КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1024/2018 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік та покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 11.03.2018 приблизно об 11 год. 27 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21114» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Щербаківського зі сторони вул. Салютної у напрямку вул. Стеценка та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти буд. № 56 по вул. Щербаківського у м. Києві, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 18.4 ПДР України, невірно оцінивши дорожню обстановку, проявивши неуважність, не знизив швидкість і не зупинився перед пішохідним переходом та не переконався у відсутності пішоходів на ньому і продовжив рух керованого ним автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд передньою правою частиною автомобіля на потерпілу ОСОБА_10 , заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, виключивши з резолютивної частини вироку призначене ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вказує, що судом 1-ї інстанції не враховано стан здоров`я обвинуваченого, який постійно погіршується і йому необхідно мати транспортний засіб у своєму користуванні, оскільки він проживає за межами міста Києва і систематично проходить обстеження та лікування у різних медичних закладах, має захворювання діабетичної ангіопатії нижніх кінцівок та інші захворювання, через які лікарями рекомендовано не пересуватися на великі дистанції пішки.

Вважає за доцільне додатково дослідити виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 924/82 та консультативний висновок, наданий ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України» від 18.09.2018.

Зазначає, що обвинувачений відшкодував потерпілій шкоду з власної ініціативи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і є також правильним.

При цьому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 цього не спростовують.

Так, приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним злочину за ч.2 ст. 286 КК України, який є тяжким, дані про його особу, зокрема те, що останній не перебуває під наглядом лікаря-нарколога та психіатра, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання,обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування збитків потерпілійі відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом 1-ї інстанції при призначенні додаткового покарання не враховано стан здоров`я обвинуваченого, якому лікарями не рекомендовано пересуватися пішки на великі дистанції, не впливають на висновки суду в цій частині, оскільки документи з медичних закладів, надані стороною захисту (виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 924/82 та консультативний висновок від 18.09.2018), не свідчать про те, що стан здоров`я ОСОБА_6 позбавляє його можливості пересуватися інакше, ніж за кермом автомобіля або іншим чином обмежує його право на свободу пересування.

Усі інші обставини зазначені в апеляційній скарзі захисника щодо необхідності призначення ОСОБА_6 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами, враховані судом першої інстанції, а тому задоволенню не підлягають.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4