КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме кошти в сумі 110000 доларів США, що виявлені та вилучені 03.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні інших вимог відмовлено.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки тимчасово вилучені під час проведення обшуку грошові кошти мають ознаки таких, що були здобуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України з огляду на предмет кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, і з метою забезпечення збереження речових доказів - вбачається доцільним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 серпня 2017 року, скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно, а саме кошти в сумі 110000 доларів США, що виявлені та вилучені 03.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна відбувся без повідомлення власника майна та зацікавлених осіб.
Зазначає, що вирішуючи питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя мав перевірити відповідність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, вимогам ст. 98 КПК України. В матеріалах провадження наявна постанова про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні за фактом розслідування злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Разом з цим, жодних фактів та обставин вчинення даного злочину додані до клопотання матеріали не містять, а тому в даному випадку з висновком слідчого судді про наявність підстав арешту майна з метою його збереження як речового доказу погодитись неможливо, з урахуванням відсутності доказів того, що вилучені під час обшуку грошові кошти отримані внаслідок замаху на вчинення кримінального правопорушення, яке було припинено діями співробітників охорони підприємства.
Звертає увагу на те, що грошові кошти не ідентифіковані, що є грубим порушенням вимог КПК України.
Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2017 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику власника майна та/або його представника та копію ухвали було отримано уповноваженим представником 18.02.2019 року про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка.
В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу суду від 04.08.2017 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000295 від 05.022.017 року, за фактом нападу з метою заволодіння майном ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вчиненого організованою групою із застосуванням вогнепальної зброї по відношенню до працівників охорони за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Кривий Ріг Дніпропетровської області діє організована злочинна група, яка у нічний час, здійснює викрадення майна ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а саме: металопрокату (арматура, катанка та інше), дизельне пальне, кольорові метали, тощо, які завантажується до вагонів і автотранспорту та вивозиться з огородженої території комбінату на територію підконтрольних членам групи майданчиків. Далі, викрадене майно реалізується на території України, без документів, за цінами нижчими ринкових.
До вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , який є одним з лідерів середньої ланки організованої групи та відповідає за безпосереднє розкрадання металопродукції з території ПАТ «Арселорміталл Кривий Ріг». До його функцій входить збір членів групи, координація водіїв вантажівок, вантажників, кранівників, осіб, задіяних у контрспостереженні осіб, машиністів потягів, диспетчерів, які приймають участь у вивезенні сировини та готової продукції з території комбінату та інше.
10.07.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було задоволено частково клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення: зброї, боєприпасів, оригіналів бухгалтерських та фінансово-господарських документів, що підтверджують придбання, продаж (реалізацію) та облік металопродукції та сировини, комп`ютерну техніку, засоби зв`язку, чорнові записи, носії електронної інформації, тощо, які свідчать про причетність конкретних осіб до організації та вчинення вказаного кримінального правопорушення і мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.
03.08.2017 року під час проведення обшуку на підставі ухвали від 07.07.2017 слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі №757/39169/17-к за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживанняОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено 110000 доларів США.
04.08.2017 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме кошти в сумі 110000 доларів США, що виявлені та вилучені 03.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які можуть свідчити про наявність сумнівів щодо законності отримання ОСОБА_6 вказаних грошових коштів, а саме законним шляхом, оскільки останній може бути причетний до вчинення заволодіння майном, а тому в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що виявлені та вилучені кошти у сумі 110 000 доларів США є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

04.08.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора про арешт майна було задоволено частково та накладено арешт на майно, а саме кошти в сумі 110000 доларів США, що виявлені та вилучені 03.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, дослідивши обставини судового провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на грошові кошти в сумі 110000 доларів США, що виявлені та вилучені 03.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а також про наявність сукупності підстав і підозр вважати, що вказані грошові кошти є доказом злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
В даному випадку, обгрунтовуючи необхідність накладення арешту на грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, слідчий суддя послався на те, що вони мають ознаки таких, що здобуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України з огляду на предмет кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Такі висновки не в повній мірі відповідають вимогам ч.1 ст. 98 КПК України, згідно якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В даному випадку як в клопотанні, так і в ухвалі слідчого судді зроблене лише припущення, що тимчасово вилучені під час обшуку кошти могли бути набутими кримінально протиправним шляхом, без будь якого обгрунтування цього висновку.
Також, слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту, залишив поза увагою ту обставину, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2017 року слідчому було відмовлено в наданні дозволу про проведення обшуку в частині вилучення коштів та майна, здобутих злочинним шляхом за адресою: АДРЕСА_1 , які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки слідчим не обґрунтовано клопотання в цій частині.
Згідно з матеріалами, доданими до клопотання про арешт майна, постановою старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 від 03.08.2017 року, грошові кошти в сумі 110000 доларів США, що виявлені та вилучені 03.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000295. Однак, в постанові про приєднання грошових коштів як речових доказів до матеріалів кримінального провадження, чітко не вказані критерії, передбачені ч. 1 ст. 98 КПК України за якими грошові кошти в сумі 110000 доларів США відповідають ознакам речових доказів.
На підставі викладеного, колегія суддів ставиться критично до тверджень прокурора про те, що вилучені під час обшуку грошові кошти мають доказове значення в даному кримінальному провадженні та обгрунтовано визнані речовими доказами з огляду на відповідність ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України.
Отже, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Крім того, мали місце і інші порушення, допущені органом досудового розслідування. Зокрема, порушення вимог кримінального процесуального закону та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 р. №51/401/649/471/23/125, які мали місце під час проведення обшуку, оскільки згідно протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_6 , вилучені грошові кошти, які не були деталізовані, а саме в протоколі обшуку взагалі не зазначено номери та серії вилучених купюр, так само вказана інформація не зазначена в постанові слідчого про визнання вказаних грошових коштів речовими доказами, і як наслідок, слідчий суддя наклав арешт на невідомо які кошти, оскільки прокурор не надав суду дані про їх ідентифікацію.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати. Така ж вимога не тільки щодо клопотання слідчого, прокурораа й щодо ухвали слідчого судді визначена в п. 1 ч. 5 статті 173 цього Кодексу, яким чітко передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій з поміж іншого зазначає перелік майна, яке підлягає арешту.
Окрім цього, не містить клопотання прокурора та додані до нього документи і інших правових підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для арешту майна. Додані прокурором до клопотання рапорт та протоколи допиту як свідків працівників поліції, самі по собі, без підтвердження іншими доказами не можуть свідчити про обґрунтованість підозри. При цьому, долучений протокол за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій за своїм змістом стосується гр. ОСОБА_10 та з урахуванням викладених у клопотанні обставин справи є неінформативним і жодного доказового значення немає.
Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді не відповідають вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи і тим самим є передчасними.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи викладене мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.
На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 117, 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна адвокату ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарженняухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 серпня 2017 року.
Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 4 серпня 2017 року, якою задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме кошти в сумі 110000 доларів США, що виявлені та вилучені 03.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме на кошти в сумі 110000 доларів США, що виявлені та вилучені 03.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1795/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1