Справа № 165/145/18 Провадження №11-кп/802/157/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 23.10.2018 року:
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бужанка Іваничівського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого формовщиком ДР "Промлит", інвалідом І-ІІ групи не являється, не судимого,
засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з часу приведення вироку до виконання.
До вступу вироку у законну силу ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до суду на першу вимогу; 2) не відлучатись за межі с.Бужанка Іваничівського району Волинської області без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Попереджено ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покладено на процесуального прокурора прокурора Нововолинського відділення Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_10
- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Бужанка Іваничівського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, інвалідом І-ІІ групи не являється, раніше судимого: 1) вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 05.09.2014 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; 2) вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 27.09.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки,
засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного за даним вироком покарання та не відбутого покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 27.09.2017 року за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, остаточно визначено покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк покарання ОСОБА_11 ухвалено обчислювати з часу приведення вироку до виконання.
До вступу вироку у законну силу ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до суду на першу вимогу; 2) не відлучатись за межі с. Бужанка Іваничівського району Волинської області без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Попереджено ОСОБА_11 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покладено на процесуального прокурора прокурора Нововолинського відділення Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 .
За проведення судової експертизи стягнуто в дохід держави з ОСОБА_7 та з ОСОБА_11 , з кожного по 346 (триста сорок шість) грн. 05 коп.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 09.01.2018 року на вилучений мідний дріт вагою 5,032 кг - скасовано.
Речовий доказ - вилучений мідний дріт вагою 5,032 кг, який знаходиться у камері схову РД Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області - знищено.
Задоволено цивільний позов ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії ПАТ "Укртелеком". Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 в солідарному порядку на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії ПАТ "Укртелеком" вартість викраденого майна та вартість відновлювальних робіт в сумі 3856 (три тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн.
Так, обвинувачених визнано винними і засуджено за те, що 25 листопада 2017 року об 02 год. 32 хв. ОСОБА_11 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: вул.Дорошенка, 54, м.Нововолинськ, Волинська область, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись у тому, що їхні дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з колодязя №1056, таємно викрали багатопарний кабель марки ТПП 300х2х0,5, довжиною 3 м, та кабель марки ППП 100х2х0,5, довжиною 3 м, чим спричинили ПАТ "Укртелеком" майнову шкоду на загальну суму 1433 грн. 89 коп.
У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини та правильність кваліфікації дій останнього, оскаржують вирок через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого у зв`язку із суворістю. Зазначають, що ОСОБА_7 в судовому засіданні скористався своїм право, передбаченим ст.63 Конституції України та відмовився довати показання, що було розцінено судом як невизнання вини. Проте в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнавав повністю. Вказують, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції належним чином не було враховано того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, займається суспільно-корисною працею - працює формувальником ручного формування на ТОВ "Завод "Промлит", проживає в багатодітній сім"ї без батька, де крім нього є ще троє неповнолітніх дітей, а доходи, які він отримує є одним з основних джерел доходів у родині. Зазначать також і те, що на даний час обвинувачений ОСОБА_12 відшкодував потерпілій стороні завдані злочином матеріальні збитки. Посилаючись на дані обставини просять вирок місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 змінити. З урахуванням пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ст.69 КК України перейти до більш м`якого покарання у виді штрафу, призначивши його в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали скаргу, прокурора, який скаргу заперечив, думку представника потерпілого щодо поданої скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України та доведеність його вини у вчиненні цього злочину, є правильними і грунтуються на зібраних у встановленому порядку та перевірених судом доказах, які фактично ніким з учасників провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд оскаржуваний вирок у цій частині не перевіряє.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо неправильного призначення покарання ОСОБА_7 .
При призначенні покарання суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України повинен призначити його з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
Як зазначено в пунктах 2 та 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) ( 2341-14 ), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відповідно до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції вказаних вимог матеріального права та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в повній мірі не дотримався.
Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, кількість та вартість викраденого, однак не в повній мірі врахував дані про особу винного, а саме те, що він активно сприяв у розкритті злочину, повністю визнав вину у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, займається суспільно-корисною працею - працює формувальником ручного формування на ТОВ "Завод "Промлит", проживає в багатодітній сім"ї без батька, де крім нього є ще троє неповнолітніх дітей, а доходи, які він отримує, фактично є одним з основних джерел доходів у родині, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

На даний час обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував потерпілій стороні завдані злочином матеріальні збитки в розмірі 2000 грн.

Апеляційний суд вважає, що визнання ОСОБА_7 вини в суді апеляційної інстанції, щире каяття у вчиненому та відшкодування збитків потерпілій стороні є обставинами, які пом`якшуючими його покарання в розумінні ст.66 КК України.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням вищевказаних пом`якшуючих обставин, а також обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки та вчиненого, особи винного, в сукупності із встановленими судом першої інстанції обставинами провадження, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.185 КК України, а саме - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.), яке буде достатнім і необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника підлягає до задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 23.10.2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - зміні.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді