ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 699/234/17
провадження № 1-кп/691/44/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

законний представник ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Городище кримінальне провадження №0000176 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Душанбе республіка Таджикистан, національність узбек, без громадянства, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2012 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням 2 роки; вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 червня 2013 року за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, ухвалою Прилуцького міського суду Чернігівської області від 2 грудня 2014 року, на підставі ст.107 КК України звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 3 дні,-

у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

встановив:

ОСОБА_6 , 01 травня 2016 року близько 16-17 години 00 хвилин на березі річки Рось поблизу вул.1 Травня в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області умисно на грунті неприязних відносин, що виникли під час словесного конфлікту, наніс один удар в обличчя кулаком правої руки в область зубів неповнолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого згідно висновку експерта №111 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови: забою м`яких тканин голови, забійної рани слизової оболонки порожнини роту, синців верхньої і нижньої губи справа, відлому коронок 1 верхнього правового та 1 нижнього правого зубів, які утворилися від дії тупого твердого предмету. Дані тілесні ушкодження не спричинили короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне легке тілесне ушкодження.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками умисне легке тілесне ушкодження, що вказує на кваліфікацію діяння за ч.1ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в предявленому обвинуваченні визнав повністю і суду пояснив, що 01 травня 2016 року разом із друзями відпочивав у лісі м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області. Близько 16-17 години недалеко від місця його відпочинку проходив потерпілий із свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. При них була пластикова пляшка, а тому зрозумів, що йшли по воду. Потерпілий не був п`яний, але перебував злегка у нетверезому стані. Коли поверталися назад, то не зрозумів, як виникла конфліктна ситуація, в результаті чого потерпілий намагався нанести йому три удари від яких встиг ухилитися. Не втримавшись, у відповідь наніс правою рукою знизу, один удар потерпілому в область обличчя, від чого останній упав, але свідомість не втрачав. Через 10-15 хвилин ОСОБА_7 пішов до своєї компанії. На наступний день приходив до потерпілого вибачитись. Не заперечив, що від нанесеного удару рукою в обличчя потерпілого міг спричинити травму зубів. Інших ушкоджень на які вказує потерпілий, не спричиняв. Цивільний позов визнає частково та згідний відшкодувати понесені витрати на лікування зубів.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 01 травня 2016 року з друзями святкував свято Великдень, але спиртні напої не вживав. Потрібно було помити руки і вирішив з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 біля річки набрати води. Йти довелося біля компанії, що була близько до стежки та в якій відпочивали ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .. З останнім навчався в одному ліцеї і мав з ним часті конфліктні ситуації, які доводилось постійно врегульовувати. Так сталося і 01 травня 2016 року, коли йшли по воду. Побачивши його, після нецензурних висловлювань ОСОБА_11 наніс один удар ногою в живіт. У відповідь хотів вдарити його в обличчя, але був дезорієнтований. Ще один удар наніс йому ОСОБА_6 , після якого не пам`ятає як прийшов у свідомість. Пам`ятає як обвинувачений підходив подивитися що з ним, а чи намагався нанести йому ще удар, не пригадує. У зв`язку з подією свідок ОСОБА_10 побігла звати хлопців на поміч, а ОСОБА_9 залишилась біля нього. Прийшовши до тями, продовжив відпочивати з друзями до вечора. Після відпочинку зайшов до свідка ОСОБА_12 , а тоді пішов додому, де з батьком прийняли рішення звернутися із заявою до поліції та за допомогою до медичного закладу.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що його син ОСОБА_7 , 01 травня 2016 року повідомив про святкування свята Великодня з друзями, з приводу чого він не заперечив. Протягом дня періодично телефонував до сина, все було добре. Вечером син ОСОБА_7 прийшов додому з вибитими коронками зубів. Звернув увагу, що обличчя припухле, мова була не нормальною, остільки важко було говорити, не міг пояснити з ким був у компанії. Зрозумівши, що удар був настільки сильним, що син не міг адекватно пояснити де був, прийняв рішення звернутися до поліції та медичного закладу, остільки була наявна підозра на струс мозку. Подавши заяву до поліції, ОСОБА_7 у лікарні був обстежений лікарем ОСОБА_13 , який з огляду на те, що вихідні дні, запропонував залишитись під наглядом лікаря. У медичному закладі перебував до 06 травня 2016 року, а вже пізніше продовжив лікування у лікаря стоматолога. Точної дати не пам`ятає, але 03 чи 04 травня 2016 року приходив обвинувачений вибачитись та просив забрати заяву, остільки має намір їхати на роботу за межі області. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підтримав та просив задоволити. На захист неповнолітнього ОСОБА_7 просив стягнути з ОСОБА_6 : на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 3742 грн. 28 коп.; на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.; на користь ОСОБА_8 процесуальні витрати у розмірі 2600 грн..

