Справа № 461/789/19
Провадження № 1-кс/461/1059/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконні дії слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 під час обшуку у кримінальному провадженні за номером 000454 та бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в :

Заявник звернувся в суд зі скаргою на дії слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 під час обшуку у кримінальному провадженні за номером 000454 та бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що 27.12.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова слідчим ОСОБА_6 проведено обшук будівлі Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області за адресою: Львівська область, Городоцький район, с. Угри, вул. Вербова, 12 в. В ході обшуку слідчим ОСОБА_6 було допущено ряд порушень. Згідно ч. 3 ст. 236 КПК України, слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення. Незважаючи на вказану вимогу закону, на прохання ОСОБА_4 надати йому можливість скористатись послугами адвоката, зробити телефонний дзвінок перед початком слідчої дії, слідчим було відмовлено. Відтак, на його думку, в процесі здійснення вказаної слідчої дії були порушені основоположні права та свободи людини і громадянина ОСОБА_4 , зокрема, право на захист. В подальшому, в ході проведення слідчої дії із приміщення Угрівської сільської ради були вилучені особисті кошти ОСОБА_4 в сумі 8 300,00 грн., які були зняті 27.12.2018 року з його банківської карти «Приват Банк» та 55 000,00 грн. тис. позичених коштів. Просить суд, визнати дії слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНПУ у Львівській області ОСОБА_7 , які полягали у забороні ОСОБА_4 під час обшуку 27.12.2018 року в приміщенні Угрівської сільської ради користуватися правовою допомогою адвоката та не допуску адвоката до обшуку протиправними та такими, що грубо порушують законні, основоположні права та свободи ОСОБА_4 ; зобов`язати орган досудового розслідування повернути ОСОБА_4 вилучені під час обшуку 27.12.2018 року в приміщенні Угрівської сільської ради особисті кошти в сумі 63 300,00 гри.

Крім того, просить поновити строк на оскарження дій органу досудового розслідування, адже такий був пропущений ним із поважних причин хвороби ОСОБА_4 , який з 28 12.2018 року по 29.01.2019 року перебував на лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності.

Заявник у судовому засідання вимоги скарги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника та його захисника, покази свідка, дослідивши скаргу та подані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Так, в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що у ч. 1 ст. 304 КПК встановлено строки звернення особи зі скаргою, у тому числі на бездіяльність, які становлять 10 днів з моменту такої бездіяльності. Однак, на відміну від бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, та бездіяльності, що полягає у нездійсненні окремих процесуальних дій, які слідчий чи прокурор зобов`язаний вчинити, бездіяльність з неповернення майна слід віднести до категорії триваючих. Так, результат аналізу ч. 5 ст. 171 КПК України свідчить про те, що вона встановлює обов`язок слідчого, прокурора подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. У свою чергу, за умови невиконання такого обов`язку у зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого не обмежується в часі, а отже, моментом завершення виконання такого обов`язку є виняткового його виконання. Саме тому немає підстав повертати скаргу на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з підстав пропущеного строку звернення з такою скаргою, оскільки така бездіяльність має лише початковий момент, однак не має кінцевого строку.
Таким чином, саме невиконання процесуального обов`язку щодо негайного повернення майна особі й зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.
При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав для обмеження в доступі до суду заявнику в зв`язку з пропущенням строку звернення, оскільки за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження дій та бездіяльності органу досудового розслідування, оскільки вказане майно, на момент звернення зі скаргою, не було повернуто.

З наданих даних слідчим суддею достовірно встановлено, що Головним управлінням Національної поліції у Львівській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000454 від 08.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

27.12.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова у справі №461/7883/18 (Провадження №1-кс/461/10816/18) від 11.12.2018 року слідчим ОСОБА_6 проведено обшук будівлі Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області за адресою: Львівська область, Городоцький район, с. Угри, вул. Вербова, 12 в.

Згідно протоколу обшуку від 27.12.2018 року серед іншого, вилучено грошові кошти в сумі: 8300 грн., 55000 грн.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.12.2018 року на вказані вище грошові кошти накладено арешт.

Крім того, вказані кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, про що свідчить постанова старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 28.12.2018 року.

Згідно з статтею 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

В п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України закріплено, що ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

При цьому сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частина 5 вказаної статті наголошує, що обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. Таким чином зі змісту вищевказаної статті слідує, що тимчасово вилученим майном вважаються вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обовязок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною1і 5статті 41Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує також, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).
При цьому, в силу положень КПК України на сторін кримінального провадження покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій.
Так, за встановлених обставин вбачається, що втручання органу досудового розслідування у право ОСОБА_4 на мирне володіння майном, носить не короткостроковий характер, а відтак з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, слід дійти висновку, що відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Однак, прокурором та слідчим надано до суду відомості, в яких наводяться підстави для подальшого утримання грошових коштів ОСОБА_4 та їх необхідність, як таких, що мають значення для подальшого досудового розслідування.
У судовому засіданні встановлено, що слідчий звертався в порядку, передбаченому главою 17 КПК України, щодо вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку, зокрема на кошти в сумі 63300 грн.
Поряд з тим, адвокатом ОСОБА_3 не доведено, щогрошові кошти вилучені у приміщенні Угрівської сільської ради є особистими коштами ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що вказані грошові кошти вилучені у приміщенні Угрівської сільської ради визнані речовими доказами у кримінальному провадженні на які крім того, ухвалою слідчого судді накладено арешт, слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено відсутність підстав для їх повернення, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Крім того, покликання адвоката ОСОБА_3 на те, що під час проведення обшуку слідчий відмовив ОСОБА_4 у праві скористатись послугами адвоката, зробити телефонний дзвінок перед початком слідчої дії, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки із дослідженого у судовому засіданні DVD диску вбачається, що перед початком обшуку ОСОБА_4 не заявляв клопотання про забезпечення участі захисника для проведення слідчої дії.

Покази свідка ОСОБА_8 надані у судовому засіданні про те, що слідчим під час обшуку не забезпечено участь захисника, незважаючи на те, що ОСОБА_4 заявляв про це клопотання не спростовують обставин встановлених судом із дослідженого відеозапису проведення слідчої дії. Крім того, оцінку показів свідка суд здійснює виходячи із того, що ОСОБА_8 є працівником Угрівської сільської ради і співробітницею ОСОБА_4 , а відтак виникають сумніви в об`єктивності її показів.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, про необґрунтованість поданої адвокатом ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , скарги на незаконні дії слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 під час обшуку у кримінальному провадженні за номером 000454 та бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки існують правові підстави для подальшого зберігання органом досудового слідства грошових коштів та вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Поновити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 строк звернення до слідчого судді зі скаргою.
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконні дії слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 під час обшуку у кримінальному провадженні за номером 000454 та бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 04 квітня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1