Справа № 159/1638/18
Провадження № 1-кп/159/32/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл.
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого юридичної особи ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 180 301 100 003 10 про обвинувачення

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ковелі Волинської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з освітою середньою спеціальною, утриманців не має, не працюючого, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 02.11.98 р. Ковельським райсудом Волинської області за ч. 1 ст. 178 КК України (в ред. 1960 р.) до позбавлення волі на строк 3 р.;
2. 28.09.2 000 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 р.) до позбавлення волі на строк 2 р.;
3. 22.09.06 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 р. з трьохрічним іспитовим строком; за ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 05.12.06 р. з вироку виключено вказівку про застосування щодо ОСОБА_9 додаткового покарання у виді конфіскації майна; постановою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.07.09 р. звільнення від відбування покарання скасовано, ОСОБА_9 направлено для відбування покарання, призначеного судом;
4. 11.06.15 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 р.; звільненого умовно достроково за ухвалою Маневицького райсуду Волинської області від 18.01.18 р. з невідбутим строком покарання: 10 міс., 29 дн. (т. 2, а. с. 55), судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 187 КК України,
та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:
1.10.05.07 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 1 ст. 122, ч. ч. 2, 3 ст.
185, ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 2 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 р.;
2.12.07.17 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 р. з трьохрічним іспитовим строком,
3. 04.04.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 р., який набрав законної сили 13.09.18 р., судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи судимим 22.09.06 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 р. позбавлення волі з трьохрічним іспитовим строком, що на підставі постанови Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.07.09 р. скасований; будучи направленим для відбування показання у виді позбавлення волі на строк 5 р., маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне тяжке кримінальне правопорушення (злочин) проти власності.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 , являючись особою, яка раніше вчинила розбій, о 03 год. 12.02.18 р., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у залі очікування Ковельського залізничного вокзалу, що у м. Ковелі Волинської області, по вул. Привокзальній, 1, діючи за попередньою змовою в групі з обвинуваченим ОСОБА_10 , керуючись єдиним умислом на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , підійшов із обвинуваченим ОСОБА_10 до стільця, на якому сидів потерпілий ОСОБА_7 , після чого, знаходячись у безпосередній близькості до останнього та обвинуваченого ОСОБА_10 , який сів на стільці, що поруч із стільцем, на якому сидів потерпілий ОСОБА_7 ; чуючи та розуміючи суть та значення розмови, що відбувалась між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_10 , який вимагав у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон, належний останньому; побачивши, як обвинувачений ОСОБА_10 умисно вдарив кулаком лівої руки потерпілого ОСОБА_7 по обличчю та засунув свою праву руку до лівої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_7 , щоб забрати вказану річ; а потерпілий ОСОБА_7 , не бажаючи її віддавати, схопив та став тримати руку обвинуваченого ОСОБА_10 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 та доведення злочинного наміру, спрямованого на відкрите заволодіння чужим майном, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 два удари по голові справа, тим самим вчинив напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , та спільно з обвинуваченим ОСОБА_10 заволодів мобільним телефоном марки «Samsung GT 18 262» ІМЕІ I НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 вартістю 647 грн 83 коп., належним потерпілому ОСОБА_7 .. У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, стоячи біля стільців, на яких сиділи обвинувачений ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_7 , тим самим даючи зрозуміти останньому, що у разі заперечення виконувати їх вимоги, він може продовжити наносити йому тілесні ушкодження, а також обмежуючи вільний простір потерпілому ОСОБА_7 , тим самим не даючи можливості втекти, спільно з обвинуваченим ОСОБА_10 заволодів USB зарядним пристроєм марки «Lenovo» вартістю 72 грн 50 коп., таким чином завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 720 грн 33 коп., та спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців лоба справа та правої скроневої ділянки, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; синця носа та закритого перелому кісток носа зі зміщенням, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій, тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи судимим 12.07.17 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 р. з трьохрічним іспитовим строком, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення (злочин) проти власності.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 о 10 год. 28.01.18 р., за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено у окреме провадження, знаходячись у приміщенні магазину «Watsons», що знаходиться по бульв. Лесі Українки, 31/27 у м. Ковелі Волинської області, діючи з прямим умислом та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу із товарних полиць таємно викрав 9 упаковок пасти зубної ТМ «Colgate» об`ємом 75 мл вартістю 51 грн 35 коп. кожна, чим завдав майнової шкоди ТОВ «ДЦ Україна» на загальну суму 462 грн 15 коп..

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Він же, будучи засудженим 12.07.17 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 р. з 3 х річним іспитовим строком, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, та вчинив нове умисне тяжке кримінальне правопорушення (злочин) проти власності.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 о 03 год. 12.02.18 р., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у залі очікування Ковельського залізничного вокзалу, що у м. Ковелі Волинської області, по вул. Привокзальній, 1, діючи за попередньою змовою в групі з обвинуваченим ОСОБА_9 , та керуючись єдиним умислом на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , підійшов із обвинуваченим ОСОБА_9 до стільця, на якому сидів потерпілий ОСОБА_7 , після чого, сівши на сусідній стілець, умисно наніс один боковий удар кулаком лівої руки по обличчю останньому в ділянку носа, тим самим вчинив напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , та одночасно із вимогою віддати йому мобільний телефон, засунув свою праву руку до лівої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_7 , з якої дістав і забрав собі, тим самим відкрито заволодів, мобільним телефоном марки «Samsung GT 18262» ІМЕІ I НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 вартістю 647 грн 83 коп., належним потерпілому ОСОБА_7 .. Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, під час того, як обвинувачений ОСОБА_9 , який знаходився поруч у безпосередній близькості з потерпілим ОСОБА_7 та слідкував за тим, що відбувається між ним та потерпілим ОСОБА_7 , та який, коли він забрав у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон, почав наносити останньому удари кулаком, він також умисно наніс біля чотирьох бокових ударів кулаком лівої руки по обличчю потерпілого ОСОБА_7 в ділянку носа та, вимагаючи зарядний пристрій від вказаного мобільного телефону, забрав у потерпілого ОСОБА_7 . USB зарядний пристрій марки «Lenovo» вартістю 72 грн 50 коп., таким чином завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 720 грн 33 коп., та спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців лоба справа та правої скроневої ділянки, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; синця носа та закритого перелому кісток носа зі зміщенням, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні 06.03.19 р. обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) не визнав, суду показав, що він 12.02.18 р. прийшов на вокзал о 02 год. 30 хв. і стояв біля залізничного вокзалу та палив. До нього підійшов незнайомий раніше йому обвинувачений ОСОБА_10 та попросив закурити. Він дав закурити та вони стояли і розмовляли. Обвинувачений ОСОБА_10 запитав, чи не має він щось випити. Він мав 0, 5 л випивки і запропонував обвинуваченому ОСОБА_10 випити у зв`язку з його днем народження і вони пішли у залу очікування на другому поверсі залізничного вокзалу, присіли біля його знайомих на лавах. Його знайомі це ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та якась дівчина. Там же поряд із ним, обвинуваченим ОСОБА_10 , його знайомими сидів і потерпілий. Коли вони на початку 4 год. випили по 50 гр, то він став ходити туди сюди, прогулюючись і по вулиці, і по вокзалу, очікуючи знайомих з потягу «Сарни Ковель». В ту ніч він випив всього 100 150 гр горілки. Через деякий час він через вікно приміщення вокзалу, з вулиці, побачив, що обвинувачений ОСОБА_10 став битись з потерпілим. Вони стояли і шарпались між собою, махали руками, ногами. Компанія дивилась на це. Він підійшов і розборонив їх, відштовхнувши одного від одного, щоб вони не бились, та продовжив далі ходити. Він не з`ясовував причину цього конфлікту. Після цього обвинувачений ОСОБА_10 та потерпілий сіли поряд та продовжували сваритись. У потерпілого будь - яких тілесних ушкоджень він не бачив, як і у обвинуваченого ОСОБА_10 .. Але коли він розбороняв потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_10 , то сказав потерпілому, щоб той прибрав за собою кров, яка накапала з нього, тому, що ця кров була біля нього. Звідки капала кров та чия вона, він не бачив. Потерпілий дістав свою рукавицю та повитирав кров. Потерпілого він не знає і тоді побачив його вперше, до цього ніяких стосунків між ним не було. Будь - яких претензій обвинуваченого ОСОБА_10 до потерпілого з приводу передачі йому мобільного телефону, він не чув. Будь - яких дій обвинуваченого ОСОБА_10 щодо потерпілого, спрямованих на заволодіння майном потерпілого; передачі будь - яких речей, він не бачив. Тілесні ушкодження потерпілому задля подолання його опору для вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 дій на свою користь, він не наносив. Вже о 04 год. він хотів йти додому, так як потягом ті, кого він очікував з потяга, не приїхали; побачив, що на вулиці біля виходу з вокзалу стояв обвинувачений ОСОБА_10 .. Останній запитав його, куди він іде та де живе і сказав, що йому - по дорозі. Обвинувачений ОСОБА_10 наздогнав його вже біля таксистів, що стоять перед залізничним вокзалом. Там стояло 3 чи 4 автомобілі. Біля «Лісової пісні» їх обох затримала поліція: їх збили з ніг та скрутили, походили ногами по голові. Його було обшукано, але нічого не знайшли. У обвинуваченого ОСОБА_10 щось знайшли. Коли прибули у райвідділ, то ті поліцейські, які його затримували, стали його бити; давати для підпису папери у даному кримінальному провадженні. Про це є відповідна медична довідка. Коли він прибув у СІЗО, то таку ж довідку йому було видано на руки. З приводу нанесення йому тілесних ушкоджень він звертався із відповідними скаргами, відповіді на які не отримував. Просить його виправдати та звільнити з під варти із зали суду, не позбавляти волі.

В судовому засіданні 06.03.19 р. обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав, щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - заявив про бажання скористатись правом, наданим положеннями ст. 63 Конституції України, та суду показав, що коли він йшов додому через вокзал, то побачив біля вокзалу обвинуваченого ОСОБА_9 , якого до цього не знав, та який стояв та палив. Він попросив у нього закурити і вони стояли та розмовляли. Обвинувачений ОСОБА_9 запропонував йому випити по 50 гр у зв`язку з днем народження. Вони зайшли до зали на вокзалі на другому поверсі, де було кілька осіб; присіли біля них та випивали. Як він зрозумів, у цій же компанії був і потерпілий. Потерпілий, якого він до цього не знав і бачив вперше, та який сидів поруч з ним на сусідньому кріслі, став обурюватись і ображати його, шарпати за одяг, висловлювати йому претензії, грубити, вдарив у плече. Обвинуваченого ОСОБА_9 там в цей момент не було: він випив та кудись пішов. Між ним та потерпілим виникла бійка, в ході якої вони встали; він двічі вдарив потерпілого: у груди, у лице. Від його удару у потерпілого з`явилась кров. Він не пригадує такого, щоб обвинувачений ОСОБА_9 казав потерпілому витирати кров з підлоги. Конфлікт тривав біля 5 хв.. Обвинувачений ОСОБА_9 розборонив їх і знову кудись пішов, а вони - сіли, продовжували розмовляти та сваритись. Вони продовжували сидіти і випивати далі. Таке їх спілкування, в цілому, зайняло біля години. Про розмову з потерпілим під час конфлікту він не пригадує. Вимогу про передачу йому мобільного телефону він потерпілому не висловлював. Будь яких дій по заволодінню телефоном потерпілого, він не вчиняв і у зв`язку з цим тілесні ушкодження тому не наносив. Обвинувачений ОСОБА_9 потерпілому тілесних ушкоджень також не наносив, будь - яких протиправних дій в ту ніч не вчиняв. Він запитав у компанії, чи є у когось телефон; а також у потерпілого про те, чи є у нього телефон. Той відповів, що є, але - розряджений; є зарядка, але немає де зарядити. Він запропонував зарядити на вокзалі у іншій залі, де є розетка. Потерпілий дістав із сумки зарядне та дав йому телефон, зарядне; пішов з ним у іншу залу заряджати телефон до розетки. Коли він стояв і заряджав телефон потерпілого, то потерпілий пішов назад, а він ще стояв біля 10 хв.. Але телефон не зарядився, так як був вимкнений і не працював. Він повернувся назад, але там вже нікого не було. Він постояв біля 5 хв. і став шукати потерпілого на вокзалі з наміром повернути телефон. Він вирішив пройтись містом і знайти потерпілого, щоб повернути телефон. При виході з вокзалу, де стоять таксі, він побачив обвинуваченого ОСОБА_9 і запитав, чи той не бачив потерпілого; а коли той сказав, що не бачив, то сказав, що йому з ним по дорозі. Ще він підходив до автовокзалу і шукав потерпілого там через вікно. Коли він з обвинуваченим ОСОБА_9 йшов біля «Лісової пісні», їх було затримано поліцією: збито з ніг, одягнуто кайданки. На запитання про те, чи є у нього якісь речі, він повідомив і видав телефон та зарядний пристрій. Після доставки їх у відділ, обвинуваченого ОСОБА_9 били по обличчю і у того були синці, розбитий ніс. Його також били, але не по обличчю. Вважає, що у потерпілого є підстави його оговорювати з тих підстав, що той співпрацює з поліцією у інших справах та научений поліцією так казати. Свою винуватість за ч. 2 ст. 187 КК України вважає недоведеною. Просить врахувати, що він тяжко і невиліковно хворий.

