233 № 233/360/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: колегії суддів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні усну заяву обвинуваченого ОСОБА_10 про відвід прокурору від участі у розгляді кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000043 від 23.09.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст.187, ч.3 ст.189, ч.1 ст.410, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ст. 198 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000043 від 23.09.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 189, ч.1 ст. 410, ч.1ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ст. 198 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 заявив відвід прокурору ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що прокурор не має повноважень приймати участь у кримінальному провадженні, а постанова Головного військового прокурора не є належним доказом на підтвердження його повноважень, як прокурора у даній справі.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив вирішити питання щодо відводу прокурора на розсуд суду, але зазначив, що прокурор не має повноважень приймати участь у даному кримінальному провадженні, оскільки постанова Головного військового прокурора не є належним доказом на підтвердження його повноважень, у зв`язку з чим підтримав заяву обвинуваченого ОСОБА_10 .
Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що підстав для відводу прокурора він не має, але вважає, що присутній прокурор ОСОБА_5 не має повноважень у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим просив відкласти розгляд кримінального провадження для виклику в судове засідання прокурорів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Постанова Головного військового прокурора ОСОБА_15 , на його думку, суперечить ст. 37 КПК України і не є належним доказом на підтвердження повноважень прокурора ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав захисників і обвинуваченого ОСОБА_10 , зазначивши, що такої підстави для заміни прокурора, як кадрові зміни у прокуратурі, не існує, а постанова Головного військового прокурора суперечить Кримінальному процесуальному кодексу України.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти заяви про відвід, оскільки вважає що він діє в межах повноважень на підставі постанови про зміну прокурорів у кримінальному провадженні, яка відповідає ст. 37 КПК України.
Представник потерпілого в судовому засіданні вважав, що підстави для відводу прокурору відсутні, тому просив відмовити у задоволенні заяви про відвід.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, приходить таких висновків.
Стаття 77 КПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу прокурора. Так, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Будь - які сумніви щодо неупередженості прокурора повинні бути перевірені в ході об`єктивної перевірки, під час якої має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості прокурора, певних його прихильностей, уподобань при розгляді справи.
Проте, обставин, які б свідчили про існування підстав для відводу прокурору ОСОБА_5 обвинуваченим в судовому засіданні не наведені та не доведені, а тому в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_10 про відвід прокурора у кримінальному провадженні слід відмовити.
Крім того, суд зазначає, що Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено такої процесуальної дії, як вирішення судом питання щодо допуску або не допуску прокурора до участі в судовому розгляді кримінального провадження. Визначення прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, є дискреційними повноваженнями керівника відповідного органу прокуратури, а не суду.
Системний аналіз ст.ст. 37, 110 КПК України дає можливість прийти до висновку, що підтвердженням повноважень прокурора у конкретному кримінальному провадженні є процесуальне рішення керівника відповідного органу прокуратури у вигляді постанови, а не відповідні кадрові накази про прийняття, звільнення, переведення, тощо.
Що стосується доводів захисників і обвинувачених про неправомірність постанов про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні, суд зазначає, що на теперішній час постанова про зміну прокурорів у кримінальному провадженні від 05 травня 2018 року та постанова про визначення (заміни) групи прокурорів від 23 листопада 2018 року є чинними, тому підстав ставити під сумнів їх правомірність у суду не має.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.77, 81 КПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні заяви обвинувачених ОСОБА_10 про відвід прокурора та не допуск його до участі у кримінальному провадженні відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Судді: