Провадження № 1-кп/756/578/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді завідувача секції відділу в ТОВ «Епіцентр К», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт, відповідно до якого 18.06.2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під`їхав у двір будинку АДРЕСА_3 , де в цей час також знаходився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання небезпечних наслідків, в той же час та в тому ж місці, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_5 удар кулаком лівої руки в область обличчя. Після цього ОСОБА_5 , не втримавшись на ногах, втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , після того, як останній підвівся на ноги, ОСОБА_6 наніс йому ще один удар кулаком лівої руки в область голови, а саме в область щелепи.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забійні рани тім`яної ділянки зліва, надбрівної ділянки справа; параорбітальний синець справа; переломи кісток носа, передньої, верхньої та латеральної стінок правої верхнє-щелепної пазухи, виличної кістки вилицево-орбітального комплексу, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Будучи допитаним як обвинувачений, ОСОБА_6 вину у пред`явленому йому обвинувачення не визнав у повному обсязі. Показав суду що приблизно з листопада 2015 року знає ОСОБА_9 . З лютого 2016 року обвинувачений та ОСОБА_10 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу і приблизно з цього ж часу між ОСОБА_11 та її на той час чоловіком ОСОБА_5 постійно виникали конфлікти то щодо майна, то щодо їх спільної дитини. Таке спілкування часто супроводжувалось сварками та погрозами, але обвинувачений туди не втручався. У квітні 2016 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 було розірвано. Після чергового конфлікту між ОСОБА_12 та потерпілим в червні 2016 року, ОСОБА_12 поскаржилась обвинуваченому на те, що ОСОБА_5 при спілкуванні з нею по телефону поводить себе некоректно, погрожує відібрати дитину та вживає при цьому нецензурні слова. У зв`язку з цим 18 червня 2016 року обвинувачений зателефонував потерпілому ОСОБА_5 та попросив говорити з ОСОБА_13 більш коректно й підбирати при цьому слова, бо це все ж таки мати дитини потерпілого. Жодних погроз здоров`ю потерпілого обвинувачений не висловлював. У відповідь на зауваження, обвинувачений почув купу нецензурних висловів на свою адресу, на що відреагував аналогічно. Більше обвинувачений потерпілому не телефонував. Приблизно о 16-16:30 год 18 червня 2016 року обвинуваченому зателефонувала ОСОБА_12 та сказала, що при розмові з нею по телефону ОСОБА_5 погрожував їй, що з допомогою своїх друзів розбереться із ОСОБА_6 . Приблизно о 17 год. ОСОБА_5 написав обвинуваченому смс-повідомлення, після чого продовжив надзвонювати ОСОБА_14 та в розмові з нею погрожувати обвинуваченому. До 22:00 год обвинувачений перебував на роботі, проте приблизно починаючи з 20 год. 30 хв. із телефону ОСОБА_5 йому надходили телефонні дзвінки типу «Ми тебе тут зачекались…», «Прийом на Куренівці тобі забезпечений…», «Ми домовились зустрітись в 22:00 год. біля МакДональдса…». Як зрозумів обвинувачений це були дзвінки від друзів ОСОБА_5 . Приблизно о 21:50 год. обвинувачений отримав смс-повідомлення «Жду во дворе» від ОСОБА_5 , після чого зрозумів, що раніше призначена зустріч біля МакДональдса відміняється. Обвинувачений подзвонив брату та другу перед зустріччю з ОСОБА_5 , приблизно о 22:30 год. забрав їх на своєму автомобілі і вони втрьох поїхали до будинку ОСОБА_5 , а ще один друг - ОСОБА_15 підійшов до двору ОСОБА_5 самостійно з вул. Автозаводська. У дворі обвинувачений підійшов до ОСОБА_5 , біля якого були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з усіма привітався та попросив потерпілого відійти й поговорити, але останній проти цього заперечував. Після цього обвинувачений взяв потерпілого під руку і тричі намагався відвести його в сторону, не застосовуючи при цьому фізичну силу. При цьому за спиною в ОСОБА_5 стояла ОСОБА_16 , а по праву руку від обвинуваченого ОСОБА_17 . У той момент, коли обвинувачений вкотре намагався відвести потерпілого в сторону, ОСОБА_16 бризнула йому в обличчя газовим балончиком, у зв`язку з чим він почав махати руками і, скоріш за все, випадково зачепив ОСОБА_5 . Після цього обвинувачений змушений був відійти до кута будинку та протерти очі. Це все відбувалось навпроти входу до під`їзду ОСОБА_5 . Протерши очі, обвинувачений підійшов до потерпілого, який сидів на асфальті, взяв його за комір та спитав для чого газовий балончик і що відбувається. Як потерпілий опинився на асфальті обвинуваченому не відомо. Вдруге він потерпілого не бив. У цей час до обвинуваченого з-заду підійшов ОСОБА_17 , який хотів його відтягнути чи штовхнути, після чого обвинувачений впав на коліна. У цей час обвинувачений побачив 15-20 чоловік, які бігли до них із сусіднього бару, та почав втікати. Проте далеко втекти не вдалось, оскільки обвинувачений переживав за свій автомобіль. Його затримали чоловік 5 і почали бити. Хто конкретно завдавав ударів обвинувачений не знає. Згодом на місце бійки під`їхав наряд патрульної поліції, а через деякий час ще один. Більшість хлопців, які вибігли з бару втекли з місця подій. З них залишились ОСОБА_19 і Підкамінний, які погрожували обвинуваченому за присутності поліцейських. Хвилин через 40 після приїзду поліцейських із під`їзду вийшли потерпілий та ОСОБА_16 , які сіли до автомобіля ОСОБА_5 та поїхали в невідомому напрямку. При цьому ОСОБА_5 знову почав висловлювати образи на адресу обвинуваченого. Ще хвилин через 20 обвинувачений поїхав до Оболонського УП ГУ НП в м. Києві писати пояснення, а потім до лікарні на вул. Підвисоцького у м. Києві. 25 чи 26 жовтня 2018 року йому подзвонила слідча ОСОБА_20 з Оболонського УП та попросила під`їхати й підписати документи. У зв`язку із своєю зайнятістю, обвинувачений зміг прийти до поліції в найближчу суботу після 26 жовтня. Слідча надала йому на підпис цілу купу документів та попросила швидко підписати, посилаючись на те, що кудись поспішає. Пробувши у слідчого 30 хвилин, він пішов їй на зустріч та «по-людськи», щоб не затримувати слідчу, підписав надані йому на підпис документи. Що саме він підписував - не пам`ятає, оскільки не має юридичної освіти. Водночас право на захист та право на надання безкоштовного захисника від держави йому роз`яснювалось, але він сказав, що не потребує захисника. 29 жовтня 2018 року обвинуваченого запросила до себе прокурор ОСОБА_4 , і саме від неї обвинуваченому стало відомо про те, що його обвинувачують у завданні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Прокурор також казала про те, що йому не треба адвоката, оскільки обвинувальний акт складено таким чином, що все для обвинуваченого складеться нормально. При цьому прокурор рекомендувала примиритись із потерпілим. Проте коли після виходу від прокурора він зателефонував потерпілому та намагався поговорити, то потерпілий почав вимагати в нього 10 000 доларів США компенсації. Водночас обвинувачений визнав, що не вимагав адвоката на досудовому розслідуванні та не відкривав жодних матеріалів стороні обвинувачення після закінчення досудового розслідування.
Потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_5 суду повідомив, що знає обвинуваченого як теперішнього хлопця його колишньої дружини ОСОБА_21 , з яким до подій 18 червня 2016 року ніколи не спілкувався. 18 червня 2016 року на мобільний телефон потерпілого з невідомого раніше номера подзвонив ОСОБА_6 та під час розмови в агресивній формі попередив, що приїде й проламає йому череп у зв`язку з тим, що обвинуваченому не подобається, як потерпілий спілкується із своєю колишньою дружиною. Такі висловлювання у свій бік ОСОБА_5 розцінив як реальну погрозу здоров`ю. Після довгих з`ясувань стосунків по телефону, ОСОБА_6 запропонував потерпілому зустрітись в районі МакДональдсу по пр. Правди у м.Києві, на що потерпілий повідомив, що нікуди їхати не збирається та перебуватиме біля свого будинку по вул. Вишгородська у м.Києві. В цілях своєї безпеки, з огляду на погрози обвинуваченого, потерпілий попросив своїх друзів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 - перебувати з ним біля будинку. Приблизно о 22 год. 30 хв. 18 червня 2016 року ОСОБА_6 приїхав із своїми друзями на автомобілі в двір будинку потерпілого. Коли ОСОБА_6 із своїми друзями підходив до їх компанії, то потерпілий помітив, як обвинувачений поклав до кулака запальничку. Після нетривалого спілкування ОСОБА_6 запропонував потерпілому відійти в бік та поспілкуватись один-на-один, але потерпілий від цього відмовився. Те, що ОСОБА_5 не буде нікуди відходити обвинуваченому пояснив і друг потерпілого ОСОБА_17 . Після цього ОСОБА_6 раптово і різко наніс один удар кулаком лівої руки в область щелепи потерпілого з правого боку, внаслідок чого потерпілий впав на асфальт. В цей час між компаніями почались заворушення, а друзі допомогли потерпілому піднятись та почали вести до під`їзду будинку, в якому він проживає. Біля самого під`їзду будинку ОСОБА_6 наздогнав їх та наніс ще один удар кулаком ОСОБА_5 в те ж саме місце на обличчі, після чого потерпілий на деякий час втратив свідомість. Другий удар був настільки сильним, що з ноги потерпілого злетів кросівок та випали ключі з кишені. Водночас потерпілий жодного удару у відповідь обвинуваченому не наносив. Після втрати свідомості потерпілий погано пам`ятає подальший розвиток подій. Згодом на місце бійки приїхала поліція і карета швидкої допомоги. Від госпіталізації потерпілий відмовився та в той же вечір звернувся до травмпункту. До 21 червня 2016 року були вихідні дні, тому його госпіталізували тільки 21 червня 2016 року і з того дня він 2-3 тижні перебував на стаціонарному лікуванні. Згодом йому відкрили лікарняний лист у зв`язку з продовженням лікування амбулаторно ще на три тижні. Під час стаціонарного лікування було проведено аналізи та встановлено зміщення кісток черепу в місці удару, у зв`язку з чим йому зробили оперативне втручання із встановленням титанової пластини в обличчя, яку не зняли й досі. Внаслідок завдання тілесних ушкоджень йому також було пошкоджено нерв, у зв`язку з чим він періодично не відчуває щоку. Крім того, він щороку має проходити курс лікування в невропатолога та робити КТ. Після подій 18 червня 2016 року потерпілий звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин, оскільки вважає, що обвинувачений має понести справедливе покарання за свої дії. Особливо з огляду на те, що наразі з обвинуваченим проживає малолітній син потерпілого і потерпілий не хотів би, щоб його дитина брала приклад з такої ганебної поведінки ОСОБА_6 .
Оцінюючи на предмет достовірності різні версії подій, повідомлені обвинуваченим та потерпілим, не надаючи перевагу жодній з них, безпосереднім дослідженням інших доказів в їх сукупності, під час судового розгляду встановлено наступне.
18 червня 2016 року ОСОБА_5 подав заяву про вчинене кримінальне правопорушення, яку зареєстровано в Оболонькому УП ГУ НП в м. Києві 19 червня 2016 року за вх. № 39190, відповідно до якої група невідомих осіб в кількості приблизно 15 чоловік, серед яких був хлопець його колишньої дружини на ім`я ОСОБА_25 , біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , 18 червня 2016 року приблизно о 22 год. 55 хв. нанесли йому тілесні ушкодження, погрожували ножем та застосували газовий спрей в обличчя (а.с. 57).
19 червня 2016 року до ЄРДР внесено відомості про злочин, відповідно до яких за даними на 30 жовтня 2018 року 18 червня 2016 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, 46, наніс середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_5 (журнал єдиного обліку № 39190) (а.с. 53).
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року слідчому Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_26 надано тимчасовий доступ до оригіналів медичної документації хворого, СКТ, МРТ - знімків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зберігаються в КМКЛ № 12, з можливістю вилучення для проведення судово-медичної експертизи. Строк дії вказаної ухвали визначено протягом трьох тижнів з дня її постановлення тобто до 31 серпня 2018 року (а.с. 80).
У передостанній строк дії вказаної ухвали, а саме 30 серпня 2018 року, слідча ОСОБА_26 пред`явила вказану ухвалу до виконання до КМКЛ № 12, що підтверджується штампом лікарні на супровідному листі (а.с. 75), а 3 вересня 2018 року отримала в лікарні відповідну медичну документацію, що випливає із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 3 вересня 2018 року (а.с. 76-78).
Постановою слідчого Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_26 від 4 вересня 2018 року призначено судово-медичну експертизу для визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а.с. 81).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1466/е від 04.09.2018 року, під час первинно відомого звернення 21 червня 2016 року о 14 год. 29 хв. по медичну допомогу у ОСОБА_5 , з урахуванням проведених вподальшому клініко-інструментальних досліджень/обстежень та оперативних втручань, було виявлено таке тілесне ушкодження, як закрита черепно-мозкова травма: рани (визначені клінічними лікарями як забійні) тім`яної ділянки зліва, надбрівної ділянки справа; параорбітальний синець справа; переломи - кісток носа, передньої, верхньої та латеральної стінок правої верхнє-щелепної пазухи, виличної вилицево-орбітального комплексу. Характер виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати, що вказане тілесне ушкодження утворилося за рахунок ударної дії тупих твердих предметів (судити про будь-які характерні, а тим більш індивідуальні особливості, не є можливим) 18 червня 2016 року. Водночас не можна виключати можливості утворення комплексу ушкоджень у ділянці голови ОСОБА_5 за рахунок нанесення ударів руками або взутими ногами. Виявлене тілесне ушкодження, з огляду на необхідний період для відновлення анатомічної цілісності переломів кісток лицевого скелету та відновлення порушеної функції травмованих ділянок, що становить строк понад 21 добу, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Описане тілесне ушкодження не є небезпечним для життя та не могло утворитись за рахунок падіння на площину (а.с. 85-91).
27 вересня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 із заявою, в якій просив по закінченню досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006116, в якому йому завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, направити таке провадження до суду з обвинувальним актом з огляду на те, що це кримінальне правопорушення відноситься до злочинів приватного обвинувачення (а.с. 92).
Вищевказані письмові докази суд визнає належними, допустимими та достовірними.
Вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_7 (а.с. 116-118) про визнання недопустимими доказами у справі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року (справа № 756/9736/18) щодо надання тимчасового доступу до медичної документації в Київській міській клінічній лікарні № 12, протоколу тимчасового доступу до вказаних документів від 03.09.2018 року із описом документів та висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_27 №1466/е від 4.09.2018 року щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , суд робить наступні висновки.
Конкретна ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до медичних документів не є письмовим доказом, а є процесуальним судовим документом, який надає законні підстави слідчому у встановлений слідчим суддею строк здійснити виїмку таких документів для проведення судово-медичної експертизи.
Висновок судово-медичної експертизи № 1466/е від 4 вересня 2018 року виготовлено лікарем судово-медичним експертом КМКБ СМЕ ОСОБА_27 на підставі дослідження наданої йому слідчим Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_26 медичної документації медичної картки № 8694 стаціонарного хворого КМКЛ № 12 ОСОБА_5 на 28 аркушах, а також довідки слідчого на 1 аркуші.
Та обставина, що медичну документацію пацієнта КМКЛ № 12 ОСОБА_5 було фактично отримано слідчим 3 вересня 2018 року, тобто поза межами строку дії слідчого судді, не дає підстав для визнання такої медичної документації недопустимим доказом, оскільки ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до медичної документації було пред`явлено слідчим до виконання лікарнею в межах строку дії ухвали, а саме 30 серпня 2018 року.
Крім того, суд звертає увагу й на те, що медичну документацію було отримано слідчим від уповноваженого органу КМКЛ № 12 та після пред`явлення процесуального рішення суду про надання тимчасового доступу до такої медичної документації з можливістю її вилучення.
Такий доказ не можна визнавати недопустимим й з огляду на положення ч. 2 ст. 93 КПК України, за змістом якої сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від підприємств, установ та організацій, зокрема, документів, що й було зроблено слідчим.
Отже, висновок судово-медичної експертизи від 4 вересня 2018 року є допустимим доказом, оскільки базується на належних і допустимих доказах медичній документації на пацієнта КМКЛ № 12 ОСОБА_5 .
Жодних доводів щодо незаконності ухвали слідчого судді від 10 вересня 2018 року адвокатом не наведено, про її незаконність не було подано відповідних скарг в підготовчому судовому засіданні, а відтак в цій частині клопотання адвоката також не підлягає задоволенню.
Не підлягає задоволенню й клопотання адвоката ОСОБА_7 (а.с. 113-115) про визнання недопустимим доказом протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 , датоване 18 червня 2016 року, оскільки відсутність на такому протоколі підпису уповноваженої службової особи поліції не спростовує факту подання ОСОБА_5 до поліції вказаної заяви про злочин, про що свідчить наявність його підпису та штампу Оболонського УП ГУ НП в м.Києві.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 (а.с. 191) про визнання недопустимим доказом наявного в матеріалах справи витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0006116, суд зауважує, що витяг із ЄРДР не є доказом у розумінні положень ст. 84 КПК України. Таким чином, у задоволенні цього клопотання суд відмовляє.
Отже, із досліджених судом доказів можна зробити висновок про те, що 18 червня 2016 року ОСОБА_5 було завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (відповідальність за що передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України), які настали за рахунок ударної дії тупих твердих предметів 18 червня 2016 року та які не могли утворитись за рахунок падіння на площину. У зв`язку із завданням тілесних ушкоджень потерпілий подав до поліції заяву про вчинення злочину, за якою було розпочато та проведено досудове розслідування кримінального провадження № 0006116.
Злочин за ч. 1 ст. 122 КК України є злочином середньої тяжкості з матеріальним складом, елементами якого є об`єкт (здоров`я іншої людини), об`єктивна сторона (діяння, злочинний наслідок та причинний зв`язок між діянням і наслідком), суб`єкт (осудна особа віком від 14 років) та суб`єктивна сторона (у формі умислу).
Оцінюючи викладені в обвинувальному акті доводи про те, що злочин за ч. 1 ст. 122 КК України було умисно завдано ОСОБА_5 саме обвинуваченим ОСОБА_6 , суд надає оцінку наступним доказам.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 повідомив, що він є другом потерпілого та наглядно знайомий із обвинуваченим. 18 червня 2016 року, приблизно о 20 год. 30 хв. свідку зателефонував потерпілий та сказав, що ОСОБА_6 погрожував по телефону проломити потерпілому череп. За таких обставин потерпілий попросив свідка перебувати поряд з ним. Зустрівшись із потерпілим та іншими друзями приблизно о 21 год., вони перебували в дворі будинку потерпілого. Приблизно о 22 год. 00 хв. потерпілому на телефон передзвонив ОСОБА_6 і сказав під`їхати до ресторану МакДональдс по пр. Правди у м. Києві, від чого потерпілий відмовився. Приблизно через 15 хв. після цього у двір будинку під`їхала «Лада» ОСОБА_6 , з якої разом із останнім вийшло ще 4 чоловіки. Згодом до цих людей з боку ОСОБА_6 приєдналось ще декілька агресивно налаштованих осіб. Таким чином, всього в дворі перебувало приблизно 15 осіб зі сторони ОСОБА_6 , а також потерпілий, свідок, ОСОБА_16 та ОСОБА_29 . ОСОБА_6 підійшов до компанії потерпілого та попросив ОСОБА_5 відійти поговорити. Коли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зробили декілька кроків в бік (свідок у цей момент був на відстані витягнутої руки від ОСОБА_5 для того, щоб попередити можливу бійку), то свідок помітив, як ОСОБА_6 вклав у ліву руку запальничку. Після цього ОСОБА_6 сказав у бік потерпілого: «Ти такий крутий по телефону…» і, не дочекавшись відповіді, одразу ж раптово завдав удару кулаком лівої руки в правий бік щелепи потерпілого. ОСОБА_5 впав від завданого удару на спину і в цей момент почалась масова бійка, під час якої вся компанія ОСОБА_6 почала бити друзів потерпілого. Після удару потерпілий важко піднявся і в цей час ОСОБА_30 почала відводити його в напрямку під`їзду будинку. Згодом свідок з відстані приблизно трьох кроків побачив, що коли потерпілий та ОСОБА_16 майже дійшли до під`їзду, їх в районі клумби біля під`їзду наздогнав ОСОБА_6 та знову вдарив потерпілого в щелепу. Після цього удару потерпілий повторно впав на спину та втратив свідомість. Коли після цього потерпілого завели до під`їзду, бійка на вулиці продовжилась, але вже без свідка, який зайшов до під`їзду разом з потерпілим та ОСОБА_31 . Згодом на місце події приїхала поліція та швидка допомога. Після бійки свідок бачив садна на обличчі у ОСОБА_6 , але хто їх наносив не знає. Під час сутички люди з компанії ОСОБА_6 розпилювали сльозогінний газ із балончику. Через деякий час після приїзду поліції і швидкої свідок із потерпілим поїхали до травмпункту діагностичного центру лікарні № 12.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що є другом потерпілого та наглядно знайомий із обвинуваченим. 18 червня 2016 року свідок перебував вдома, коли приблизно о 21 годині йому зателефонував ОСОБА_5 та попросив вийти у двір будинку, не пояснюючи для чого саме. Коли свідок вийшов у двір, то крім ОСОБА_5 там вже були ОСОБА_17 і ОСОБА_16 . Тоді ж потерпілий пояснив свідку, що ОСОБА_6 погрожує потерпілому фізичною розправою. Приблизно в 21:30 год. ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 та запропонував приїхати до МакДональдсу в районі пр. Правди. А вже о 22 год. 00 хв. до двору будинку ОСОБА_5 приїхав автомобіль «Лада», з якої вийшли ОСОБА_6 та ще 4 особи, а також ще підійшло приблизно 10 друзів ОСОБА_6 . Свідок почув, як ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 відійти й поговорити, але ОСОБА_5 відмовився. Згодом свідок почув звук удару (самого удару не бачив) та побачив, як потерпілий впав спиною на асфальт і секунди три лежав. При цьому неподалік потерпілого був присутнім ОСОБА_32 . Після цього почалась бійка, під час якої люди з компанії ОСОБА_6 почали бити ОСОБА_22 . У цей час ОСОБА_16 підбігла до потерпілого та повела його до під`їзду будинку. Свідок також пішов до них і побачив, як ОСОБА_6 обійшов клумбу в дворі будинку, наздогнав ОСОБА_23 з ОСОБА_5 та наніс останньому ще один удар кулаком лівої руки в щелепу більше з правого боку обличчя. Після цього свідок та ОСОБА_16 фактично занесли потерпілого до під`їзду. Водночас потерпілий не завдав обвинуваченому жодного удару. Коли через деякий час після цього свідок вийшов у двір, то хтось побризкав газовим балончиком, у зв`язку з чим свідок не міг хоч щось побачити. Хто викликав швидку допомогу свідку не відомо.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 показала, що є знайомою ОСОБА_5 та наглядно знає ОСОБА_6 18 червня 2016 року їй та ОСОБА_34 подзвонив ОСОБА_5 та попросив, щоб вони підійшли до нього в двір. При зустрічі ОСОБА_5 сказав їм, що ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 зустрітись в районі МакДональдса на пр. Правди в м. Києві. Вона та ОСОБА_17 відмовили ОСОБА_5 від такої зустрічі. Приблизно о 22 год. 05 хв. до двору будинку ОСОБА_5 під`їхав сірий автомобіль, з якого вийшли ОСОБА_6 та ще 4 особи. Коли ОСОБА_6 із своїми друзями підходили до їх компанії, то свідок була дещо з боку та помітила, що ОСОБА_6 вклав щось у руку. Свідок також помітила, що їх оточило вже приблизно 10 осіб. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відійшли в сторону і в цей час свідок почула звук удару, а повернувши голову до них побачила, що ОСОБА_5 вже лежить спиною на асфальті. Неподалік ОСОБА_5 , крім ОСОБА_6 , перебував ОСОБА_17 . На переконання свідка, удару потерпілому міг завдати тільки ОСОБА_6 , оскільки нанесення ОСОБА_5 удару ОСОБА_35 свідок виключає. При цьому свідок тримала в руках телефон і сумку та не мала при собі ніякого газового балончика. Коли вона з ОСОБА_36 допомогла ОСОБА_5 піднятись і повела його до підїзду до них підбіг ОСОБА_6 і ще раз вдарив ОСОБА_5 кулаком в щоку, від чого ОСОБА_5 впав і втратив свідомість, при цьому з нього злетів кросівок та випали ключі з кишені. Потім друзі ОСОБА_6 забризкали їх газом. Вона та ОСОБА_18 завели ОСОБА_5 до під`їзду, після чого деякий час чекали швидку допомогу. Після конфлікту разом із потерпілим поїхали на таксі в діагностичний центр.
Водночас допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 показав, що є рідним братом ОСОБА_6 та наглядно знає потерпілого. 18 червня 2016 року приблизно о 17-18 годині йому зателефонував ОСОБА_6 та під час розмови сказав, що в нього має відбутись зустріч із ОСОБА_5 і попросив бути присутнім «для під страховки». Зі слів ОСОБА_6 свідку стало відомо про те, що ОСОБА_5 неодноразово телефонував йому з погрозами щодо дитини. Спочатку ОСОБА_6 казав, що зустріч мала відбутись в районі МакДональдсу по пр. Правди в м.Києві, але згодом її було перенесено в двір будинку, де проживав ОСОБА_5 . Коли свідок, ОСОБА_6 і ОСОБА_38 приїхали до будинку, то там вже були ОСОБА_5 , дівчина ОСОБА_39 та інші. ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_5 і вони почали спілкуватись між собою приблизно протягом 5 хвилин. Через деякий час їхнього спілкування ОСОБА_39 дістала газовий балончик і бризнула в очі ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_6 почав хаотично махати руками, завдавши випадково удару рукою в обличчя ОСОБА_5 , від чого ОСОБА_5 впав спиною на землю. Свідок не виключає й того, що потерпілий міг впасти через те, що перечепився. Яна почала допомагати ОСОБА_5 піднятись. Побачивши, що почалась потасовка, свідок разом із ОСОБА_40 побігли туди та почали всіх заспокоювати. В цей час із кафе, яке розміщалось у сусідньому будинку, вибігла група людей, які побігли до них. Свідок та його знайомі почали втікати, оскільки нападники ловили їх та намагались бити. На запитання прокурора свідок не зміг пояснити розбіжності в показаннях, які він надавав під час досудового розслідування.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_38 показав, що він є другом ОСОБА_6 та наглядно знайомий з ОСОБА_5 та ОСОБА_33 18 червня 2016 року йому зателефонував ОСОБА_6 та попросив під`їхати до МакДональдсу по вул. Вишгородській у м. Києві й бути присутнім під час зустрічі ОСОБА_6 з ОСОБА_5 . Біля МакДональдсу його на автомобілі забрав ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_5 переніс зустріч у двір свого будинку. Під`їхавши у двір до ОСОБА_5 , свідок побачив там його, ще двох хлопців та дівчину ОСОБА_23 . Свідок та ОСОБА_41 залишились біля авто на відстані приблизно 15 метрів від ОСОБА_5 та його компанії, а ОСОБА_6 підійшов до потерпілого. Коли обвинувачений та потерпілий про щось говорили, то ОСОБА_16 бризнула балончиком з якимось газом в очі ОСОБА_6 , після чого свідок побіг туди для того, щоб відтягнути ОСОБА_6 . До епіцентру конфлікту також побігли якісь два хлопці, які сиділи на лавці неподалік. У цей час свідку також бризнули в очі газом, у зв`язку з чим він не бачив моменту нанесення удару ОСОБА_5 та хто наносив такі удари.
Досліджені судом показання свідків дають підстави для висновку про те, що між обвинуваченим та потерпілим склались неприязні відносини, пов`язані з непорозуміннями на грунті особистих відносин кожного з них із ОСОБА_11 . Не заперечували цієї обставини в судовому засіданні й обвинувачений з потерпілим.
Суд враховує, що не зважаючи на суперечливі показання обвинуваченого, потерпілого та свідків щодо того, хто саме призначив зустріч, яка мала місце 18 червня 2016 року між обвинуваченим та потерпілим, саме обвинувачений прибув у нічний час на своєму автомобілі до місця проживання потерпілого з метою з`ясування стосунків.
При цьому обидві сторони конфлікту, який стався вночі того ж дня, не виключали його завершення бійкою, оскільки запросили на зустріч своїх друзів ( ОСОБА_6 брата ОСОБА_42 та друзів ОСОБА_43 й ОСОБА_44 , а ОСОБА_5 друзів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ), як вони обоє пояснювали - з метою стримання їх від можливої агресії з боку іншого.
Як зазначали свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_29 , бійку першим розпочав ОСОБА_6 , який, маючи в кулаці лівої руки предмет, схожий на запальничку, цим кулаком умисно та раптово наніс різкий сильний удар в праву щоку ОСОБА_5 , від чого останній впав. При цьому з потерпілого злетів кросівок та випали ключі з кишень. Після цього через деякий час ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_5 біля під`їзду будинку та повторно кулаком лівої руки завдав удару потерпілому в те ж саме місце, від чого останній втратив свідомість.
Такі показання вказаних свідків є логічними, послідовними, не суперечать один одному та узгоджуються із показаннями потерпілого, які він надав у судовому засіданні.
Водночас показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків з його боку ОСОБА_45 та Коноплі містять істотні неузгодженості та неспівпадіння.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що при спілкуванні з потерпілим у дворі його будинку намагався декілька разів без застосування насильства взяти його за руку та відвести в сторону поговорити, коли обвинуваченому в очі бризнула газовим балончиком ОСОБА_16 . У зв`язку з цим він почав робити хаотичні рухи руками, внаслідок чого випадково та неумисно вдарив один раз ОСОБА_5 в обличчя, від чого потерпілий впав на землю.
Свідок ОСОБА_37 надав показання, відповідно до яких при спілкуванні ОСОБА_6 із ОСОБА_5 в дворі будинку, ОСОБА_16 бризнула газовим балончиком в очі ОСОБА_6 і той почав хаотично махати руками. При цьому свідок точно не бачив причини падіння ОСОБА_5 (хоча й перебував неподалік), оскільки не виключав, що потерпілий впав від того, що перечепився.
Тоді як свідок ОСОБА_38 пояснив, що коли обвинувачений та потерпілий про щось говорили, то він із ОСОБА_46 стояли метрів за 15 від них. У процесі розмови обвинуваченого з потерпілим ОСОБА_16 бризнула балончиком з якимось газом в очі ОСОБА_6 , після чого свідок побіг туди для того, щоб відтягнути ОСОБА_6 .
Таким чином, свідок ОСОБА_38 не бачив, щоб ОСОБА_6 неодноразово (як пояснив ОСОБА_6 - тричі) брав під руки ОСОБА_5 з метою відвести його в бік, а бачив лише їх спілкування. Водночас цей свідок бачив протиправні дії ОСОБА_47 щодо ОСОБА_6 , а відтак мав би й бачити нанесення хаотичних ударів обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 , яке зі слів ОСОБА_6 мало місце одразу ж після застосування щодо нього балончика з газом.
Проте у своїх показаннях далі свідок ОСОБА_38 пояснює, що момент удару ОСОБА_6 . ОСОБА_5 він не бачив, оскільки в цей час йому теж бризнули в очі газом.
Суд звертає увагу на те, що для того, щоб свідок ОСОБА_38 не міг побачити момент удару ОСОБА_48 через потрапляння цьому свідку газу в лице, необхідно, щоб такий газ потрапив йому в очі одночасно з ОСОБА_6 , чи навіть раніше, що виключається через віддаленість цього свідка на відстань приблизно 15 метрів (з його слів) від епіцентру подій, та відсутністю сторонніх людей в безпосередній близькості, які могли б це зробити.
Суд також враховує, що ані обвинувачений ОСОБА_6 , ні свідки ОСОБА_37 чи ОСОБА_38 не пояснили в суді мотиви можливого застосування ОСОБА_31 газового балончика щодо обвинуваченого, особливо з урахуванням того, що вона не була стороною конфліктних відносин між ними, при спілкуванні потерпілого та обвинуваченого стояла дещо осторонь, а ОСОБА_6 , з його слів, не застосовував жодних протиправних дій щодо неї, ОСОБА_5 чи будь-кого з компанії потерпілого.
За таких обставин, показання обвинуваченого про те, що він під дією сльозогінного газу, який йому в очі з газового балончика випустила ОСОБА_16 , наніс один хаотичний удар потерпілому в обличчя - суд оцінює критично як показання, надані з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Таким самим чином суд оцінює показання свідків ОСОБА_49 та ОСОБА_50 як показання, надані з метою убезпечити свого товариша та брата ОСОБА_6 від можливого притягнення до кримінальної відповідальності.
Оцінка наведених показань свідків у своїй сукупності та взаємозв`язку дає підстави стверджувати про те, що показання потерпілого та свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_28 та ОСОБА_18 про умисне завдання ОСОБА_6 тілесного ушкодження ОСОБА_5 , характер та механізм заподіяння такого тілесного ушкодження - знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та кореспондуються із висновком судово-медичної експертизи від 4 вересня 2018 року щодо характеристик травмуючого ОСОБА_5 предмета.
Судом також встановлено, що відповідно до складеного протоколу огляду місця події (а.с. 59-61), який проводився за участі понятих 19 червня 2016 року в період часу з 00 год. 45 хв. по 01 год. 15 хв., під час огляду припаркованого за адресою м.Київ, вул. Вишгородська, 46 автомобіля «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у володінні ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено належний ОСОБА_6 револьвер «Еkol Viper 4,5» з номером НОМЕР_2 , в барабані якого знаходились три патрона.
Вказаний огляд автомобіля було проведено слідчим за наявності добровільної письмової згоди ОСОБА_6 , який у заяві про надання такої згоди зазначив, що користується цим автомобілем на праві довіреності (а.с. 62).
За таких обставин суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 (а.с. 119-122) про визнання недопустимими доказами вказаних протоколу огляду автомобіля та заяви ОСОБА_6 .
Згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 757 від 01.08.2016 року (а.с. 67-70), представлений на експертизу предмет схожий на револьвер, придатний до стрільби, виготовлений промисловим способом фірмою «Еkol» (Туреччина), є револьвером моделі «EKOL VIPER» № НОМЕР_2 калібру 4мм, до вогнепальної зброї не належить, призначений для стрільби патронами «Флобера» калібру 4мм кільцевого спалаху. Представлені на експертизу три предмета схожі на патрони до боєприпасів до вогнепальної зброї не належать, є револьверними патронами «Флобера» кільцевого спалаху калібру 4мм, виготовлені промисловим способом фабрикою «Rheinisch-Westfalische Sprengstoff A.G.» (м. Нюрнберг, Німеччина) та є придатними для стрільби.
Таким чином, їдучи на зустріч із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 взяв із собою ще й револьвер травматичної дії з патронами до нього, що додатково враховується судом при визначенні спрямованості умислу ОСОБА_6 на вчинення конкретних дій ввечері 18 червня 2016 року.
Водночас суд не може взяти до уваги на підтвердження винних дій ОСОБА_6 долучений прокурором протокол огляду місця події (а.с. 56-58), який проводився 18.06.2016 року в період часу з 23 год. 40 хв. по 00 год. 30 хв., відповідно до якого було оглянуто асфальтовану ділянку місцевості за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 46-А, перед під`їздом № 1, а при огляді вказаної ділянки виявлено та вилучено змив речовин бурого кольору.
Наданий прокурором вказаний протокол огляду місця події, на думку суду, є неналежним доказом у справі. Дані цього протоколу не підтверджені висновками відповідних експертиз щодо належності виявлених слідів речовини бурого кольору будь-кому з учасників подій 18 червня 2016 року, а відтак не підтверджують прямо чи непрямо існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню.
Щодо наданих стороною захисту доказів у виді показань допитаних судом свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_51 то суд враховує, що вони не були безпосередньо на місці події по вул. Вишгородська, 46 у м. Києві ввечері 18 червня 2016 року, а прибули туди після приїзду патрульної поліції та знають про обставини події зі слів ОСОБА_6 . Водночас суд враховує їх показання в частині того, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 мали місце неприязні відносини у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не подобався стиль та тональність спілкування ОСОБА_5 із своєю колишньою дружиною ОСОБА_11 , яка є дівчиною ОСОБА_6 .
Водночас суд відхиляє доводи сторони захисту про порушення прокурором та слідчим права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист під час досудового розслідування у зв`язку з незабезпеченням адвокатом, ненаданням матеріалів справи для ознайомлення (не відкриттям матеріалів досудового розслідування), оскільки такі доводи спростовуються як письмовими розписками ОСОБА_6 від 26 жовтня 2018 року про небажання користуватись послугами адвоката (а.с. 105), так і наданими прокурором в судовому засіданні 19 березня 2019 року та дослідженими в судовому засіданні розписками ОСОБА_6 від 26 жовтня 2018 року про надання йому доступу до матеріалів досудового розслідування в підшитому і пронумерованому стані в 1 томі на 160 аркушах та про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
Оцінюючи надані стороною захисту роздрукування повідомлень різного змісту з телефону (а.с. 159-162), суд робить висновок про те, що такі докази не містять відомостей про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину. Крім того, суду не надано доказів про те, хто відправляв ці повідомлення, кому саме та з якою метою.
Отже, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за результатами даного судового розгляду доведеним те, що 18.06.2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під`їхав у двір будинку АДРЕСА_3 , де в цей час також знаходився ОСОБА_5 , та умисно заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне заподіяння ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя потерпілого і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує та обтяжує покарання.
Суд бере до уваги, що злочини проти особи, її здоров`я становлять одну із найпоширеніших і небезпечних злочинних діянь у суспільстві.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання суд враховує його досить легковажне відношення до вчиненого злочину та наслідків цього злочину для потерпілого, а також бере до уваги матеріали, що характеризують обвинуваченого: обвинувачений за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
На підставі викладеного, враховуючи підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину та обставини його вчинення, суд вважає за необхідне обрати покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на один рік і шість місяців.
Підстави для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання у виді виправних робіт чи обмеження волі суд не вбачає, оскільки таке покарання, на думку суду, не матиме належного виховного впливу на засудженого та не сприятиме його перевихованню та виправленню.
Водночас, із урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без реального відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку тривалістю один рік і шість місяців.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує долю речових доказів.
Крім того, з ОСОБА_6 підлягають стягненню в дохід держави витрати на проведення судово-медичної експертизи в розмірі 1 796 грн 90 коп. та на проведення балістичної експертизи 1 320 грн 60 коп., а всього 3 117 грн 50 коп.
Керуючись ст. ст. 100, 369, 370, 373, 374 КПК України суд,-
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року і шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю в один рік і шість місяців.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_6 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) в дохід держави витрати на залучення експертів у розмірі 3 117 (трьох тисяч ста сімнадцяти) гривень 50 копійок.
Речові докази у виді вилученого 19 червня 2016 року у ОСОБА_6 предмету, схожого на револьвер «Ekol viper» 4,5 мм, та трьох предметів, схожих на патрони до нього, які 27 жовтня 2018 року передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити за належністю ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому та захисникам обвинуваченого.
Суддя ОСОБА_1