В судовому засіданні судом було ретельно досліджено докази, які мають значення для зясування змісту і спрямованості умислу винного, зокрема, враховано спосіб, мотив і мету, форму вини, поведінку винного, наявність причинного звязку між діями та наслідками. Статтею 94 КПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку і жоден доказ не має наперед встановленої сили. Крім того, на виконання вимог ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань, речей і документів), суд першої інстанції при розгляді справи безпосередньо дослідив докази у справі, шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого, законного представника, цивільного позивача, цивільного відповідача, свідків, дослідження протоколів слідчих дій, письмових та інших доказів. Досліджені судом докази у виді показань обвинуваченого, потерпілого, законного представника, свідчень свідків, документів, висновків експерта, вказують безпосередньо на ознаки кримінального правопорушення в діях обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України. Судом в повному обсязі досліджені докази, представлені обвинуваченням і обвинуваченим в свій захист, обєктивний аналіз яких наданий у вироку в сукупності з усіма обставинами справи. Досліджені судом докази відповідно до ст.84 КПК України узгоджуються між собою і підтверджують винність обвинуваченого, вказують безпосередньо на ознаки кримінального правопорушення в діях обвинуваченого в обсязі, встановленому судом у процесі судового розгляду і тому суд, дії обвинуваченого кваліфікує за ч.1ст. 125 КК України.

Вбачаючи підстави до визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд, керувався доказами про злочин та особу, яка його вчинила, а саме:

- даними висновку експерта №111 від 19 вересня 2016 року, згідно якого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови; забою м`яких тканин голови, забійної рани слизової оболонки порожнини рота, синців верхньої і нижньої губи справа, відлому коронок 1 верхнього правого та 1 нижнього правого зубів, які утворилися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів). Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний в постанові, не спричинили короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в час та при обставинах, вказаних ОСОБА_7 (а.к.п.23-24 том 2);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 від 29 вересня 2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 , 01 травня 2016 року з друзями святкував свято Великдень. Щоб помити руки потрібна була вода, яку вирішив піти та набрати біля річки із свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Потрібно було пройти біля компанії хлопців, в якій відпочивали ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .. З ОСОБА_11 був знайомий, разом навчалися в ліцеї і з яким були неприязні стосунки. Повертаючись назад з водою, після нецензурних висловлювань, ОСОБА_11 наніс один удар ногою в живіт, від якого він упав. ОСОБА_9 допомогла йому встати, а ОСОБА_10 побігла звати хлопців на допомогу. Другий удар наніс йому ОСОБА_6 , після якого втратив орієнтацію та не пам`ятає, що відбувалося далі. ОСОБА_6 був у нетверезому стані, це було чути по запаху алкоголю. Пам`ятає як підводився та разом із хлопцями, продовжив відпочивати до вечора. До нього підходив ОСОБА_14 та просив вибачення за ОСОБА_6 .. Після отриманих ушкоджень відчував сильний біль і з верхньої щелепи йшла кров. Особисто він фізичну силу не застосовував (а.к.п.230-234 том 1);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з участю потерпілого ОСОБА_7 від 04 листопада 2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 за зовнішнім виглядом, рисами обличчя впізнав особу зображену на фото №2 (а.с.235-237 том 1);

