Справа № 582/1028/18
Провадження № 1-кс/581/18/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , у присутності прокурора із групи прокурорів ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в сел.Липова Долина клопотання начальника Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про відвід судді Недригайлівського районного суду Сумської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000016, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України

в с т а н о в и в :

14 січня 2019 року до Липоводолинського районного суду Сумської області з Сумського апеляційного суду на виконання положень ухвали суду апеляційної інстанції від 08 січня 2019 року надійшли для розгляду по суті матеріали клопотання начальника Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про відвід судді місцевого суду ОСОБА_5 . Клопотання про відвід мотивоване тим, що суддя ОСОБА_5 06 листопада 2018 року під час судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України, всупереч ст.8 Кодексу суддівської етики, намагався здійснити тиск на прокурора під час допиту ним свідка ОСОБА_7 і зупинити такий допит. При цьому, висловлював своє незадоволення у зв`язку з допитом свідка ОСОБА_7 прокурором; уважав, що ОСОБА_7 не є свідком у справі та її пояснення не мають ніякого значення для справи. Також заявник зазначив, що захисник ОСОБА_8 у 2013 році здійснював захист ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 1-кп/526/23/2013 по його обвинуваченню за ч.3 ст. 368 КК України, а тому відносини між зазначеними особами виходять за рамки службових. На думку прокурора, дані дії судді викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості під час розгляду кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор із групи прокурорів ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід судді місцевого суду, подану прокурором із групи прокурорів, зазначаючи про наявність підстав для відводу судді ОСОБА_5 відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України. Доповнив, що під час допиту свідка ОСОБА_7 головуючим суддею в судовому засіданні 06 листопада 2018 року порушено процесуальний порядок проведення цієї процесуальної дії.

Інші учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду заяви про відвід судді, до суду не з`явилися, проте їх неявка не перешкоджає вирішенню порушеного питання.

У письмових поясненнях суддя ОСОБА_5 уважав мотиви прокурора ОСОБА_4 , викладені у клопотанні про його відвід як головуючого судді, безпідставними та надуманими.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, судом установлені нижченаведені обставини провадження та сформульовані відповідні висновки.

Відповідно до ч.1 ст.75 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі Ferrantelli et Santangelo проти Італії (п.58).

Стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого на XI з`їзді суддів України 22 березня 2013 року передбачає, що: «Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді».

Відповідно до ст.8 зазначеного Кодексу суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (п. 53), від 28 жовтня 1998 року у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року (п. 48) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Так, стосовно об`єктивної неупередженості у справі Європейського суду з прав людини "Фей проти Австрії" (рішення від 24 лютого 1993 року, п 27,28 і 30) Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорі викликати в учасників процесу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії», від 24 лютого 1993 року, (п. 27, 28 і 30), та рішення від 21 березня 2001 року у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року (п.38).

Застосовуючи об`єктивний критерії, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумнів у його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обгрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (п. 44) та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» від 07 серпня 1996 року).

Відповідно до п.1.1. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя не тільки виключає будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади, а й робить це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу.

Із дослідженого звукозапису судового засідання від 06 листопада 2018 року при судовому розгляді Недригайлівським районним судом Сумської області кримінального провадження № 0000016, внесеного до ЄРДР 08 лютого 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України (час з 11.54 хв. до 12.05 хв.) (арк. провадж. 58) убачаються ті обставини, що допит свідка обвинувачення ОСОБА_7 проведено суддею ОСОБА_5 у повному обсязі з наданням процесуальної можливості як прокурору ОСОБА_4 , так і захиснику ОСОБА_8 сформулювати вичерпний перелік запитань без обмежень їх у часі, чи відхилення головуючим, з отриманням вичерпних відповідей на них. Також під час допиту свідка ОСОБА_7 головуючий не висловлював своє незадоволення у зв`язку з допитом свідка ОСОБА_7 прокурором ОСОБА_4 і не висловлював своїх думок щодо доказового значення показань зазначеного учасника провадження.

Разом із цим, допит зазначеного свідка проходив без приведення його до присяги, без надання відразу після установлення анкетних даних особи прокурору можливості перейти першим до його допиту свідка зі сторони обвинувачення, з наданням можливості в довільній формі свідку надавати первинні покази (це не передбачено нормами процесуального закону), без розмежування допиту свідка на прямий та перехресний (ч.2,6,7,8 ст.352 КПК України), що є фактичним підтвердженням порушення вимог процесуального закону у частині умов та процедури допиту свідка.

Також формулювання суддею ОСОБА_5 відразу після закінчення допиту вищевказаного свідка запитання до прокурора про доказове значення показань цього свідка й одночасне висловлення своєї усної думки із приводу сумнівного доказового значення наданих свідком показань із наданням фактичної попередньої оцінки цьому доказу головуючим по справі, із подальшим вступом із прокурором у полеміку з приводу належності та достатності цих показань для кримінального провадження взагалі, на думку суду, є очевидним проявом нетактовності головуючого судді по вказаній справі, що для інших учасників справи та для сторонніх осіб свідчить про порушення об?єктивного критерія безсторонності судді у вищевказаному кримінальному провадженні й відповідно є недотриманням вимог ст.8 Кодексу суддівської етики.

Відповідно до п.2.5, 3.1 Банголорських принципів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, а також повинен демонструвати поведінку, бездоганну навіть з точки зору стороннього спостерігача.

Із наданого прокурором фотокопії виправдувального вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 липня 2013 року вбачається, що адвокат ОСОБА_8 здійснював захист судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. У зв`язку з цим, суд вважає, що між вказаними особами виникали та можуть продовжувати тривати певні довірчі відносини, оскільки саме вказаного адвоката суддя уповноважив здійснювати захист від обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину у сфері службової діяльності. Такі відносини можуть викликати у стороннього спостерігача сумнів у неупередженості судді у всіх судових справах, в яких приймають участь одночасно суддя ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 .

До цього, на думку суду, для усунення будь-яких потенційних проявів ознак упередженості судді ОСОБА_5 у справах за участі захисника ОСОБА_8 з огляду на можливість існування довірчих відносин між вказаними особами, фактично були наявні передбачені п.4 ч.1 ст.75, ч.1 ст. 80 КПК України, підстави для заявлення суддею ОСОБА_5 самовідводу, проте цього зроблено не було.

З урахуванням сукупності цих обставин і відомостей зафіксованих на звукозаписі під час допиту свідка ОСОБА_9 06 листопада 2018 року, суд уважає, що суддя ОСОБА_5 у вищевказаній справі під час судового засіданні 06 листопада 2018 року проявив нетактовність і нетолерантне ставлення до представника сторони обвинувачення, неухильно не недотримався вимог процесуального закону під час допиту свідка, виявивши очевидні ознаки необ`єктивності, а тому зазначеного суддю слід відвести від участі в даному провадженні.

Керуючись ст.75,80,81 КПК України, суд

постановив:

Клопотання начальника Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про відвід судді Недригайлівского районного суду Сумської області ОСОБА_5 задовольнити.

Суддю Недригайлівського районного суду Сумської області ОСОБА_5 відвести від судового розгляду кримінального провадження № 0000016, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України.

Матеріали кримінального провадження повернути до Недригайлівського районного суду Сумської області для подальшого виконання вимог ч.5 ст.82 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1