справа № 462/5359/18
У Х В А Л А

21 січня 2019 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Львові заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід,-

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2018 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191 КК України розподілено головуючому судді ОСОБА_3 .

Суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід у даному кримінальному провадженні, покликаючись на те, що нею розглядалось кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України, в межах якого вона виразила своє ставлення щодо участі та ролей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Обидва кримінальні провадження стосуються тих самих подій та грунтуються на тих же доказах.

Вивчивши матеріали заяви про самовідвід, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити.

У п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Внаслідок наведеного, враховучи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові №1-96/2007 від 14 листопада 2018 року, постанові № 552/4932/17 від 13 грудня 2018 року, оскільки головуючим суддею ОСОБА_3 26 вересня 2018 року постановлено вирок у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України, в межах якого вона сформувала свою думку щодо участі та ролі ОСОБА_4 , нею досліджено події та докази, на яких грунтуються обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191 КК України, а відтак, у сторін даного кримінального провадження можуть виникнути обгрунтовані сумніви у неупередженості судді ОСОБА_3 .

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові №461/4858/17 від 13 вересня 2017 року, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату. Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості.

Таким чином, констатація у вироку Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2018 року факту причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину, грубо порушує передбачені ст. 7 КПК загальні засади кримінального провадження, зокрема засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, верховенства права й законності, а також входить у колізію з нормами КПК щодо вільної оцінки доказів.

На підставі вказаного, суд вважає, що розгляд кримінального провадження головуючим суддею ОСОБА_3 призведе до порушення ст. 7, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є безумовною підставою для самовідводу судді, а також з метою виключення будь-яких сумнівів у сторін кримінального провадження щодо необ`єктивності та упередженості судді ОСОБА_3 , заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.75 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Передати справу для повторного розподілу між суддями Залізничного районного суду м. Львова.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1