Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/175/18
провадження № 1-кп/632/18/19

14 лютого 2019 р. м. Первомайський

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Менделеєво м. Тобольська Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, який має неповнолітню дитину 2014 року народження, засудженого 06 жовтня 2017 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася та мешкає у АДРЕСА_3 , громадянки України, з професійно технічною освітою, не працюючої, не заміжньої, не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 повторно, спільно вчинили таємне викрадення майна ОСОБА_9 , за наступних обставин.

Так, 18 листопада 2017 року близько дванадцятої години у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які знаходилися у житлі, що належить потерпілому ОСОБА_9 - квартирі АДРЕСА_4 , де ОСОБА_11 тимчасово мешкала згідно із усною домовленістю між нею та ОСОБА_9 , виник умисел на таємне викрадення майна, яке належало потерпілому, у зв`язку з цим обвинувачені вступили між собою у змову на спільне вчинення крадіжки.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи із наведених мотивів, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спільно таємно викрали майно, що належало ОСОБА_9 побутову техніку, яка знаходилася у зазначеній квартирі, а саме: пральну машину марки «Whirlpool», модель «AWE6377/1», вартістю 2500 гривень; холодильник марки «Nord», модель «ДХ241-010», вартістю 3267 гривень; пилосос марки «Bosch», модель «Compacta 72bbs7223/04», вартістю 450 гривень; мікрохвильову піч марки «Samsung», модель «CE2813NR», вартістю 767 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 6984 гривні, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

18 січня 2018 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_10 , проходячи біля магазину «Берізка», який розташований у 4-му мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, знайшов банківську платіжну картку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_13 , яку остання загубила виходячи із зазначеного магазину.

В цей час у ОСОБА_10 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходилися на рахунку вказаної картки.

Реалізуючи свій умисел, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_10 у період часу з 17 години 30 хвилин по 18 годину 18 січня 2018 року, використовуючи зазначену платіжну картку, шляхом транзакцій з карткового рахунку, повторно таємно викрав гроші в сумі 1282 гривні 28 коп., які належали ОСОБА_13 за наступних обставин.

Так, у цей же день о 17 годині 32 хвилини в аптеці «45» ФО-П «Лисенко», яка знаходиться у будинку № 1, що розташований у 4-му мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, ОСОБА_10 використавши належну ОСОБА_13 платіжну картку «Ощадбанку», скориставшись тим, що при покупці через термінал захисний пін-код не запитується, здійснив безготівковий розрахунок за придбані медикаменти, знявши з карткового рахунку потерпілої 285 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_10 18 січня 2018 року о 17 годині 44 хвилини, в аптеці № 3, ТОВ «Медара», яка знаходиться у будинку № 27, що розташований у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, використавши належну ОСОБА_13 платіжну картку «Ощадбанку», скориставшись тим, що при покупці через термінал захисний пін-код не запитується, придбавши медикаменти, здійснив безготівковий розрахунок, знявши з карткового рахунку потерпілої 462 гривні 28 коп.

Крім того, продовжуючи реалізовувати умисел спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_13 , ОСОБА_10 цього ж дня близько 18 години у магазині «Watsons», який знаходиться за адресою: Харківська область, місто Первомайський, 1-2 мікрорайон, будинок 20, використавши платіжну картку «Ощадбанку», що належала потерпілій, скориставшись тим, що при покупці через термінал захисний пін код не запитується, здійснив безготівковий розрахунок за придбану туалетну воду, знявши з карткового рахунку ОСОБА_13 535 гривень.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_10 спричинив потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 1282 гривні 28 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у таємному викраденні майна ОСОБА_9 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, не визнав.

Свою вину у таємному викрадені майна ОСОБА_13 , вчиненому повторно, за тих обставин, що наведені в описовій частині вироку, обвинувачений ОСОБА_10 визнав повністю.

При цьому ОСОБА_10 показав суду, що вдень 18 листопада 2017 року йому зателефонувала ОСОБА_11 , та попросила допомогти їй винести із квартири речі, на що він погодився.

Прибувши за адресою, яку йому вказала ОСОБА_11 у квартиру АДРЕСА_4 , він і ОСОБА_14 , який займається комісійною торгівлею, винесли із цього житла зазначену вище побутову техніку, яку у подальшому завантажили у два автомобілі та відвезли до магазину «Комок», що розташований у 4-му мікрорайоні міста Первомайський, де він, обвинувачений, її вивантажив та заніс у магазин. Побутову техніку придбав ОСОБА_14 , гроші від її реалізації в сумі близько 3000 гривень отримала безпосередньо ОСОБА_11 , однак витратили вони їх спільно.

Також із показань ОСОБА_10 вбачається, що йому було відомо про те, що зазначена квартира належить ОСОБА_9 і не належить ОСОБА_11 , оскільки остання щоб потрапити до неї взяла ключі у потерпілого.

Крім того, обвинувачений показав, що вчиняючи описані дії він усвідомлював, що побутова техніка не належить ОСОБА_11 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_11 свою вину у скоєнні таємного викрадення майна ОСОБА_9 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, визнала частково, зазначивши, що цей злочин вона вчинила самостійно.

При цьому, ОСОБА_11 показала суду, що, оскільки вона посварилася зі ОСОБА_10 , із яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах, то звернулася до раніше знайомого ОСОБА_9 з проханням надати їй для ночівлі належне йому житло зазначену вище квартиру. Потерпілий погодився та передав їй від неї ключі.

Також обвинувачена пояснила, що із потерпілим вона була знайома протягом тривалого часу, бувала у вказаній квартирі та бачила речі, що в ній знаходились.

18 листопада 2017 року, у першій половині дня, перебуваючи у житлі ОСОБА_9 , вона із корисливих мотивів, вирішила таємно викрасти побутову техніку, що була у квартирі та належала потерпілому.

Реалізуючи свій умисел, пішла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований у 4 му мікрорайоні міста Первомайський, де його власнику ОСОБА_14 запропонувала придбати нібито належну їй побутову техніку, насправді ж майно, яке вона мала намір викрасти. При цьому власника магазину вона ввела в оману повідомивши йому, що побутова техніка належить нібито їй.

Згідно із домовленістю, у вказану квартиру прийшов ОСОБА_14 , який не будучи обізнаним про її дійсні наміри і дії, виявив бажання придбати побутову техніку, однак попросив допомогти винести її із квартири.

У зв`язку із цим вона по телефону звернулася до ОСОБА_10 з проханням про допомогу. Останній, погодившись, прибув до зазначеного житла, де виконуючи її вказівки, разом із ОСОБА_14 виніс пральну машину, холодильник, пилосос та мікрохвильову піч.

Однак ОСОБА_11 підтвердила, що кошти отримані внаслідок збуту викраденого майна вона та ОСОБА_10 витратили спільно.

Не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_10 , та часткове визнання вини ОСОБА_11 , винуватість обвинувачених у таємному викраденні майна ОСОБА_9 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_10 ще й повторно, за обставин, викладених у цьому вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

За епізодом таємного викрадення майна ОСОБА_9 .

Так, потерпілий ОСОБА_9 показав суду, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . На протязі тривалого часу знайомий з ОСОБА_11

16 листопада 2017 року він на прохання обвинуваченої надав їй для тимчасового проживання зазначену квартиру, він же, потерпілий був відсутній, оскільки, знаходився на роботі.

Повернувшись вдень 18 листопада 2017 року виявив, що із його житла викрадене належне йому майно - згадана вище побутова техніка.

Цього ж дня від ОСОБА_11 дізнався, що побутову техніку, про яку йдеться вище, остання викрала та продала стороннім особам, оскільки їй були потрібні гроші.

Свідок ОСОБА_14 показав суду, що він працює у магазині «Комок», де займається комісійною торгівлею.

18 листопада 2017 року близько дев`ятої години до нього звернулася ОСОБА_11 із пропозицією прийняти від неї на реалізацію холодильник «Nord», пральну машину, мікрохвильову піч марки «Samsung» та пилосос.

При цьому ОСОБА_11 пояснила, що ці предмети побутової техніки залишилися їй після смерті бабусі.

Зазначені речі знаходилися в одній із квартир будинку АДРЕСА_6 , що розташований у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський куди він, свідок, і прибув у цей же день близько дванадцятої години, для їх огляду. У квартиру зайшов разом із ОСОБА_11 , яка відчинила двері наявними у неї ключами, де вони узгодили ціну вказаних речей, що складала 3050 гривень.

Потім він та ОСОБА_15 , який прийшов приблизно через 10 15 хвилин після того як ОСОБА_11 здійснила дзвінок по телефону, винесли зазначену побутову техніку із квартири, частину якої завантажили в його, свідка, автомобіль, а частину в автомобіль під керуванням ОСОБА_16 .

У подальшому ці речі були перевезені до згаданого магазину, де було здійснено їх оформлення. .

Після реалізації, в цей же день, частини побутової техніки, він передав ОСОБА_11 , яка прийшла до магазину із ОСОБА_10 , вказану суму грошей.

Із показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що вдень 18 листопада 2017 року він на прохання ОСОБА_14 на своєму автомобілі марки «Москвич - 2141» із двору будинку № 80, що розташований у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський перевіз до магазину «Комок» холодильник та пилосос.

Побутову техніку в його автомобіль завантажили ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_10 , разом із ним до зазначеного магазину їхала ОСОБА_11 .

18 листопада 2017 року ОСОБА_9 звернувся до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області з заявою, в якій зазначив, що у період часу з 16 по 18 листопада 2017 року невідомі особи, шляхом вільного доступу, вчинили крадіжку побутової техніки з його житла, спричинивши йому матеріальну шкоду (т. 2 а.с. 138).

Із відповідного витягу вбачається, що 19 листопада 2017 року за заявою ОСОБА_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (т. 2 а.с. 137).

Згідно із договором дарування квартири ОСОБА_9 є власником квартири АДРЕСА_4 (т. 2 а.с. 148).

У протоколі огляду місця події від 18 листопада 2017 року відображена обстановка на місці вчинення злочину квартирі АДРЕСА_4 , з якої, зі слів потерпілого ОСОБА_9 була вчинена крадіжка пральної машини, холодильника, пилососу та мікрохвильової печі (т. 2 а.с. 139, 140).

Гарантійним талоном від 22 березня 2009 року виданого на ім`я ОСОБА_9 , підтверджується факт придбання потерпілим пральної машини марки «Whirlpool», модель «AWE6377/1» (т. 2 а.с. 146. 147).

Із квитанції № 0878 від 18 листопада 2017 року виданої на ім`я ОСОБА_11 вбачається, що остання у цей же день збула ОСОБА_14 побутову техніку про яку йдеться в описовій частині вироку, що була таємно викрадена у потерпілого ОСОБА_9 за наведених обставин, отримавши за неї гроші у сумі 3050 гривень (т. 2 а.с. 145).

Згідно із протоколом огляду місця події від 21 листопада 2017 року, у приміщенні магазину «Комок», який знаходиться у будинку № 7-а, що розташований у 4-му мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, був виявлений та вилучений пилосос марки «Bosch», модель «Compacta 72bbs7223/04» (т. 2 а.с. 142, 143).

Вказаний предмет був оглянутий, визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , що підтверджується відповідними протоколом, постановою слідчого та розпискою (т. 2 а.с. 88, 89, 144).

З відповідного протоколу від 15 січня 2018 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав пилосос марки «Bosch», модель «Compacta 72bbs7223/04», і пояснив, що він був викрадений із його житла 18 листопада 2017 року за наведених вище обставин (т. 2 а.с. 149 - 151).

Висновком експерта товарознавця від 31 січня 2018 року підтверджена вартість викраденого у ОСОБА_9 майна, яка станом на 18 листопада 2017 року складає: пральної машини марки «Whirlpool», модель «AWE6377/1» - 2500 гривень; холодильника марки «Nord», модель «ДХ241-010» - 3267 гривень; пилососу марки «Bosch», модель «Compacta 72bbs7223/04» - 450 гривень; мікрохвильової печі марки «Samsung», модель «CE2813NR» - 767 гривень, а всього - 6984 гривні (т. 2 а.с. 93 - 96).

Оцінивши показання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, що наведені у вироку, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , даними, що містяться у протоколах слідчих дій, документах та висновку експерта, суд вважає встановленим, що ОСОБА_10 , який на протязі тривалого часу більше півроку на момент вчинення злочину перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , що підтверджується показаннями обвинувачених, а відтак знав де вона фактично мешкає, та де фактично мешкають її батьки у 4-му мікрорайоні міста Первомайський, те, що вона не має власного житла, погодившись на пропозицію останньої заволодіти побутовою технікою, яка їй не належить, що знаходилася у житлі потерпілого та належала останньому, про що йому було достовірно відомо, з метою подальшого збуту цього майна, вступив з ОСОБА_11 у попередню змову на вчинення таємного викрадення майна ОСОБА_9 .

У подальшому узгоджені дії ОСОБА_10 і ОСОБА_11 щодо винесення із житла потерпілого побутової техніки, її завантаження у транспортні засоби, доставки до магазину та збуту, а також факт спільного витрачання грошей, які були отримані від збуту викраденого у потерпілого майна, свідчить про те, що обвинувачені діяли із корисливих мотивів, узгоджено, і їх дії були об`єднані єдиним умислом заволодіти майном ОСОБА_9 шляхом його таємного викрадення.

За таких даних суд вважає, що показання ОСОБА_11 про те, що вона і ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб не вчиняли таємного викрадення майна ОСОБА_9 , а крадіжку вона вчинила одноособово, є надуманими, не відповідають дійсним обставинам і дані нею з метою пом`якшити свою відповідальність за вчинене, а також з метою уникнення відповідальності ОСОБА_10 за скоєне.

За наведених даних, суд доходить висновку, що показання ОСОБА_10 про те, що він і ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб крадіжку не вчиняли, таємне викрадення майна ОСОБА_9 було скоєне ОСОБА_11 одноособово, а також про те, що він, ОСОБА_10 , допоміг їй лише винести побутову техніку із квартири та завантажити у транспортні засоби, також є надуманими, не відповідають дійсності і дані ним з метою уникнути відповідальності за вчинене, а також з метою пом`якшити відповідальність ОСОБА_11 за скоєне.

Оцінивши наведені вище докази у їх сукупності, суд доходить висновку що вони беззаперечно підтверджують те, що ОСОБА_11 і ОСОБА_10 вчинили узгоджені та спільні дії щодо таємного викрадення чужого майна, а тому вважає, що обвинувачені діяли за попередньою змовою групою осіб з єдиним умислом, направленим на таємне викрадення майна ОСОБА_9 .

На підтвердження того, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб, останній повторно, спільно вчинили крадіжку майна ОСОБА_9 за наведених вище обставин, стороною обвинувачення суду надані протоколи проведення слідчих експериментів від 12 лютого 2018 року за участю обвинувачених та фототаблиці до нього (т. 2 а.с. 153-162).

У судовому засіданні ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , оспорюючи ці докази, заявили, що зафіксовані у них дані не відповідають дійсності і спотворені слідчим, оскільки вони надали слідчому показання про обставини вчинення злочину аналогічні показанням, які дали у суді, слідчі експерименти слідчим фактично не проводилися.

Вирішуючи питання про допустимість вказаних доказів, суд керується положеннями ст. ст. 86, 89 КПК України.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухвалені судового рішення.

Статтею 89 цього ж Кодексу, зокрема ч. 1, визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Статтею 240 КПК України визначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Під час проведення слідчого експерименту, окрім іншого, може проводитися фотографування.
До участі в слідчому експерименті може бути залучений підозрюваний.
Про проведення слідчого експерименту слідчий складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для, окрім іншого, слідчого експерименту.
Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

У вказаних протоколах в якості понятих зазначені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були допитані судом.

Так, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , кожна окремо, показали, що вони були запрошені слідчим в якості понятих у квартиру АДРЕСА_4 , де знаходилися ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Їм, свідкам, пояснили, що їх запросили з приводу крадіжки.

При цьому ОСОБА_17 показала, що на пропозицію слідчого вона пройшла у кімнату та у кухню, ОСОБА_18 пояснила, що вона заходила лише до кухні. В цих приміщеннях їх сфотографували разом із обвинуваченими.

Потім вони підписали документи, що у їх присутності не складалися, які вони не читали та які їм не оголошувалися.

Також свідки показали, що зміст документів їм не роз`яснювався та про що у них зазначено їм не повідомлялось.

Крім того свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 наполягали, що у їх присутності слідчі експерименти фактично не проводилися - обвинувачені про обставини вчинення ними злочину не показували та на місці їх не відтворювали.

Разом з тим, у протоколах проведення слідчих експериментів від 12 лютого 2018 року зазначено, що обвинувачені та поняті спочатку цієї слідчої дії перебували у кабінеті № 34 Первомайського ВП ГУНП в Харківській області.

При цьому, у присутності понятих ОСОБА_11 , а у свою чергу і ОСОБА_10 , кожний окремо, розповіли про обставини таємного викрадення ними майна ОСОБА_9 , яке знаходилася у житлі останнього, вчиненого спільно за попередньою змовою групою осіб 18 листопада 2017 року та про його збут.

Також із протоколів вбачається, що обвинувачені, кожний окремо, погодилися на місці відтворити обставини вчинення ними крадіжки, у зв`язку із чим слідчий та учасники слідчої дії прибули до місця мешкання потерпілого, де, як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_10 вказали на квартиру із якої була вчинена крадіжка та місця розташування в ній предметів побутової техніки.

Оцінивши дані, що зафіксовані у протоколах проведення слідчих експериментів від 12 лютого 2018 року, у сукупності з наведеними вище показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які є конкретними, послідовними, узгоджуються між собою в деталях, надані особами не заінтересованими у результатах кримінального провадження, тобто є достовірними, суд доходить висновку, що дані зафіксовані у цих протоколах не відповідають дійсності, оскільки слідчі експерименти за участю обвинувачених, у порядку визначеному ст. 240 КПК України фактично не проводились.

Таким чином, суд визнає протоколи проведення слідчих експериментів від 12 лютого 2018 року та фототаблиці до них недопустимими доказами, і не приймає їх при ухваленні даного вироку.

З огляду на викладене суд також не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_19 - слідчого у даному кримінальному провадженні, про те що слідчі експерименти були проведені за участю обвинувачених, у присутності понятих, а також про те, що хід і результати їх проведення достовірно зафіксовані у відповідних протоколах.

Окрім зізнання обвинуваченого ОСОБА_10 , його винуватість у скоєнні таємного викрадення майна ОСОБА_13 , вчиненого повторно, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

За епізодом таємного викрадення майна ОСОБА_13 .

Обвинувачений ОСОБА_10 показав суду, що 18 січня 2018 року близько 17 години 30 хвилин він, знаходячись поблизу магазину «Берізка», який розташований у 4-му мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, знайшов платіжну картку «Ощадбанку», яка належала ОСОБА_13 .

Достовірно знаючи, що, використавши цей платіжний засіб, можливо ініціювати переказ коштів з рахунку платника, у даному випадку потерпілої, для оплати товарів, він, із корисливих мотивів, вирішив викрасти наявні на картковому рахунку гроші, шляхом здійснення оплати за придбані товари, поки це буде можливим.

Реалізуючи задумане, він у цей же день в період часу з 17 години 30 хвилин по 18 годину, знаходячись у згаданих аптеках та магазині, використовуючи зазначену платіжну картку, скориставшись тим, що при покупці через термінал захисний пін-код не запитується, шляхом транзакцій з карткового рахунку, тричі здійснивши безготівкові розрахунки за придбані медикаменти і туалетну воду, які обернув на свою користь, повторно таємно викрав гроші в сумі 1282 гривні 28 коп., які належали ОСОБА_13 .

При дослідженні у судовому засіданні відеозаписів з камер відеоспостереження, які розміщені у магазині «Watsons», встановлено, що 18 січня 2018 року о 17 годині 52 хв. до зазначеного магазину прибув ОСОБА_10 , придбавши туалетну воду, розрахувався за неї у безготівковій формі, використавши платіжну картку, після чого о 17 годині 58 хв. залишив магазин (т. 2 а.с. 90, 91).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що на вказаних відеозаписах зафіксований факт придбання ним туалетної води у магазині «Watsons», здійснення ним же розрахунку за придбаний товар у безготівковій формі, з використанням платіжної картки «Ощадбанку», що належала ОСОБА_13 , під час якого він витратив гроші потерпілої у сумі 535 гривень.

Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_13 та копії товарних чеків на придбання та повернення товарів вбачається, що 18 січня 2018 року у період часу з 17 години 32 хв. по 18 годину, з використанням банківської платіжної картки потерпілої, були проведені розрахунки в торгово-сервісній мережі. Внаслідок проведених транзакцій з карткового рахунку потерпілої були списані гроші в сумі 1282 гривні 28 коп. (т. 3 а.с. 96 - 99).

Відповідно до змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24 січня 2018 року, свідок ОСОБА_20 впізнала ОСОБА_10 і вказала на останнього, як на особу, яка 18 січня 2018 року придбала медикаменти в аптеці № 3 та розрахувалася, використавши платіжну картку «Ощадбанку» (т. 3 а.с. 100 - 102).

Під час проведення слідчого експерименту, 24 січня 2018 року обвинувачений ОСОБА_10 з виходом на місце, детально розповів і показав про обставини вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_13 , так, як про це викладено у вироку (т. 3 а.с. 103 - 104).

Перевіряючи заяви обвинувачених про застосування до них недозволених методів розслідування та насилля з боку слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_19 , суд проінформував про це прокурора Харківської області.

Зазначені твердження обвинувачених були належним чином перевірені шляхом внесення 02 травня 2018 року відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 365 КК України, та проведення досудового розслідування, за результатами якого слідчий прокуратури дійшов висновку, що вони не відповідають дійсності, оскільки в ході проведення досудового розслідування об`єктивних даних, які б свідчили про те, що слідчий ОСОБА_19 застосовував до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 психічне або фізичне насильство, у тому числі з метою спонукання їх до самообмови не встановлено (т. 2 а.с. 185, 194, 195, 202 - 207).

Дослідивши і оцінивши представлені докази, що покладені в основу вироку, які є достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством, у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в обсязі пред`явленого обвинувачення, визнаного судом доведеним, і кваліфікує:

- дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, одне із яких - за попередньою змовою групою осіб.

- дії ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_10 , суд встановив, що останній має неповнолітню дитину 2014 року народження, на момент вчинення злочинів трудовою діяльністю не займався, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше судимий.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України останній вчинив злочини середньої тяжкості, сукупність всіх обставин, які характеризують злочинні діяння, наслідки, що настали, дані досудових доповідей з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_10 , згідно з якими виправлення останнього без ізоляції від суспільства не можливе, те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.
З урахуванням викладеного, тяжкості вчинених злочинів, обставин справи і даних, які характеризують обвинуваченого, суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 , попередження нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі, яке йому належить відбувати реально.

Крім того, оскільки ОСОБА_10 був засуджений згідно із наведеним вище вироком суду, вчинив злочини під час відбування покарання з випробуванням, суд, призначаючи обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі, також застосовує ст. 71 КК України і призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_11 , суд встановив, що остання на момент вчинення злочину трудовою діяльністю не займалася, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судима.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України остання вчинила злочин середньої тяжкості, сукупність всіх обставин, які характеризують злочинне діяння, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_11 , згідно із якою виправлення останньої можливе без ізоляції від суспільства, те, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні.
З урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого злочину, обставин справи і даних, які характеризують обвинувачену, суд хоча і призначає ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі, однак доходить висновку про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілим ОСОБА_9 до ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 6534 гривні, яку потерпілий просить стягнути з обвинувачених солідарно, та моральної шкоди на суму 5000 гривень, а саме по 2500 гривень з кожного.

ОСОБА_11 позовні вимоги ОСОБА_9 визнала у повному обсязі.

ОСОБА_10 цивільний позов не визнав.

Розглянувши цивільний позов суд дійшов такого.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 діючи спільно, за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали майно ОСОБА_9 , вартість якого складає 6984 гривні, а з урахуванням повернутої речі 6534 гривні.

Враховуючи викладене вище суд доходить висновку, що позовні вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди на суму 6534 гривні підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що спільними протиправними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_10 потерпілому спричинена матеріальна шкода на зазначену суму, яка підтверджується сукупністю наведених у вироку доказів, тому вказана сума підлягає стягненню з обвинувачених в солідарному порядку.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Заподіяння моральної шкоди підтверджується показаннями обвинувачених, потерпілого, свідками та дослідженими судом письмовими доказами.

Враховуючи наведені положення, характер і обсяг душевних та психічних страждань потерпілого, їх тривалість, ступінь порушення життєвих зв`язків, участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, майновий стан останніх, вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди також підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 5000 гривень і стягує з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 2500 гривень.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 572 гривні, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинувачених на користь держави по 286 гривень з кожного.

Питання про речові докази підлягають вирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 жовтня 2017 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і три місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6534 гривні.

В рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути на користь ОСОБА_9 з ОСОБА_11 2500 гривень, зі ОСОБА_10 2500 гривень.

Речові докази: пилосос марки «Bosch», модель «Compacta 72bbs7223/04», відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути за належністю потерпілому ОСОБА_9 ; диск із відеозаписом, відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 572 гривні, стягнути на користь держави: з ОСОБА_11 - 286 гривень; зі ОСОБА_10 286 гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1