Ухвала
Іменем України
24січня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-2404зп 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувзаявузасудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року,

встановив:
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року ОСОБА_4 засудженоза ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року вирок місцевого суду змінено, виключено з мотивувальної частини посилання як на доказ відмову підозрюваного проводити слідчий експеримент на досудовому слідстві. В решті вирок залишено без зміни.
Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а судові рішення щодо нього без зміни.
Засуджений ОСОБА_4 15 січня 2019 року звернувся із заявою про перегляд постанови Верховного Суду щодо нього відповідно до вимог ст.ст. 444-456 КПК України (глава 33).
Проте, заява засудженого не може бути предметом розгляду Верховного Суду з таких підстав.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі Закон), яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено з тексту цього Кодексу главу 33 «Провадження у Верховному Суді України».

Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, тобто до 15 грудня 2017 року.
Однак такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом, оскільки згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент податку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Отже, на даний час кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості звернення із заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом з підстав, передбачених ст. 445 КПК України в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015 року, та подальшого перегляду судових рішень за такою процедурою.

Засуджений ОСОБА_4 подав заяву про перегляд постанови Верховного Суду 15 січня 2019 року, тобто на час звернення відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо її розгляду. Не передбачено процедури розгляду такої заяви і параграфом 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону.

Отже, враховуючи, що з заявою про перегляд судового рішення Верховним Судом України засуджений звернувся після втрати чинності главою 33 КПК України, тому вказана заява підлягає поверненню.
Керуючись ч. 1 ст. 5 КПК України, Суд
постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3