Справа № 303/642/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.11.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/195/18 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 29.03.2018.

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною середньою освітою, працюючий в ТзОВ «ЕНО-МЕБЛІ», одружений, судимий 14.05.2001 року за ст. 94 КК України (1960) на 10 років позбавлення волі; 12.12.2011 за ч. 1 ст. 296 КК України на 2 роки обмеження волі, з застосуванням ст. 71 КК України, на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 10.04.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі і звільнений від відбуття цього покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в 1 рік, а ухвалою від 21.09.2017 - на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», як такий, що має на утриманні чотирьох дітей, засуджений за ч.1 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі і звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього на підставі ст. 76 цього Кодексу обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалено: мобільний телефон, куртку, ювелірні вироби та пластикову картку повернути потерпілому ОСОБА_10 , диск із фіксацією обшуку, залишити в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 12.11.2017 в період між 18:30 та 21:15 в будинку ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 в ході сварки з ОСОБА_10 умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння його майном напав на ОСОБА_10 , наніс йому декількох ударів по голові, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, після чого заволодів його майном на суму 21 466 грн. 22 коп., у тому числі грошима - 40 000 російських рублів, що становило 17 880 грн., 1600 гривень, а та матеріальними цінностями, серед яких були мобільний телефон, зарядний пристрій до нього, стартовий пакет, барсетка, пасок, куртка, картка «Приватбанку», срібні ланцюжок і хрестик.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий, за яким призначити ОСОБА_6 4 роки позбавлення волі. Зазначає, що ОСОБА_6 негативно характеризується, три рази засуджувався, загалом відбув у місцях позбавлення волі 11 років 6 місяців, на шлях виправлення не став і знову особливо зухвало вчинив тяжкий злочин. На думку прокурора, суд недостатньо врахував ці обставини і призначив ОСОБА_6 покарання, яке хоч і не виходить за межі санкції ч. 1 ст. 187 КК України, однак за своїм розміром є явно не справедливим.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти неї захисника та обвинуваченого, за клопотанням прокурора дослідив матеріали кримінального провадження про особу обвинуваченого, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, обговорив доводи апеляційної скарги і приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюються. Кваліфікація діянь ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України, як нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), встановленим судом обставинам їх вчинення відповідає.

Відповідно до засад ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня його тяжкості, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.1 ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти тільки за умови, якщо дані про тяжкість злочину та особу винного складають підставу для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Міру покарання ОСОБА_6 суд визначив у межах санкції ч.1 ст. 187 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, того, що злочин він вчинив не вперше, але визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдані злочином збитки.

Звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням суд вмотивував тим, що він на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, визнає вину, щиро кається, частково відшкодував шкоду, і що обставин, які обтяжували б його покарання, не встановлено.

Ці обставини знаходять своє підтвердження в матеріалах кримінального провадження і прокурором не оспорюються.

Твердження прокурора про негативну характеристику ОСОБА_6 ґрунтується на даних про те, що ОСОБА_6 тричі засуджувався, загалом відбув у місцях позбавлення волі 11 років 6 місяців, і знову особливо зухвало вчинив тяжкий злочин.

Між тим, апеляційний суд відзначає, що попри ці в матеріалах кримінального провадження наявні відомості про те, що ОСОБА_6 повернув потерпілому частину викраденого, вибачився перед ним, виплачує йому кошти у відшкодування матеріальної шкоди, має постійне місце роботи. З характеристики від 22.12.2017 та довідки, наданих селищним головою, вбачається, що ОСОБА_6 на обліку в селищній раді не перебуває, скарг на нього в селищну раду не поступало, що він має сім`ю, в якій шестеро дітей, в тому числі четверо неповнолітніх.

Строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 закінчився ще 27.02.2018, проте відомостей про порушення ним своїх процесуальних обов`язків, як обвинуваченого, в матеріалах кримінального провадження немає.

Апеляційний суд враховує ці обставини, і, приймаючи до уваги, що на час вчинення останнього кримінального правопорушення судимість ОСОБА_6 була погашена, визнає доводи апеляційної скарги про м`якість покарання непереконливими і для призначення більш суворого покарання явно недостатніми.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 29.03.2018 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: