері в приміщенні АЗС побачила конфлікт між двома особами, тому їх попросила вийти на вулицю, де конфлікт продовжився, в ході якого ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_18 . Пізніше вона вийшла на вулицю і побачила потерпілого в якого сильно текла кров з голови, вона йому обробила рану.

Дані протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 узгоджуються з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_17 в ході якого остання впізнала особу ОСОБА_19 , який 18.11.2016 року наніс тілесні ушкодження ОСОБА_20 .

Згідно показів свідка ОСОБА_21 , який показав, що 18.11.2016 року, він разом з ОСОБА_22 поїхав на заправку «WOG», що по вул. Смілянській в м. Черкаси. Вони зайшли в приміщення заправки і побачили там ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ще одного невідомого йому хлопця. Між ОСОБА_25 та ОСОБА_22 виник конфлікт і всі вийшли з приміщення заправки. Він перегнав автомобіль на інше місце і коли повернувся у ОСОБА_26 була розбита голова та текла кров. Через декілька днів він возив ОСОБА_18 в лікарню. ОСОБА_18 травм на роботі не отримував, після вказаних подій часто жалівся на головний біль.

Покази свідка ОСОБА_21 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_27 , який показав, що померлий ОСОБА_28 допомагав йому по будівництву, а саме робив ремонт в його будинку в с. Степанки, там він ніяких травм не отримував. Він пам`ятає як ОСОБА_28 з ОСОБА_29 поїхали на заправку і коли повернулися у ОСОБА_26 була перемотана голова.

Згідно показів свідка ОСОБА_30 , який показав, що являється другом померлого ОСОБА_12 , останній неодноразово до нього телефонував та повідомив що на заправці «WOG» його побив ОСОБА_31 , який був з ОСОБА_32 , також жалівся на головний біль.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_33 , який є братом померлого ОСОБА_12 . Померлий ОСОБА_28 розповідав йому що його побили на Смілянському шосе на заправці «WOG», він називав пару прізвищ в тому числі ОСОБА_34 і ОСОБА_35 . Даний конфлікт виник з приводу крадіжки комп`ютера. Коли його брат приїздив до нього додому то показував травму на голові та казав що цю травму йому завдав ОСОБА_9 .

Покази свідка ОСОБА_33 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_36 , яка являється невісткою померлого ОСОБА_12 . В кінці листопада 2016 р. на початку грудня 2017 р. до неї прийшов ОСОБА_12 та розповів їй що близько тижня тому на заправці «WOG» ОСОБА_31 , невідомо чим сильно вдарив його по голові.

Згідно показів свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що 06-09 січня 2017 року, її син ОСОБА_28 розповів їй про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_25 на території автозаправки «WOG», після нанесення йому тілесних ушкоджень працівники заправки зупинили йому кров та надали першу медичну допомогу.

Відповідно до показів потерпілого ОСОБА_12 , який є батьком потерпілого ОСОБА_12 пояснив, що в кінці листопада він дізнався від ОСОБА_37 що між його сином ОСОБА_12 та ОСОБА_9 виникла бійка, тоді ж він запитав у сина що трапилася, в нього була травма голови, він йому її промив та син поїхав в с. Степанки на роботу. Перед Новим роком його сину ставало все гірше. 09.01.2017 року стало ще гірше, та його відвезли до лікарні де він втратив свідомість і з того часу до свідомості не приходив, та помер.

Також, згідно показів свідка ОСОБА_38 , який показав що він є колишнім працівником заправки «WOG», що по вул. Смілянській в м. Черкаси. 18.11.2016 року бачив конфлікт між двома особами, а саме на підвищених тонах з жестами. Потім бачив лише наслідки, а саме кров на підлозі та бачив як ОСОБА_39 перемотували голову.

Показаннями свідка ОСОБА_40 , який показав що 18.11.2016 року він їхав з с. Хутори, заїхав до ОСОБА_23 і вони поїхали на заправку «WOG», що по вул. Смілянській в м. Черкаси за цигарками і горілкою. Потім приїхав ОСОБА_28 з хлопцем ОСОБА_41 . ОСОБА_31 щось запитав у ОСОБА_26 за гроші і вони побилися, били один одного кулаками в область обличчя, після бійки ОСОБА_39 працівники заправки надавали допомогу, а саме зупиняли кров та перемотували голову.