Однак, винуватість кожного з обвинувачених у вчиненні інкримінованого кожному з них кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків, письмовими та іншими доказами, що зібрані у кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду 11.09.18 р. показав, що обвинувачених він не знає. Він у кінці січня чи у лютому 2018 р. вирішив поїхати на зимову риболовлю. Для цього о 23 год. він прийшов на залізничний вокзал та мав їхати у с. Заболоття Ратнівського р - ну Волинської обл.. До цього він вживав спиртне. Він сів на лавці у залі на другому поверсі. Обвинувачені прогулювались по вокзалу. Обвинуваченого ОСОБА_9 за годину до події він бачив на пероні вокзалу. У залі очікування було ще до 10 осіб, але так як обвинувачені вели себе неналежно, то оточуючі їх побоювались. О 03 год. обвинувачений ОСОБА_10 підійшов до нього, сів зліва від нього поряд на стілець і запитав, чи є телефон. Він сказав, що телефону не має. Обвинувачений ОСОБА_9 в цей час ходив біля нього між лавами туди сюди. Після цього обвинувачений ОСОБА_10 засунув свою руку у його ліву зовнішню кишеню та забрав телефон марки «Самсунг», а так як він відмовлявся віддавати телефон, то обвинувачений ОСОБА_9 , який був поряд, відразу мовчки вдарив його спереду в обличчя - у перенісся. Обвинувачений ОСОБА_10 , який сидів тоді поряд з ним, удар обвинуваченого ОСОБА_9 , бачив, але тоді сам ударів йому не наносив. Потім йому ще наносили удари, але хто і куди, він вже не пригадує. Він удари у відповідь не наносив. Він зрозумів, що удар обвинуваченим ОСОБА_9 нанесений для того, щоб він телефон віддав, так як останній знаходився поряд та чув вимогу ОСОБА_10 щодо телефону, а добровільно він телефон обвинуваченому ОСОБА_10 не надавав. У нього з носа пішла кров і на підлогу накапала калюжа крові. Обвинувачений ОСОБА_10 запитав, чи зарядка є; сказав, що якщо він не віддасть зарядки до телефону, то буде ще гірше. Він тоді відразу віддав обвинуваченому ОСОБА_10 зарядний пристрій марки «Леново», усвідомлюючи, що у випадку невиконання вимоги обвинуваченого ОСОБА_10 для нього можуть бути негативні наслідки наноситись тілесні ушкодження. Коли обвинувачений ОСОБА_10 кудись вийшов, то обвинувачений ОСОБА_9 заставив його чимось повитирати кров, сказавши, щоб її не було видно. Коли обвинувачений ОСОБА_10 десь вийшов, він повитирав кров пальчаткою, яку дістав із своєї кишені, з підлоги - та втік з вокзалу. Те, чим витирав кров, він викинув на вокзалі. Він підійшов до таксиста, автомобіль якого стояв біля автостанції та пояснив, що у нього забрали телефон, вдарили у ніс; запитав, чи можна з його телефону зателефонувати до поліції. Той сказав йому сісти у автомобіль. Через 30 хв. він сказав, що хлопці, які напали на нього, вийшли з вокзалу на привокзальну площу і разом пішли в сторону готелю «Лісова пісня». Таксист викликав поліцію і поїхав в сторону «Лісової пісні». Вони, перебуваючи у автомобілі, вказували поліції, куди йдуть ці особи. Не доходячи до готелю «Лісова пісня» обвинувачених зупинив патруль. Він вийшов з автомобіля та на запитання поліцейського повідомив, що саме ці особи напали на нього. У обвинуваченого ОСОБА_10 поліцією було вилучено його речі телефон та зарядне. Разом з обвинуваченими він у той вечір не випивав. Збитки йому не відшкодовано. У вирішенні справи покладається на розсуд суду. У подальшому подав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутності.

Такими показаннями потерпілого ОСОБА_7 повністю спростовано як показання обвинуваченого ОСОБА_9 у тій їх частині, що він потерпілому ОСОБА_7 не наносив жодних тілесних ушкоджень, так і показання обвинуваченого ОСОБА_10 у тій їх частині, що потерпілий ОСОБА_7 добровільно віддав йому свого мобільного телефона та зарядне; не наносив йому тілесних ушкоджень.