- даними висновку експерта №05-11-01/19 від 27 січня 2017 року, згідно якого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови; забою м`яких тканин голови, забійної рани слизової оболонки порожнини роту, синців верхньої і нижньої губи справа, відлому коронок 1 верхнього правого та 1 нижнього правого зубів, які утворилися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів). Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний в постанові, не спричинили короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказаний в медичній карті №2308 стаціонарного хворого хірургічного відділення Корсунь-Шевченківської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_7 діагноз «Тупа травма живота» не враховувався при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, так як він не підтверджений об`єктивними медичними даними. Утворення виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень внаслідок самовільного падіння з положення стоячи на площину є малоімовірними (а.к.п. 26-27 том2);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_8 від 16 лютого 2017 року, згідно якого обвинувачений пояснив, що 01 травня 2016 року біля річки Рось в районі «Сосновка» м.Корсунь-Шевченківський близько 15 години відпочивав з товаришами ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими хлопцями. Під час відпочинку біля них пройшов ОСОБА_7 з двома дівчатами, свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тримаючись під руки. Дівчата знаходилися по обидва боки, ОСОБА_7 був посередині. В руках однієї з дівчат була пуста пляшка, тому зрозумів, що вони йшли до річки по воду. Між хлопцями з його компанії та ОСОБА_18 виник діалог, суть якого не чув. Коли ОСОБА_7 повертався з дівчатами вже з водою, то від нього в адресу компанії, де він відпочивав, почали надходити нецензурні висловлювання. З ОСОБА_7 був не знайомий, бачив вперше. В період конфлікту перебував найближче до нього. ОСОБА_19 замахнувся в бік ОСОБА_7 , при цьому удару не наніс, як і замахнувся і не наніс удар і йому. Вдарив ОСОБА_7 , який від удару впав і ним почало трясти. Йому допомагали піднятися дівчата та хлопці, які підійшли до них та разом з ними він пішов відпочивати. Через деякий час підходив до компанії, де відпочивав ОСОБА_7 , щоб дізнатися, як він, то бачив, що у нього були припухлі губи, з яких просочувалася кров та пошкоджений зуб. З ОСОБА_7 намагався примиритися, але залагодити конфлікти не вдалося. Під час проведення слідчого експерименту 16 лютого 2017 року було здійснено безперебійну відеозйомку (а.к.п.226-229 том 1);

- даними висновку експерта №05-11-01/60 від 07 березня 2017 року, згідно якого вказаний в медичній карті №2308 стаціонарного хворого хірургічного відділення Корсунь-Шевченківської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_7 діагноз «Тупа травма живота» не підтверджений жодними об`єктивними симптомами, жодними даними лабораторних чи інструментальних досліджень, а виставлений лише на підставі суб`єктивних даних (скарги хворого на біль в животі). Тому згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, діагноз «Тупа травма живота» не враховувався при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Болючість це суб`єктивний симптом, що залежить від індивідуальних особливостей організму людини, біль неможливо виміряти, підтвердити чи заперечити. Припухлість це компонент дуже великої кількості різноманітних патологічних процесів, окрім того, Наказом №6 МОЗ України «Про розвиток і вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, не визначено такого ушкодження, як припухлість. Тому, не має жодних підстав вважати вказані в медичній карті №2308 стаціонарного хворого хірургічного відділення Корсунь-Шевченківської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_7 , а також в протоколі допиту лікаря ОСОБА_13 , припухлість і болючість в ділянці лівої скроні компонентами тупої травми голови. Тому відповідно до п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, затверджених Наказом №6 МОЗ України «Про розвиток і вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, вони не враховувалися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно КК України та відповідно до вище вказаного Наказу, тілесні ушкодження можуть спричиняти наступні види розладу здоров`я: короткочасний та тривалий. Тимчасовий розлад здоров`я чинним законодавством не визначений. Неможливо одним ударом кулака спричинити ушкодження голови, які локалізуються в різних ділянках (ліва скронева ділянка та травма зубів справа), але враховуючи вказане в п.2, тілесні ушкодження, які отримав ОСОБА_7 могли утворитися від одного удару кулаком в ділянку обличчя справа. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів). Визначити послідовність їх утворення неможливо через відсутність достатньої кількості об`єктивних судово-медичних даних. Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_7 могли утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_6 під час проведення з ним 16 лютого 2017 року слідчого експерименту (а.к.п.29-31 том 2);

