Провадження № 11-кп/4820/363/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 685/1698/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України (ст.399 КПК України)
У х в а л а
про залишення апеляційної скарги без руху

07 травня 2019 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Білогірського районного суду від 26 березня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Скасувано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 572 гривні процесуальних витрат на залучення експерта.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, при перевірці якої на відповідність вимог ст.ст.392, 393, 395, 396, 399 КПК України, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху, так як її вимоги не ґрунтуються на нормах чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до положень п.4 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка її подає, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судового рішення. Виходячи з положень даної норми закону, вимоги, які наведені в апеляційній скарзі щодо неправильності судового рішення, повинні бути обґрунтованими та відповідати повноваженням судової інстанції за наслідками їх розгляду.

Проте, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, вказані вимоги кримінального процесуального закону апелянтом не дотримані.

Зокрема, в апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок, в частині призначеного покарання, скасувати та ухвалити новий вирок.

Однак, така позиція апелянта не узгоджується з чинним кримінальним процесуальним законом та суперечить повноваженням суду апеляційної інстанції за наслідками судового розгляду матеріалів кримінального провадження.

Так, апеляційний суд, у відповідності до положень ч.1 ст.417 КПК України, за результатами апеляційного розгляду приймає рішення у формі вироку або ухвали.

Рішення у формі вироку, суд апеляційної інстанції може ухвалити виключно у випадках визначених в ст.420 КПК України, зокрема, у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідністю застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; та у зв`язку із неправильним звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При цьому слід враховувати, що, відповідно до ч.1 ст.421 КПК, винесення рішення у суді апеляційної інстанції, яким погіршується становище обвинуваченого, можливе лише у випадку подання апеляційної скарги прокурором, потерпілим чи його представником. Погіршення становища означає, зокрема, застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасування неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшення сум, які підлягають стягненню.

В той же час, жодної з підстав вказаного переліку апелянтом не наведено. Тобто, обґрунтування такої вимоги, як скасування вироку та ухвалення нового вироку, в апеляційній скарзі відсутнє. Більше того, така вимога не є можливою й з огляду на сам процесуальний статус сторони захисту. Аналогічна позиція міститься у рішенні Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі за №754/2764/17.

Оскільки вирок суду першої інстанції, відповідно до ст.404 Кримінального процесуального кодексу України, перевіряється судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги, а ці межі в даному випадку апелянтом не визначені і з вимогами кримінального процесуального закону не узгоджені, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без руху, з наданням терміну для усунення їх недоліків.

У поданій апеляційній скарзі, обвинуваченому необхідно привести свої вимоги у відповідність із нормами діючого кримінального процесуального законодавства, з урахуванням того, які рішення (форми рішень) та на яких правових підставах суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами їх розгляду (положення ст.407 КПК України), дотриматись обов`язку щодо подачі копій апеляційних скарг у кількості, необхідних для їх надіслання сторонам кримінального провадження.

Особі, яка подала апеляційну скаргу, належить роз`яснити, що виправлення недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху, які стосуються її змісту, має бути здійснено шляхом подачі особою нової апеляційної скарги. При цьому нова апеляційна скарга повинна відповідати усім вимогам, зазначеним у ст.396 КПК України (правовий висновок Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі за №756/9044/16-к).

У випадку не усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк, апеляційна скарга буде повернута, однак залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права апелянта повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому Кримінально процесуальним Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 396, 398, 399 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2019 року, залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 5 (п`яти) днів з дня одержання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду ОСОБА_2