При цьому суд враховує, що обвинувачені у своїх показаннях, кожен зокрема, не заперечили, що о 03 год. 12.02.18 р. вони знаходились у залі очікування залізничного вокзалу на другому поверсі, де був і потерпілий, при цьому розпивали спиртні напої і у безпосередній близькості до місця розташування останнього. Потерпілий же ствердно та переконливо показав суду про те, що розбій щодо нього о 03 год. 11.02.18 р. у приміщенні залізничного вокзалу було вчинено саме обвинуваченими.

Свідок ОСОБА_16 суду 11.09.18 р. показав, що він працює поліцейським Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області. Обвинувачених та потерпілого знає по роботі. 11.02.18 р. він у складі СОГ заступив на чергування О 03 год. 12.02.18 р. надійшов виклик чергового про терміновий виїзд на залізничний вокзал з приводу побиття людини та відібрання мобільного телефону. В складі СОГ він із водієм та слідчим прибув на залізничний вокзал. Але там вони нікого не виявили. Від чергового надійшла додаткова інформація, що особа, яку побили, рухається за особами, які її побили та відібрали мобільний телефон. Через декілька хвилин надійшло повідомлення про затримання цих осіб патрульною поліцією по бульв. Лесі Українки, біля буд. № 11. Прибувши на місце, він побачив, що двоє осіб затримано патрульними. Він дізнався від потерпілого, що коли вони його побили та забрали у нього мобільний телефон, то він вибіг за ними та у автомобілі таксі прослідував за ними із залізничного вокзалу, здійснюючи зв`язок з поліцією і повідомляючи, де він та вони знаходяться; таким чином останніх було затримано. Слідчий на місці затримання провела огляд місця події, під час якого обвинувачений ОСОБА_10 видав мобільний телефон як забраний у потерпілого. Потерпілим було впізнано свої речі. Після закінчення огляду місця події він із слідчим та потерпілим поїхав для проведення огляду місця події на вокзал. Свідків події там вже не було, вже була 4 год.. Потерпілий на вокзалі біля лавки на землі показував сліди крові. Він відібрав у потерпілого заяву. Патрульні доставили обвинувачених у поліцію після проведення медогляду. Він огляд потерпілого не проводив, але бачив пошкодження губи та останній казав, що йому було нанесено декілька ударів у голову.

Такими показаннями свідка ОСОБА_16 повністю підтверджено показання потерпілого ОСОБА_7 та спростовано показання обвинуваченого ОСОБА_10 у тій їх частині, що мобільний телефон та зарядний пристрій були добровільно віддані йому потерпілим ОСОБА_7 , а не були відібрані у останнього під час нападу.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що він працює у радіотаксі «Колос» таксистом. Вночі він стояв автомобілем біля автостанції, передом був розташований у бік залізничного вокзалу. До нього з вокзалу підбіг хлопець зростом біля 1 м 60 см, спочатку постояв біля його автомобіля, а потім - попросив дозволу посидіти у його автомобілі, так як у нього на залізничному вокзалі двоє хлопців забрали мобільний телефон та гроші. Коли хлопець сів у автомобіль, то через 5 хв. сказав: «Ось, це вони йдуть». Ці хлопці один високий без головного убору, другий нижчих, обоє - одягнені у курточках, неспішно йшли разом і пішли в сторону «Лісової пісні», по бульв. Лесі Українки. Він на прохання потерпілого, після того як той побачив цих двох хлопців, зателефонував до поліції. Поліції він повідомив, що двоє хлопців пограбували і забрали гроші, що ці хлопці пішли у сторону «Лісової пісні», бульв. Лесі Українки; повідомив, де він знаходиться; попросив направити наряд поліції до «Лісової пісні». Цих хлопців він втрачав з поля зору і не знав, чи вони пішли прямо, чи звернули у якусь сторону. Але потім він з потерпілим поїхав з автостанції, щоб побачити, куди пішли ці двоє хлопців. Під час руху автомобіля він з поліцією вже не спілкувався. Ще під`їжджаючи до бульв. Лесі Українки, він побачив миготіння поліцейських автомобілів. Недоїжджаючи до «Лісової пісні», навпроти колишнього магазину «Бульвар» він побачив, що стоять поліцейські автомобілі, 4 чи 5 поліцейських. Ці хлопці сиділи на землі у кайданках та з опущеними головами. Він зупинився та з потерпілим вийшов з автомобіля. Потерпілий впізнав, що ці хлопці саме ті, які його пограбували. Ті особи, яких було затримано поліцією, були тими ж, які йшли від залізничного вокзалу. Інших перехожих, крім цих двох хлопців, на той час він не бачив. Поліцейською було складено протокол, якого він підписав.

Такими показаннями свідка ОСОБА_17 повністю підтверджено показання потерпілого ОСОБА_7 у тій їх частині, де він показував про події, що мали місце після того, як він вийшов з вокзалу та став спілкуватись з таксистом, та спростовано показання обвинуваченого ОСОБА_10 у тій їх частині, що він, вийшовши з залізничного вокзалу, розшукуючи потерпілого ОСОБА_7 з метою віддати йому його мобільний телефон, заходив до автостанції і шукав потерпілого через вікна автостанції у автостанції; також показання обох обвинувачених у тій їх частині, що вони нападу на потерпілого ОСОБА_7 не вчиняли.

Свідок ОСОБА_18 28.11.18 р. суду показала, що вона працює у магазині «Ватсонс», що по бульв. Лесі Українки, 31 у м. Ковелі Волинської області, адміністратором. Обвинувачених бачила, працюючи на роботі у тому епізоді, коли було винесено зубну пасту з магазину. Вона за своїми обов`язками оглядає торговий зал, наводить порядок у товарі, цінниках, консультує клієнтів, контролює продавців. Торгова зала складається з двох частин. Біля року тому, коли вона знаходилась на своєму робочому місці, перебувала у проході на відстані 2 м до виходу, то почула, що щось впало у торговій залі. Повернувши голову, вона побачила, що на підлозі лежить тюбик зубної пасти та відразу впала друга паста у особи, коли та рухалась і знаходилась на відстані біля 40 м від тієї полиці, вже у другій торговій залі, де зберігається товар. Двоє чоловіків, побачивши, що вона помітила це один з них трохи повернув голову - швидко направились до виходу з магазину, не повертаючи до кас. Вона пішла за ними, озивалась до них голосно, кликала: «Зачекайте! Стійте!» щоб вони зупинились. Вважає, що вони її чули. Вони ж не зважали на це і далі продовжували рух, вийшли з магазину. Вона побоялась їх зупинити, так як це було двоє дорослих чоловіків. Чи бачила це касир, вона ствердити не може. Чоловіки були у темному одязі спортивного стилю, один з них вищий за зростом, обличчя вона добре не побачила, але один з цих чоловіків мав світле обличчя, інший - смаглявіше. Після цього вона викликала дільничного поліцейського, згодом СОГ. В цілому було викрадено 9 зубних паст, ще 2 впали. Рухи викрадачів вона бачила, вже переглядаючи відеокамери, де видно, що вони зайшли, пройшли по залі, зупинились одночасно біля паст, один вищий за зростом - іншому допомагав закидати пасти у курточку і вони відразу направились до виходу. В даний час вона упевнено упізнати у обвинуваченому одного з цих чоловіків не може у зв`язку зі спливом часу, хоча раніше коли дільничний показував їй фото на відео, то вона змогла упізнати особу чітко. Пасти до виносу ніяк не захищені. Довідка, надана досудовому розслідуванню відповідає собівартості викраденого товару, так як відразу було проведено інвентаризацію товару і виведено залишок по комп`ютеру.

Показаннями вказаного вище свідка повністю стверджується та обставина, що обвинувачений ОСОБА_10 спільно з іншою особою та діючи за попередньою змовою з нею, вчинив таємне викрадення вказаного у обвинувальному акті майна у потерпілого юридичної особи.

Крім того, винуватість обох обвинувачених у скоєнні інкримінованого кожному з них, повністю доводиться матеріалами кримінального провадження письмовими та іншими доказами у справі, а саме:

По епізоду з потерпілим фізичною особою.
- протоколом огляду місця події від 12.02.18 р., згідно з яким було оглянуто бульв. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської обл. між ТЦ «Акцент» та буд. № 11, де стояв громадянин, який представився ОСОБА_9 , та громадянин, який представився ОСОБА_10 , та який у ході огляду із кишені своєї куртки дістав мобільний телефон марки «Samsung» темно - синього кольору із сенсорним екраном моделі GT - 18 262, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , із зарядним пристроєм до нього білого кольору. При огляді мобільного телефону виявлено, що в середині відсутня сім картка та флеш карта. Виявлені телефон та зарядний пристрій вилучені (т. 1, а. с. 72);

Вказаним вище протоколом огляду місця події підтверджуються показання потерпілого ОСОБА_7 у тій їх частині, що саме такий мобільний телефон та зарядний пристрій було відібрано у нього при нападі обвинувачених обвинуваченим ОСОБА_10 .. Останній, видаючи телефон та зарядний пристрій, видав їх саме як відібрані у потерпілого ОСОБА_7 , про що показав суду свідок ОСОБА_16 ..
Наведеним вище протоколом огляду місця події стверджено також показання потерпілого у тій їх частині, що він у автомобілі таксі разом з таксистом після виклику поліції у зв`язку з розбійним нападом, поїхав у тому ж напрямку, куди рушили із залізничного вокзалу обоє обвинувачених, та побачив їх затриманими поліцією біля готелю «Лісова пісня».

Ним же стверджується і показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в їх частині щодо місця затримання обох обвинувачених поліцією після виклику свідком - таксистом останньої у зв`язку з повідомленням потерпілого ОСОБА_7 про відібрання у нього мобільного телефону.

-протоколом огляду місця події від 12.02.18 р. з фототаблицею, згідно з яким було

оглянуто залізничний вокзал м. Ковеля Волинської обл.. З правої сторони від входу до зали очікування, що на другому поверсі, виявлено стільці. Між 2 та 3 рядами стільців на підлозі виявлено розтерту та суху пляму світло - червоного кольору. На другому стільці по рахунку (зліва направо) у третьому ряді стільців виявлено брудні тканинні рукавиці чорного кольору, на яких зверху наявний синій обідок. Рукавиця на праву руку із зовнішньої сторони має забруднення темно червоного кольору, поєднане з піском. Виявлені рукавиці вилучені (т. 1, а. с. 73, 74);

- протоколом огляду предметів від 19.02.18 р. з фототаблицями, згідно з яким було оглянуто пакет поліетиленовий, у якому знаходилась пара перчаток тканинних чорного кольору, що були виявлені та вилучені під час огляду місця події 12.02.18 р., на зовнішній поверхні яких наявний бруд у вигляді піску, що на правій перчатці поєднаний із залишками рідини бурого кольору, зовні схожої на кров (т. 1, а. с. 95 - 97);

Наведеними вище протоколом огляду місця події та протоколом огляду предметів стверджено також показання потерпілого ОСОБА_7 в частині вказівки на місце нападу обвинувачених на нього та розташування і наявності слідів крові 12.02.18 р. як на підлозі у приміщенні зали очікування залізничного вокзалу, так і на тканинних рукавицях, викинутих ним та виявлених там же; а також - свідка ОСОБА_16 у тій їх частині, що він при проведенні огляду місця події на вокзалі бачив ці сліди крові та що їх показав потерпілий.

- довідкою № 61 від 12.02.18 р. (06 год. 15 хв.), виданою травмпунктом Ковельському ВП ГУ НП у Волинській області про доставлення у лікарню потерпілого з травмою: забій м`яких тканин обличчя справа. Забій носа. За повідомленням потерпілого - побили невідомі (т. 1, а. с. 69) та копією довідки № 962 від 12.02.18 р., виданої травмпунктом Ковельської ЦРЛ о 06 год. 05 хв., згідно з якою потерпілому у зв`язку з виявленням вуличної травми, встановлено діагноз: забій м`яких тканин обличчя справа. Забій носа. Повідомлено поліцію (т. 1, а. с. 79);

- висновком експерта № 34 від 13.02.18 р., за яким, з врахуванням даних обстеження та консультативного заключення Ковельської ЦРЛ на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , у останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців лоба справа та правої скроневої ділянки, синця носа та закритого перелому кісток носа зі зміщенням, забою правої вушної раковини, що утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо від ударів рукою або ногою людини, в час, вказаний у постанові слідчого та потерпілим, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії: синець носа, закритий перелом кісток носа зі зміщенням - легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці обличчя - легких тілесних ушкоджень. Діагноз: «Забій правої вушної раковини» при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався, виставлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджений об`єктивними відомостями. По тілу потерпілого було нанесено не менше 3 ударів. Вище вказані тілесні ушкодження потерпілий отримати при падінні з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення та без нього, не міг. Спричинити вищевказані тілесні ушкодження потерпілий сам собі не міг (т. 1, а. с. 81 - 83);

Наведеними вище медичними документами та висновком експерта повністю стверджено показання потерпілого ОСОБА_7 в частині нанесення йому тілесних ушкоджень 12.02.18 р. обвинуваченими у приміщенні зали очікування залізничного вокзалу. Крім того, висновком експерта стверджується та обставина, що потерпілому 12.02.18 р. було нанесено більше 1 удару в область голови, що повністю підтверджує як показання потерпілого в тій їх частині, що йому було нанесено кілька ударів в різні частини тіла, так і показання свідка ОСОБА_16 у тій їх частині, що потерпілий 12.02.18 р. повідомляв йому, що йому було нанесено нападниками декілька ударів у голову.

- висновком судово товарознавчої експертизи № 86 від 05.03.18 р. з фототаблицями, за яким за станом на 12.02.18 р. ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung GT - 18 262», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 могла складати 647 грн 83 коп., а зарядного пристрою марки «Леново» до мобільного телефону 72 грн 50 коп. (т. 1, а. с. 90 - 94);

- протоколом огляду предметів від 15.03.18 р. з фототаблицями, згідно з яким було оглянуто пакет поліетиленовий, у якому знаходились: мобільний телефон марки «Samsung GT - 18 262», зарядний пристрій марки «Леново», що є б/у, у справному стані (т. 1, а. с. 99 - 104);

- протоколом особистого обшуку затриманого щодо ОСОБА_9 від 12.02.18 р., згідно з яким на момент затримання обвинувачений ОСОБА_9 був одягнутий, зокрема, у шапку чорну, куртку спортивну темну з червоними вставками та білими полосами, штани чорні, кросівки білі (т. 1, а. с. 114);

Наведеним вище протоколом особистого обшуку затриманого щодо ОСОБА_9 підтверджуються показання свідка ОСОБА_17 у тій їх частині, що особи, на який вказав потерпілий як на таких, що побили його та відібрали у нього мобільний телефон, та на яких він вказав йому під час їх руху із залізничного вокзалу в сторону бульв. Лесі Українки, були одягнені саме у курточках.

- копією консультативного висновку спеціаліста № 76 від 12.02.18 р., відповідно до якого за станом на 04 год. 20 хв. 12.02.18 р. обвинувачений ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1, а. с. 139);

- консультативним висновком спеціаліста № 75 від 12.02.18 р., відповідно до якого за станом на 04 год. 25 хв. 12.02.18 р. обвинувачений ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, на лобі має зсадину (т. 1, а. с. 139, 165).

З огляду на зміст вказаного вище висновку щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає за необхідне зазначити, що, як показав суду свідок ОСОБА_16 , патрульні, які затримали обвинувачених, доставили їх у поліцію вже після вже проведення медогляду.

Таким чином, покликання обвинуваченого ОСОБА_9 на ту обставину, що після доставки його у поліцію він надавав пояснення (показання) та підписував документи після його побиття поліцією, на увагу не заслуговують.

Так, судом заслуховуються та оцінюються тільки ті показання обвинуваченого, що надані ним в ході судового засідання.

На час доставки обвинуваченого ОСОБА_9 у поліцію, він вже був оглянутий у медичному закладі лікарем та у висновку спеціаліста № 75 від 12.02.18 р. за станом на 04 год. 25 хв. 12.02.18 р. вже було виявлено у обвинуваченого ОСОБА_9 вказану вище зсадину.

Сам обвинувачений ОСОБА_19 показань про те, що під час затримання йому було нанесено тілесні ушкодження, не зазначає.

Щодо виявлених у обвинуваченого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень 14.02.18 р. у ДУ «Луцький слідчий ізолятор», то суд, оцінивши дані такої довідки про наявність тілесних ушкоджень та зміст заяви обвинуваченого ОСОБА_9 від 11.04.18 р. прокурору Волинської області з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень поліцейськими у відділенні поліції після затримання патрульними та доставлення у відділення поліції, відмічає, що подання такої заяви мало місце по спливу більше 2 х міс. після затримання обвинуваченого та наведені у ній обставини жодним чином не спростовують доводів обвинувачення про вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 злочину, саме ним.

По епізоду з потерпілим юридичною особою ТОВ «ДЦ Україна».
-копією протоколу огляду місця події від 28.01.18 р. з фототаблицями (т. 1, а. с. 176 178), згідно з яким виявлено та вилучено сліди пальців рук зі стелажу для розміщення товару паст зубних у залі приміщенні магазину «Ватсонс», що по бульв. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської області; виявлено наявність відеоспостереження;

- протоколом огляду речей від 10.02.18 р., згідно з яким було оглянуто відеофайли,

надані представником потерпілого юридичної особи, за якими о 09 год. 59 хв. 28.01.18 р. у магазин «Ватсонс», що по бульв. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської області зайшли двоє чоловіків; підійшовши до стелажу, обоє беруть з полиць товар, здійснюють рухи, характерні для приховування речей в одязі, та разом виходять з магазину, хоча у останнього з чоловіків при цьому з - під куртки випадають 2 упаковки пасти зубної (т. 1, а. с. 179);

Наведеним вище повністю стверджуються показання свідка ОСОБА_18 , зокрема, у тій їх частині, що вона виявила викрадення 9 тюбиків пасти зубної 28.01.18 р. з вказаного вище магазину двома чоловіками.

- копією постанови про визнання і прилучення до матеріалів кримінального

провадження речового доказу від 10.02.18 р., згідно з яким відеозаписи, надані представником потерпілого юридичної особи, що записані на оптичний диск, приєднано до матеріалів кримінального провадження № 120 180 301 100 002 09, що внесене до ЄРДР 29.01.18 р. за ч. 1 ст. 186 КК України, як речовий доказ (т. 1, а. с. 180);

- копією довідки потерпілого юридичної особи про вартість 1 тюбика пасти марки «Colgatе optic white» - 78 грн 50 коп. (т. 1, а. с. 186);

- копією акта № 519/2 702/18 інвентаризації товарно матеріальних цінностей на роздрібному магазині від 27.02.18 р., згідно з яким встановлена нестача 9 шт. тюбиків пасти марки «Colgatе optic whitе» вартістю 78 грн. 50 коп. за 1 тюб. на загальну суму 462 грн 15 коп. (т. 1, а. с. 187).

Відтвореним у судовому засіданні відеозаписом, наданим представником потерпілого юридичної особи, стверджується, що, дійсно, о 09 год. 59 хв. 28.01.18 р. у магазин «Ватсонс», що по вул. Незалежності, по бульв. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської області, разом зайшли двоє чоловіків один з них за тілобудовою, зростом та загальними рисами - обвинувачений ОСОБА_10 ; підійшовши до стелажу, обоє брали з полиць товар, здійснювали рухи, характерні для приховування речей в одязі; разом вийшли з магазину, хоча у одного з них при цьому з - під куртки випали на підлогу 2 упаковки (т. 1, а. с. 191).

Наведеним вище відтворенням відеозапису також повністю стверджуються показання свідка ОСОБА_18 , зокрема, у тій їх частині, що вона виявила викрадення 9 тюбиків пасти зубної 28.01.18 р. двома чоловіками з магазину «Ватсонс», що по бульв. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської області відразу після того, як почула звук падіння 2 тюбиків у одного з цих чоловіків і побачила як вони разом залишили магазин.

- копією вироку Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.05.18 р. у справі № 159/1 627/18 провадження № 1 кп/159/200/18 про обвинувачення ОСОБА_20 , у т.ч. і за ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення викрадення о 10 год. 28.01.18 р., за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено у окреме провадження, з приміщенні магазину «Watsons», що знаходиться по бульв. Лесі Українки, 31/27 у м. Ковелі Волинської області, діючи з прямим умислом та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу із товарних полиць таємно 9 упаковок пасти зубної ТМ «Colgate» об`ємом 75 мл вартістю 51 грн 35 коп. кожна, чим завдано майнової шкоди ТОВ «ДЦ Україна» на загальну суму 462 грн 15 коп..

Суд приходить до висновку, що всі докази, надані на обґрунтування обвинувачення, є належними та допустимими. Ними у повній мірі підтверджено винуватість кожного з обвинувачених у вміненому їм.
Так, показання потерпілого цілком послідовні та переконливі, стверджені у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , іншими докази, зібраними у справі. Підстав для сумнів у правдивості його показань, суд не має.

Разом з тим, показання обох обвинувачених про їх непричетність до вчинення інкримінованих кожному з них кримінальних правопорушень, на переконання суду, дані ними з метою уникнути відповідальності за вчинене. Такі показання обвинувачених є непослідовними та неконкретними, містять розбіжності та викликають обґрунтований сумнів, дані з метою допомогти собі та один одному уникнути відповідальності за вчинене.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_9 показав, що обвинувачений ОСОБА_10 , попросивши у нього закурити під час зустрічі, питав, чи немає у нього що випити. Обвинувачений же ОСОБА_10 показав, що, навпаки, обвинувачений ОСОБА_9 запропонував йому випити під час зустрічі. Обвинувачений ОСОБА_9 показав, що він не бачив тілесних ушкоджень у потерпілого, разом з тим, бачив, що у останнього капала кров після конфлікту потерпілого з обвинуваченим ОСОБА_10 .. Обвинувачений ОСОБА_10 показав, що він, йдучи із залізничного вокзалу в місто з мобільним телефоном та зарядним пристроєм потерпілого, зустрів біля вокзалу обвинуваченого ОСОБА_9 , який стояв, а обвинувачений ОСОБА_9 показав, що коли він пішов з вокзалу додому, то обвинувачений ОСОБА_10 його наздогнав біля місця стоянки таксі.

Та обставина, що обвинувачені вчинили напад на потерпілого з метою заволодіння чужим майном, що поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), і такий був ними вчинений за попередньою змовою групою осіб, стверджується як їх показаннями у тій їх частині, що вони у залу відпочинку, де знаходився вже на той момент потерпілий, зайшли разом; у залі очікування також були разом і спілкувались, хоча обвинувачений ОСОБА_9 періодично проходжувався по залі; від приміщення вокзалу до місця затримання їх поліцією також йшли разом; так і показаннями потерпілого у тій їх частині, що до того моменту, коли обоє обвинувачених одночасно у нічну пору доби підійшли до нього як одинокого очікувача потяга, вони пересувались по території вокзалу разом. Їх дії по заволодінню майном потерпілого, були узгодженими та направленими на досягнення спільного злочинного умислу на вчинення розбою, а саме: обвинувачені впритул і одночасно наблизились до потерпілого, їх дії носили агресивний характер, застосовувалось насильство та висловлювались погрози про заподіяння ще більшого негативного наслідку для потерпілого у випадку заперечення щодо передання їм свого майна. Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 , бачачи, що від його удару в обличчя потерпілого у останнього стала текти кров, саме з метою скрити такий слід своїх дій, сказав потерпілому повитирати з підлоги кров, щоб її не було видно.

Суд повно, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що умисні дії обох обвинувачених вірно кваліфіковано органами досудового розслідування.

Підстав для визнання доказів, зібраних органом досудового розслідування, такими, що є неналежними чи недопустимими, суд не вбачає.

Підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 , про що заявляє захист, суд не вбачає.

Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 на ч. 2 ст. 125 КК України та виправдання його за недоведеністю винуватості, про що заявляє захист, суд також не вбачає.

Разом з тим, суд вважає доведеним у судовому засіданні нанесення потерпілому під час нападу на нього, вчиненому обома обвинуваченими, лише руками.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кожним з обвинувачених; те, що обвинуваченим ОСОБА_9 вчинено тяжкий злочин, а обвинуваченим ОСОБА_10 тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості; особи винуватих у їх сукупності.

Так, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 суд враховує, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, у т. ч. тяжких; судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, востаннє 11.06.15 р. та звільнився з місць позбавлення волі лише 18.01.18 р. умовно достроково (т. 1, а. с. 143 - 161), однак, належних висновків не зробив та знову став на злочинний шлях, вчинивши новий умисний тяжкий злочин на протязі дуже короткого терміну після звільнення, що свідчить про схильність до вчинення злочинів та небажання ресоціалізуватись у суспільстві; він не працює та доходу, утриманців не має, хоча є працездатного віку; за місцем проживання та за останнім місцем відбування покарання характеризуються позитивно (т. 1, а. с. 162, т. 2. а. с. 56); стан його здоров`я (т. 1, а. с. 163, 164, 166), зокрема, те, що він з 2003 р. перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_10 - суд враховує, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, у т. ч. тяжких; судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, востаннє 12.07.17 р. - з трьохрічним іспитовим строком (т. 1, а. с. 167 170, 172, 200 204, 167 - 171), однак, знову став на злочинний шлях, вчинивши новий умисний тяжкий злочин на протязі досить короткого терміну після засудження та під час іспитового строку, що також свідчить про схильність до вчинення злочинів та небажання ресоціалізуватись у суспільстві; він не працює та доходу, утриманців не має, хоча є працездатного віку; за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1, а. с. 196), а поліцією негативно )(т. 1, а. с.138); стан його здоров`я (т. 1, а. с. 198, 199, 140, 141), зокрема, те, що він з 2018 р. перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога.

Щодо обох обвинувачених суд також враховує, що потерпілим збитки не відшкодовано, думку потерпілого фізичної особи, який у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Обставин, що пом`якшують покарання кожного з обвинувачених, суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання кожного з обвинуваченого, суд відносить вчинення інкримінованого кожному з них злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у стані алкогольного сп`яніння, що стверджується, зокрема, копією консультативного висновку спеціаліста № 76 від 12.02.18 р., відповідно до якого за станом на 04 год. 20 хв. 12.02.18 р. обвинувачений ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 139); консультативним висновком спеціаліста № 75 від 12.02.18 р., відповідно до якого за станом на 04 год. 25 хв. 12.02.18 р. обвинувачений ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 139, 165).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання кожного з обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, із обранням покарання, передбаченого санкціями ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, при цьому суд вбачає підстави для зняття арешту, накладеного на речові докази за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.02.18 р. (т. 1, а. с. 86).

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі слід стягнути на доход держави з кожного з обвинувачених у рівних частках у повному обсязі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 вчинив інкримінований йому злочин до спливу терміну його умовно - дострокового звільнення за ухвалою Маневицького райсуду Волинської області від 18.01.18 р. від подальшого відбування покарання, визначеного за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.06.15 р. (т. 2, а. с. 55), є підстави для застосування положень ст. 71 КК України.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_10 за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 04.04.18 р., що набрав законної сили 13.09.18 р., був засуджений до 6 р. позбавлення волі (т. 1, а. с. 34, 35), є підстави для застосування положень ст. 71 КК України. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 слід рахувати з 08.02.18 р., з огляду на те, що за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 04.04.18 р. щодо нього, покарання за яким він відбуває на даний час, встановлено датою його затримання 08.02.18 р..
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Запобіжний захід, що застосований у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу слід залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 слід рахувати з дня його затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме: з 12.02.18 р. (т. 1, а. с. 41, 42, 48 49, 112, 115 117, 119, 120).

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.06.15 р. 10 (десять) місяців 29 днів позбавлення волі, - остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, 06 (шість) місяців з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з дня його затримання в порядку ст. 208 КПК України - з 12.02.18 р., зарахувавши у строк відбування покарання весь термін його попереднього ув`язнення з 12.02.18 р. по день набрання вироком законної сили включно, - відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу обвинуваченому ОСОБА_9 залишити попередній - тримання під вартою.

Обвинуваченого ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 04.04.18 р. 6 (шість) років позбавлення волі, - остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з 08.02.18 р. - дати його затримання, визначеної у вироку Ковельського міськрацсуду Волинської області від 04.04.18 р. щодо нього.
Стягнути із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на доход держави процесуальні витрати у справі в рівних частках, а саме по 357 (триста п`ятдесят сім) грн 50 коп. за проведення товарознавчої експертизи (висновок № 86 від 05.03.18 р.) (т. 1, а. с. 89).

Речові докази у справі:

-мобільний телефон марки «Samsung GT - 18 262», зарядний пристрій марки «Леново»

(а. с. 99 106), на які за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.02.18 р. накладено арешт (а. с. 86), а також - пару пальчаток тканинних чорного кольору (а. с. 98) як належні потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області (106), - повернути потерпілому ОСОБА_7 , знявши арешт з такого вищезазначеного майна як мобільний телефон та зарядний пристрій (т. 1. а. с. 86);

-оптичний диск (т. 1, а. с. 191) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту отримання копії даного вироку.

Головуючий:ОСОБА_1