- свідченнями свідка ОСОБА_9 , даними суду в присутності законного представника ОСОБА_20 , про те, що точної дати подій не пам`ятає, але дійсно 01 травня 2016 року, в другій половині дня, відпочивала з друзями ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_23 в лісі біля річки в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, в тому числі з потерпілим ОСОБА_7 .. Потрібно було принести води і вона, разом із свідком ОСОБА_10 , потерпілим ОСОБА_7 пішли по воду. Події, які відбувалися не пам`ятає, але чула як хтось крикнув, що у ОСОБА_7 вибиті зуби. Хто надавав йому допомогу також не пам`ятає. На наступний день їй стало відомо від хлопців який стан у ОСОБА_7 , а саме, що йому важко їсти. 02 травня 2016 року на прохання батька потерпілого ОСОБА_8 , за попередньою згодою своїх батьків, дала йому покази на диктофон, які не вважає, що відрізняються в судовому засіданні;

- свідченнями свідка ОСОБА_11 про те, що з потерпілим ОСОБА_7 знайомий, але ніяких дружніх стосунків не мав, остільки ОСОБА_7 навчався у 8 класі, а він в 11 класі. З обвинуваченим познайомився за 2-3 дні до події, яка мала місце 01 травня 2016 року, коли в районі Соснівка в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області відпочивав разом із друзями ОСОБА_15 , ОСОБА_24 .. В той день було багато відпочиваючих. У компанії, де був він було до двадцяти осіб. Під час відпочинку підійшов потерпілий ОСОБА_7 .. З ним було двоє свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .. Розпочався конфлікт, на грунті нецензурних висловлювань, під час якого ОСОБА_7 хотів нанести удар ОСОБА_6 , на що останній відповів ударом в обличчя. Ударив лише один раз. Більше ударів не було, ніхто нікого не забивав, остільки ОСОБА_6 захищався. Після удару, потерпілого підняли дівчата, свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які були біля нього. Сам же в цей час знаходився за кілька метрів від місця події. Через деякий час зателефонувала класний керівник та повідомила, що саме він побив ОСОБА_7 , але є свідки, які можуть підтвердити, що нікого не бив;

- свідченнями свідка ОСОБА_13 про те, що 01 травня 2016 року потерпілий був доставлений до Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні, де був госпіталізований та оглянутий лікарем неврологом та лікарем травматологом. Потерпілий скаржився на головну біль. Діагноз було поставлено на підставі скарг потерпілого та вказано що побитий невідомим, а які в нього і з ким відносини йому не відомо;

- свідченнями свідка ОСОБА_10 , яка надала суду свідчення в присутності законного представника ОСОБА_25 про те, що 01травня 2016 року разом з друзями пішли відпочивати до річки Рось. Певний період з ОСОБА_26 мали намір набрати води, остільки виникла в цьому потреба. З ними виявив бажання піти потерпілий ОСОБА_7 .. По воду довелося іти біля компанії, де відпочивали старші за них молоді люди, які запитали, чого вони тут ходять. Набравши води поверталися назад. Вона йшла з лівої сторони, з правої сторони була ОСОБА_26 , а потерпілий ОСОБА_7 посередині. Бачила замах ногою і відразу побігла звати своїх друзів, а коли повернулася, то побачила, як ОСОБА_26 піднімала потерпілого ОСОБА_7 .. Хто вдарив ногою не бачила, але запам`ятала, що був хлопець у спортивних штанах. Пам`ятає, що були потерпілий ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .. Ця подія сталася близько 14 години 01 травня 2016 року, але продовжили відпочивати далі. Під час відпочинку вживали спиртні напої. Потерпілий ОСОБА_7 також вживав спиртні напої. По воду ходили втрьох. Незнайомі хлопці, серед яких був обвинувачений ОСОБА_6 , запитали тільки чому тут ходимо. З обвинуваченим не знайома. Компанія незнайомих хлопців першою спровокувала конфлікт. Як наносив удари обвинувачений не бачила. Хто зробив замах ногою не бачила, як і не бачила удар в обличчя потерпілого ОСОБА_7 .. Самого удару не бачила, остільки побігла гукати на допомогу хлопців із своєї компанії. Коли повернулася, то біля потерпілого ОСОБА_7 була ОСОБА_26 , а в нього самого була кров в області рота, також сказав, що болить голова та вибиті зуби. Пізніше підійшли хлопці з незнайомої компанії, дізнатися як потерпілий. Незнайомців не пам`ятає, так як не знайома з ними. Потерпілий ОСОБА_7 лише казав, що болить голова і вибиті зуби, але звернутися до лікаря не захотів. Після бійки залишились відпочивати приблизно 2-3 години. Потім вона пішла зі своїм хлопцем гуляти. Потерпілий ОСОБА_7 залишився гуляти, звернутися до лікаря відмовився. На наступний день батько потерпілого ОСОБА_7 повідомив, що вона з ОСОБА_26 повинна прийти до них додому і розповісти все як було. Як поверталися додому, то потерпілий ОСОБА_7 спокійно сміявся. Не може пригадати чи був обвинувачений у спортивних штанах. Покази давала в поліції вже після того, як допитав її батько потерпілого ОСОБА_8 , який все записував на диктофон, пояснивши, що це потрібно для того, щоб покази співпадали. Відповідні покази надала слідчому, знає, що маються розбіжності, але нічого не заучувала, як потерпілий ОСОБА_7 .. Чи скаржився ОСОБА_7 на біль їй не відомо. Не вважає, що дану подію потрібно вирішувати в судовому порядку. Щодо дачі пояснень, то спочатку зателефонували з поліції, а тоді ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_8 не поставив до відому її батьків про намір її допитати і все зафіксувати на диктофон. Він пояснював, що ми повинні казати так, а ОСОБА_7 так. Коли давали пояснення у ОСОБА_7 , то батьків з ними не було. ОСОБА_8 казав, щоб говорили все, відмовити не могла;

-свідченнями свідка ОСОБА_7 про те, що дана подія відбувалася 01 травня 2016 року. Її син потерпілий ОСОБА_7 пішов гуляти з двома хлопцями. Син обмежений у спілкуванні з однолітками, а тому гуляв завжди до 22 години вечора. Того дня пішов з дому о 14 годині. З ним періодично спілкувалися по телефону до 18 години. Перебувала на кухні, коли близько 21 години 45 хвилин чи 21 години 55 хвилин син повернувся. Як зайшов, то побачила, що у нього розпухлі губи, не вистачало зубів. Звернулися до поліції, а тоді до лікаря, який оглянув і сказав, що сина потрібно залишити в лікарні та прокапати. На наступний день ОСОБА_7 пригадав, що його ударив хлопець з ліцею, де він навчався на ім`я ОСОБА_27 . Вже по соцмережі дізналася, що його прізвище ОСОБА_28 . Потім ОСОБА_7 згадав, що бив і ще один хлопець. Потім поліцейський на прізвище ОСОБА_29 приїхав з двома підлітками, один з них був ОСОБА_30 , а іншого вона не знає. При цьому ОСОБА_19 заявив, що ОСОБА_7 ногами не били. Поліцейський показав фотографію з паспорта обвинуваченого і сказав, що до цих хлопців претензій не майте, вони були далеко, майте до обвинуваченого. ОСОБА_19 пояснив, що не бив, бив обвинувачений ОСОБА_6 .. Це був період, коли ОСОБА_7 закінчував 9 клас. Він готувався до підсумкової атестації. Це був життєрадісний хлопчик, а зараз вона його не впізнає. Йому не зручно вийти до дітей, його всі підтримували, хотіли зібратися і побити винних, але ОСОБА_8 сказав, що так нічого не доб`єтеся, потрібно питання вирішувати по закону. Обвинувачений ОСОБА_6 приходив до них додому та питав, як можна уникнути покарання. Приходив перші три дні і просив забрати заяву в поліції, але ні разу не попросив вибачення. ОСОБА_7 на наступний день їй пояснив, що бив ОСОБА_30 , а ОСОБА_6 бив у зуби. Із чоловіком запросили свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щоб їх допитати, про що є в наявності аудіозапис. Скільки ударів нанесено було ОСОБА_7 не знає. Рани ОСОБА_7 обробила мати ОСОБА_31 . Коли ОСОБА_7 прийшов додому, він був не адекватний, а взагалі то, він не п`є навіть шампанське, алкоголю не вживає зовсім. У зв`язку з подіями, вони як батьки, понесли затрати на лікування сина і вважають, що до матеріальної шкоди слід віднести витрати на дорогу до суду, послуги юриста, а моральну шкоду розраховувати із того, що всі живі люди і знають скільки зараз коштує лікування зубів;

-свідченнями свідка ОСОБА_24 про те, що 01 травня 2016 року разом з друзями біля річки Рось святкували Великдень. Повз їх компанію пройшов потерпілий з двома свідками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .. Їх словесно зачепив ОСОБА_30 . Коли поверталися, то ОСОБА_19 знову почав до них чіплятися. Потім на деякий момент відійшов, а коли повернувся, то побачив, що потерпілий ОСОБА_7 лежав і біля нього були дівчата, свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .. Із хлопців було близько десяти чоловік. ОСОБА_7 не дуже добре знав. Дівчата свідки йому не знайомі. ОСОБА_7 ігнорував у відповідь на чіпляння ОСОБА_32 . Не бачив, як ОСОБА_19 наносив удар ОСОБА_7 .. Бачив уже як ОСОБА_7 лежав і в нього з губи ішла кров. Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які ішли з ОСОБА_7 допомагали йому піднятися. Одна з двох дівчат ходила звати хлопців із своєї компанії, а одна точно з ним була. Через 30 хвилин учотирьох підходили до ОСОБА_7 запитати як він, вибачитись, але свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 сказали, що вибачень не потрібно. Сама подія мала місце 01 травня 2016 року після обіду в період з 15 до 16 години. У компанії, де він відпочивав усі вживали спиртні напої. Що казав ОСОБА_7 не пам`ятає. До ОСОБА_7 підходили двічі, один раз з обвинуваченим і один раз без нього;

- поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_33 про те, що згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, не можна оцінювати деякі діагнози, які встановлюються лікуючим лікарем, тим більше якщо вони не підтверджені жодними об`єктивними симптомами, даними лабораторних чи інструментальних досліджень. Зазначив, що травма живота може утворитися при будь-якому ударі, але сама травма має бути підтверджена клінічною картиною та інструментальними методами дослідження, має бути набряк. В даному випадку, від нанесеного удару в живіт, набряк не підтверджений лікуючим лікарем, як такий що має травматичне походження. Згідно з Кримінальним кодексом України розрізняють тілесні ушкодження трьох ступенів: тяжке, середньої тяжкості та легке. Тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, не рахуються як строк лікування. Короткочасний розлад здоров`я рахується більше як 6 днів. У ОСОБА_7 була наявна травма голови і зазначені лікуючим лікарем ознаки не спричинили розлад здоров`я більше як на 6 діб.

Та дослідженими у судовому засіданні зі згоди учасників процесу й визнаними доказами у кримінальному провадженні в розумінні ст.ст.84,85,86 КПК України з дотриманням порядку визначеного п.11ст.290 КПК України, якою передбачено право сторони кримінального провадження здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, що підтверджено рекомендованим поштовим відправленням від 15 лютого 2018 року :

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 на диску;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на диску;

-даними аудіозапису пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

і за змістом яких вбачається, що потерпілою стороною на підставі ст.93КПК України, самостійно збиралися докази шляхом отримання від фізичних осіб, органів державної влади документів, відомостей, ініціювалося проведення слідчих дій, для забезпечення подання суду належних і допустимих доказів, аналіз яких свідчить, що вони підтверджують хід слідчих дій на досудовому слідстві, а аудіо запис розмов ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 є таким, що отриманий з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, остільки спілкування відбувалося з неповнолітніми свідками у відсутність їх батьків чи інших представників, що вказує на його недопустимість в розумінні ст.87 КК України, як такого, що отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), характер суспільної небезпеки, думку потерпілого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 , які просили призначити обвинуваченому суворе покарання особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 має вік 22 роки, осудний, вину визнав, не одружений, не працюючий, не військовозобов`язаний, що підтверджується довідкою Корсунь-Шевченківського районного військомату Міністерства оборони України від 13 травня 2016 року №1006, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра згідно довідки №41 від 20 травня 2016 року Корсунь-Шевченківської районної лікарні Черкаської області, відповідно до характеристики від 02 листопада 2016 року Зарічанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області характеризується без наявності компрометуючих матеріалів, згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 до повноліття мав статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, як вбачається із змісту вимог від 11 травня 2018 року №1771/57/09-2016 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, що підтверджується і вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2012 року та вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 червня 2013 року за ч.2 ст.307 КК України, заподіяну потерпілому шкоду не відшкодував.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

В судових дебатах державний обвинувач просив про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, яке, на думку суду, не відповідає обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого.Потерпілий та законний представник наполягали на задоволенні позову та суворості покарання обвинуваченому.Обвинувачений просив звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України в порядку ст.49 КК України.

Враховуючи вище наведені обставини, позицію державного обвинувача, потерпілого, законного представника, обвинуваченого, який скоїв злочин передбачений ч.1. ст. 125 КК України в період умовно-дострокового звільнення за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2014 року, з врахуванням правил, встановлених ст.ст.71,72 КК України, його відношення до скоєного, суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання у вигляді громадських робіт, остільки саме таке покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Заявлене обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України в порядку ст.49 КК України, в силу вищенаведеного не підлягає задоволенню, як таке, що не узгоджується із вимогами кримінального процесуального законодавства.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

У кримінальному провадженні законним представником потерпілого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов, за яким просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 3742,28 грн. і процесуальні витрати в розмірі 2600грн., а на користь потерпілого ОСОБА_7 30000 грн. моральної шкоди.Так, цивільний позов - це заявлена у кримінальному провадженні вимога фізичної або юридичної особи про відшкодування їй матеріальної чи компенсацію моральної (немайнової) шкоди, завданої безпосередньо кримінальним правопорушенням чи іншим суспільно небезпечним діянням до підозрюваного, обвинуваченого або до особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або суспільно небезпечними діяннями малолітньої, неосудної чи обмежено осудної особи. Заявлений законним представником потерпілого цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід задоволити частково, виходячи із вимог ст.128 КПК України, якою визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, мас право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповілальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і на захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками, та слід стягнути у відшкодування лише спричинену потерпілому моральну шкоду в обґрунтованому розмірі 25000 грн, а в задоволенні інших вимог відмовити, остільки стосуються вони відшкодування витат понесених саме законним представником потерпілого, а не особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди. При прийнятті такого рішення, суд, оцінивши надані докази потерпілою стороною, бере до уваги, пережиті хвилювання, перенесений фізичний біль, приниження честі та гідності потерпілого.

Речові докази і процесуальні витрати у кримінальному провадженні не встановлені.

Керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_6 винуватим в пред`явленому обвинуваченні в скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Відповідно до ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків, призначене покарання ОСОБА_6 за ч.1ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, перевести в більш суворий вид, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт, що становить 25 днів позбавлення волі.

За сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, ОСОБА_6 , до призначеного покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 червня 2013 року у виді 3 роки позбавлення волі, і визначити остаточну міру покарання 3 роки 25 днів позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, визначені п.п.1,2 ст.76 КК України, з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Заявлений законним представником потерпілого цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в розмірі 25000 грн..

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Речові докази і процесуальні витрати у кримінальному провадженні не встановлені.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1