Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
25 березня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_4 ,

представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0004624, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Підгур`є Первомайського району Миколаївської області, є громадянином України, не одруженого, дітей не має, пенсіонера, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
07 грудня 2018 року близько 12год 13хв., ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався заднім ходом у світлий час доби, по сухій, чистій, проїзній частині пр. Центрального, за напрямком руху транспорту зі сторони вул. 3-ї Слобідської, в напрямку вул. Садової.

Рухаючись у обраному напрямку, водій ОСОБА_6 , у порушення п.п. 2.3 «б»; 10.9; 10.10; Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: рухаючись заднім ходом по проїзній частині пр. Центрального, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначено інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, та дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1 «Пішохідний перехід», проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутній пішохід, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у обраному ним напрямку, що робити категорично заборонено, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину пр. Центрального в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді двухлодижичного перелому правої гомілки та крайового перелому правої плечової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 «б»; 10.9; 10.10; Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому, причинному зв`язку з наслідками, що настали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, винним себе визнав повністю, та пояснив, що 07 грудня 2018 року він їхав до медичного центру та рухався на своєму автомобілі ВАЗ 21103 по проспекту Центральному з вул. Дзержинського в сторону вул. Садової. Він зупинився за неругульованим пішоходним переходом, проте побачив, що усі місця для паркування були зайняті, у зв`язку з чим вирішив рухатися заднім ходом, що категорично заборонено. Обвинувачений вирішив, що на пішохідному переході немає людей, почав рухатися, після чого почув стук біля заднього лівого крила автомобіля, різко загальмував, вийшов та побачив людину біля авто. Підняв потерпілого, відвів разом з перехожими до лавки, далі вони викликали швидку допомогу та поліцію. Під час ліківання потерпілого придбавав йому ліки на загальну суму близько 3000 грн. У вчиненному каявся, цивільний позов визнав в частині матеріальної шкоди та судових витрат. Щодо стягнення моральної шкоди, то визнав її частково, та пояснив, що заявлений в позову розмір відшкодування є непомірним для нього.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинила потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив необережний злочин невеликої тяжкості проти безпеки руху та експлуатації транспорту, його особу, а саме те, що він є пенсіонером, неодружений, дітей не має, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характерується позитивно, має постійне місце проживання, має хвороби: вестібуло-аталактичний синдром, атеросклероз БЦП, гіпертонічна хвороба 2 ст. Відповідно до довідки №158 від 14.01.2019р. з Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 ОСОБА_6 на обліку не перебуває. Відповідно до довідки №251 від 16.01.2019 р. Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_6 на обліку не перебуває. Згідно досудової доповіді від 13.03.2019 р. ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства з боку ОСОБА_6 оцініються як низькі.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття та часткове добровільне відшкодування матеріальної шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_6 призначити покарання відповідно до нижньої межі санкції, встановленої ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Що стосується вирішення цивільного позову ОСОБА_4 , то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 56 КПК особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Потерпілим ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов, в якому він просить: стягнути з ОСОБА_6 на свою користь 2220 грн. 60 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди, 50000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, та 4119 грн. 65 коп. судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2220,60 грн. є обгрунтованими та підтверджується медичною документацією Міської лікарні швидкої медичної допомоги, історією хвороби потерпілого, квитанціями про придбання медичних послуг та лікувальних засобів, а тому підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди завданої в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , то такі вимоги підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується, що вчинені ОСОБА_6 порушення правил дорожнього руху призвели до завдання фізичного болю та страждань потерпілому ОСОБА_4 внаслідок двухлодижичного перелому правої гомілки та крайового перелому правої плечової кістки. Зазначені дії викликали зміни у житті потерпілого, що полягали у необхідності проведення тривалого лікування, обмежили потрепілого у пересуванні та змозі вести звичний образ життя. При цьому суд враховує також похилий вік потерпілого, 1938 року народження та стан його здоров`я (інвалідність другої групи). Водночас, суд враховує матеріальний стан обвинуваченого, розмір його доходів як пенсіонера, наявність хронічних хвороб, необережну форму вини, часткове відшкодування витрат на лікування.

З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані засади, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 10 000 грн., що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Документально підтверджені витрати на здійснення правової допомоги представника потерпілого та цивільного позивача склали 4119 грн. 65 коп. У зв`язку з чим вони підлягають стягненню із обвинуваченого.
Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Стороною обвинувачення надано довідки щодо вартості проведення у кримінальному провадженні судової експертизи по дослідженню технічного стану транспортних засобів №21 від 15.01.2019 року на суму 1144 грн.00 коп., та судової експертизи №20 від 16.01.2019 року на суму 1144 грн. 00 коп., на загальну суму 2288 грн. 00 коп. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави 2288 грн. 00коп. в рахунок відшкодування вказаних витрат.

Відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21103», р.н. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання обвинуваченому слід залишити ОСОБА_6 за належністю.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь держави витрати Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру на проведення судової експертизи по дослідженню технічного стану транспортних засобів №21 від 15.01.2019 року та судової експертизи №20 від 16.01.2019 року в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 2220 (дві тисячі двісті двадцять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в розмірі 4119 (чотири тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 65 коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні №0004624, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21103», р.н. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання обвинуваченому - залишити ОСОБА_6 за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1