Крім того вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується іншими доказами дослідженими в суді першої інстанції:

- даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/138 від 23.01.17 року згідно якого у ОСОБА_12 , згідно даних медичної картки, мали місце ушкодження: травма голови з переломом лобної кістки зліва, раною лобу зліва. Відмічена травма голови ускладнилась гнійним запаленням рани, речовини головного мозку та оболонок головного мозку. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмета, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/222 від 01.02.17 року згідно якого ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями, які відмічені у висновку експерта № 02-01/138 від 25.01.2017 року, міг жити з 18.11.2016 року по 10.01.2017 року;

- показаннями експерта ОСОБА_42 , який підтвердив та роз`яснив матеріали судово-медичних експертиз та висновків які були проведені ним в межах розслідування кримінального провадження;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 03-01/115/4 від 14.03.17 року за підсумками якої між отриманою, виявленою при експертизі трупа ОСОБА_12 , відкритою черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. Після отримання черепно-мозкової травми потерпілий міг виконувати цілеспрямовані дії протягом часу вказаному в постанові про призначення експертизи, тобто з 18.11.2016 року по 10.01.2017 року. Відкрита черепно-мозкова травма, від якої настала смерть ОСОБА_12 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та виникла від дії предмету, що володіє ознаками твердого тупого, найбільш ймовірно, з обмеженою контактуючою поверхнею. Черепно-мозкова травма у вигляді садна та рани в лобній ділянці, а також дірчастого перелому лобної кістки могли виникнути в один час. Характер та локалізація ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_12 вказують на те що, найбільш ймовірно, виникнути вони могли від удару одним предметом. Визначити кількість ударів та їх послідовність встановити обтяжливо за браком судово-медичних даних. Виникнення ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_12 , від самовільного падіння з положення стоячи з послідуючим ударом об тверду площину або предмет з обмеженою поверхнею виключаються;

- даними протоколу огляду місця події від 13.01.2017 року, об`єктом огляду якого являлась територія АЗС «WOG» з доданою схемою (т.1 а.к.п.89-93);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.01.2017 року за участю свідка ОСОБА_17 , яка вказала на місце де розпочався конфлікт між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , місце де ОСОБА_9 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_12 , а також місця де знаходились автомобілі на яких приїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_9 т.1 а.к.п.145-147);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.01.2017 року за участю свідка ОСОБА_40 , який показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 (т.1 а.к.п.148-150);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_21 , який показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 (т.1 а.к.п.152-156);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21.03.2017 року в ході якого свідок ОСОБА_36 , показала як померлий ОСОБА_12 показав їй механізм нанесення ОСОБА_9 йому удару по лобній частині голови предметом, який тримав зажатим в кулак (т.1 а.к.п.109-112);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2017 року, за участю свідка ОСОБА_17 , в ході якого ОСОБА_17 впізнала особу ОСОБА_23 який 18.11.2016 року наніс тілесні ушкодження ОСОБА_39 ;

- даними протоколу огляду місця події від 02.02.2017 року, об`єктом огляду якого являлось приміщення моргу КЗ Третя Черкаська міська лікарня ЧМР» де був оглянутий труп ОСОБА_12 ;

- даними висновку судово-психіатричної експертизи № 125 від 24.03.2017 року згідно висновків якої ОСОБА_43 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_44 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_12 .

Провівши за клопотанням захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 повторне часткове дослідження доказів, а саме: протоколу огляду місця події від 13 січня 2017 року, висновок експерта №02-01/138 від 25.01.2017 року, висновок експерта №02-01/222 від 08.02.2017 року, протокол впізнання від 08.02.2017 року, протокол огляду місця події від 02.02.2017 року, висновок судово-медичної експертизи трупа №03-01/115 від 03.02.2017 року, висновок судово-медичної експертизи №03-01/115/4 від 22.03.2017 року, протокол проведення слідчого експерименту від 13.01.2017 року за участю свідка ОСОБА_17 , колегія суддів приходить до наступного.

Всі вищенаведені слідчі дії, проведені у відповідності до норм кримінального процесуального закону, які спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а тому у колегії суддів немає сумнівів в їх законності.

Висновок експерта № 02-01/138 від 25.01.2017 року був складений лікарем судово-медичним експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку експерта, на підставі даних медичної картки ОСОБА_12 . Згідно даного висновку у ОСОБА_12 мали місце ушкодження: травма голови з переломом лобної кістки зліва, раною лобу зліва. Відмічена травма голови ускладнилась гнійним запаленням рани, речовини головного мозку та оболонок головного мозку. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмета, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя.

Суд, який здійснює розгляд справи, керуючись законом, оцінює висновок експерта за своїм внутрішнім переконанням, заснованим на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Висновок експерта не є особливим доказом і оцінюється за загальними правилами оцінки доказів.

Колегія суддів вважає, що при проведенні вищевказаних експертиз, які були досліджені в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді додержані всі вимоги закону, дотримані права учасників процесу при призначенні і проведенні експертизи і висновки експертів достатньо мотивовані. Тому колегія суддів не може ставити під сумнів достовірність та обєктивність висновків даних експертиз.

Доводи захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого про те, що судом першої інстанції проігноровано наявність двох ран на голові ОСОБА_12 та не встановлено, яку саме з двох ран було нанесено ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки відповідно до вищевказаного висновку експертизи, вказані ушкодження виникли від дії тупого предмета та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя. Крім того, свідок ОСОБА_17 , яка безпосередньо бачила конфлікт між двома особами, після чого у потерпілого сильно текла кров з голови і вона йому обробляла рану. Також, свідок ОСОБА_17 впізнала на фото№4 особу, яка 18.11.2016 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_12 . Разом з тим, нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 підтверджується показами свідків: ОСОБА_40 , ОСОБА_21 , які були безпосередніми свідками події, свідків: ОСОБА_33 , ОСОБА_36 , показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які підтвердили факт нанесення саме ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 .

Оцінюючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, колегія суддів вважає, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_9 доведене.

Немає підстав вважати, що докази, які суд першої інстанції поклав в основу обвинувачення ОСОБА_9 в інкримінованому злочині є недопустимими, які отриманні внаслідок істотного порушення його прав та свобод. Кожний доказ по даному кримінальному провадженню отриманий у порядку встановленому Законом та беззаперечно встановлює факти та обставини, що мали значення для кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що достатньо доказів, які здобуті в законний спосіб органам досудового розслідування підтверджують, що смерть потерпілого ОСОБА_12 перебуває в прямому причинному зв`язку саме з травмою голови, яка була нанесена йому ОСОБА_9 ..

Крім того, як убачається із вироку суду першої інстанції, були допитані свідки: ОСОБА_45 , ОСОБА_16 та ОСОБА_46 . Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не взяття до уваги показів даних свідків, оскільки вони як не підтверджують так і не спростовують вину ОСОБА_9 .

Доводи захисника Осадчого в інтересах ОСОБА_9 про те, що під час досудового розслідування та судового слідства не встановлено та не доведено об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.121 КК України, оскільки було встановлений лише факт конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 спростовуються матеріалами кримінального провадження та дослідженими доказами, які покладені в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Відповідно до вимог ст.121 КК України, об`єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку об`єктивну сторону злочину утворює причинний зв`язок між нанесенням ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та настання смерті потерпілого ОСОБА_12 .

Отримання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень під час проходження військової служби у 2015 році, про що показав свідок ОСОБА_47 в суді першої інстанції не знайшло свого підтвердження при розгляді кримінального провадження та спростовується показаннями експерта ОСОБА_42 та проведеними в ході розслідування експертизами.

Щоб відкинути всі сумніви в обґрунтованості пред`явалення обвинувачення органом досудового розслідування було проведено досудове розслідування з метою виключення лікарської помилки при наданні медичної допомоги ОСОБА_12 за ч.1 ст.140 КПК України. За результатами даної перевірки, було прийнято рішення про про закриття кримінального провадження стосовно фельдшерів ШМД у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину.

Невизнання вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Крім того, колегія суддів враховує, що тілесні ушкодження були нанесені в життєво важливий орган, а саме в голову та відповідно до висновку судово-медичної експертизи №03-01/115/4 від 14.03.2017 року, потерпілому ОСОБА_12 спричинено відкриту черепно-мозкову травму, яка відноситься до категорії тяжких та від якої настала смерть останнього.

Таким чином, у колегії суддів немає сумнівів про доведеність вини ОСОБА_9 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_12 ..

Апеляційна скарга прокурора щодо м`якості покарання призначеного ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65, 66,67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про особу засудженого, який характеризується посередньо, в силу ст..89 КК не судимий, вчинив один епізод злочинної діяльності, вину не визнав.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.ч.2,3 ст.50 КК України може бути досягнута при призначені ОСОБА_9 покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, яке призначено в межах санкції ч.2 ст.121 КК України не є мінімальним і буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тому апеляція прокурора, яка зводиться про призначення покарання лише на 6 місяців більше, задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що 15 травня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_48 був змінений запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, тому з цього часу почали застосовуватися заходи попереднього ув`язнення, в зв`язку з чим колегія суддів вважає необхідним у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 15 травня 2018 року до дати постановления рішення апеляційною інстанцією.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 15 травня 2018 року, тому апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_10 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора, адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 15 травня 2018 року по 04 лютого 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в той самий строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :