Справа № 639/1402/19
Провадж. № 1-кс/639/833/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника - ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» - ОСОБА_4 , ув`язненого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_5 на порушення його прав під час тримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України, в якій просив зобов`язати начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та начальника медичної частини №27 забезпечити додержання його прав на надання медичної допомоги, та вжити заходи по невідкладному проведенню необхідних медичних обстежень, а саме: проведення огляду лікарем офтальмологом, невропатологом гастроентерологом в спеціалізованій медичній установі та провести лікування на підставі вказаного обстеження, консультативних висновків та медичних показань.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вимоги скарги підтримав.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що скаргу необхідно задовольнити частково, зобов`язати медичну частину №27 та ДУ «Харківський слідчий ізолятор» організувати проведення обстеження та лікування ОСОБА_5 відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104.

Представник Харківської міської медичної частини №27 філії ДУ «ЦОЗДКВС України» у Харківській та Луганській областях заперечував проти задоволення скарги.

Дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_5 , матеріали судового провадження, заслухавши думку учасників, приходжу до такого.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 10.11.2014 року стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався ухвалами цього ж суду та іншими судами. На теперішній час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 знаходиться на розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова, обвинувачений тримається під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», який розташований в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Надаючи правову оцінку наявності підстав постановлення ухвали в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України, суд виходить з такого.

Згідно наданої до суду довідки по прибуттю до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 був оглянутий черговим медичним працівником. На час огляду скарг на стай здоров`я не пред`являв. Загальний стан здоров`я на час огляду був задовільний.
11.05.2018 року ОСОБА_5 , в умовах КЗОЗ "Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова" були проведені обстеженні ЕКГ обстеження, КТ головного мозку, та консультація лікарів терапевта, кардіолога, невропатолога, нейрохірурга, травматолога.

За результатами проведених обстежень та консультацій лікарів встановлено:

- ЯМРТ головного мозку: Вогнищевої патології речовини головного мозку не виявлено.

- Терапевт: Ожиріння II ст. Госпіталізації не потребує.

- Кардіолог: Скарг не пред`являє. З урахуванням результатів ЕКГ: ритм синусовий, гіпертрофія лівого шлуночку - даних за гостру коронарну патологію на час огляду не має.

- Невропатолог: В анамнезі 2012 р. - ЗЧМТ, 2014 р. - ЗЧМТ (контузія). З урахуванням даних анамнезу, ЯМРТ головного мозку висновок: Стан після перенесених ЗЧМТ (по анамнезу 2012р., 2014р.) з лікверно-гіпертензивним, вестибуло-атактичним синдромами.

- Нейрохірург: Переконливих даних за гостру ЧМТ не має. ЯМРТ головного мозку без патології.

- Травматолог : Кісткової патології не виявлено.

З 03.01.2019 року по 09.01.2019 року перебувай на стаціонарному лікуванні в медичній частині з діагнозом: Стан після перенесених ЗЧМТ (по анамнезу 2012р., 2014р.) з лікверно-гіпертензивним, вестибуло-атактичним синдромами. Отримав курс медикаментозного лікування.

19.03.2019 року проведено флюорографічне обстеження. Висновок: Патології не виявлено.

19.3.2019року був оглянутий лікарями-фахівцями:

- лікарем-психіатром медичної частини ВК №18. Висновок: На час огляду без психічних розладів.

- лікарем-хірургом. Висновок: Даних за хірургічну патології не виявлено.

- лікарем-стоматологом медичної частини №27. Висновок: Хронічний середній карієс 36 зуба. Проведено лікування: препаровка, медична обробка, постійна пломба «Іонолат».

- лікарем-невропатологом меідичної частини№ 27. Висновок: Стан після перенесених ЗЧМТ (по анамнезу 2012р., 2014р.) з лікверно-гіпертензивним, вестибуло-атактичним синдромами. Призначмо медикаментозне лікування, -лікар-терапевт медичної частини № 27. Висновок: На час огляду гострої соматичної патології не виявлено.

Отже, Харківською міською медичною частиною №27 вживалися заходи щодо медичного обстеження ОСОБА_5 .

Водночас, ув`язнений продовжує скаржитися на стан здоров`я, зокрема, щодо, порушення зору та головні болі, запаморочення.

При цьому, як встановлено судовим розглядом, на теперішній час в штаті медичної частини №27 є лише лікарі терапевт, рентгенолог та стоматолог, лабораторні дослідження здійснюються лише щодо пацієнтів, які лікуються в стаціонарі.

Наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України із закладом охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі за текстом Порядок №239/5/104), пунктом 2.3. якого встановлено, що під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Відповідно до положень Європейських пенітенціарних правил-1 (Рекомендація № К (2006)2 Комітету Міністрів держав-учасниць), при поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Життя в місцях позбавлення волі повинно бути, наскільки це можливо, наближене до позитивних аспектів життя у суспільстві. Адміністрація пенітенціарних установ мусить забезпечувати охорону здоров`я всіх ув`язнених цих установ. Компетентна інстанція повинна брати до уваги будь-які письмові скарги-від ув`язненого, якщо в них є підстави припускати, що права ув`язненого були порушені. Пенітенціарні установи регулярно інспектуються урядовими органами з метою оцінки того, чи відповідає управління ними вимогам національного законодавства та міжнародного права, а також положень даних Правил.
Відповідно до практики ЄСПЛ, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (пп. 72-74 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).
Так, загальні принципи практики Європейського суду з прав людини сформовані в пунктах 77, 78 рішення по Справі «Кущ проти України»(заява № 53865/11, остаточне 03/03/2016),п. 149 рішення у Справі «Корнейкова та Корнейков проти України» (заява № 56660/12, остаточне 24/06/2016), за змістом яких:
Суд неодноразово наголошував на тому, що охорона здоров`я ув`язнених осіб повинна забезпечуватися належним чином (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 94, ECHR 2000-ХІ). Відсутність належної медичної допомоги може становити поводження, що суперечить статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkeу) [ВП], заява № 22277/93, п. 87, ECHR 2000-VII, і «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 90, від 4 жовтня 2005 року).
Суд вважає, що «належність» медичної допомоги під час тримання під вартою залишається найбільш важким елементом для визначення. Лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була належною (див. рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), заяви № 9852/03 та № 13413/04, п. 116, від 29 листопада 2007 року). Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою (див., наприклад, рішення у справі «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 83, ECHR 2006-ХІІ), оперативність і точність постановки діагнозу і надання допомоги (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), п. 115, та рішення у справі «Мельник проти України» (Melnik v. Ukraine), заява № 72286/01, пп. 104-106, від 28 березня 2006 року), а за умови, коли це викликано медичним станом, - регулярність та систематичність нагляду та наявність плану терапевтичних заходів з метою лікування хвороб ув`язненої особи або запобігання їхньому ускладненню, а не усунення симптомів (див. там само, пп. 109 та 114; а також рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 79, від 4 жовтня 2005 року; та «Попов проти Росії» (Popov v. Russia), заява № 26853/04, п. 211, від 13 липня 2006 року). Державні органи влади також повинні довести, що були створені умови, необхідні для фактичної реалізації призначеного лікування (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan, п. 116, та рішення у справі «Голомийов проти Молдови» (Holomiov v. Moldova), заява № 30649/05, п. 117, від 7 листопада 2006 року).
Отже, враховуючи вищенаведене національне законодавство, практику Європейського суду з прав людини, кадрові та матеріально-технічні можливості Харківської міської медичної частини №27, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та Харківської міської медичної частини №27 провести медичне обстеження ОСОБА_5 , з урахуванням скарг на стан його здоров`я, в тому числі, із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, та надати необхідну медичну допомогу і провести лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження.

Керуючись ст. ст. 206, 369-372, 375, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Зобов`язати начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та завідувача Харківської міської медичної частини №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров"я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях організувати протягом найкоротшого об`єктивно можливого строку проведення медичного обстеження та лікування ОСОБА_5 , з урахуванням його скарг на стан здоров`я, в тому числі, із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, зокрема, лікарів офтальмолога, невропатолога та гастроентеролога .
Оскарження ухвали не передбачено ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1