Справа № 206/1272/19
Провадження № 1-кп/206/181/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2019 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0000115 від 02.02.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрездена, ФР Німеччина, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.03.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 21.02.2014 року з Ігренського ВЦ Дніпропетровської області (№133) за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2014 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково за невідбутим строком 1 рік 8 місяців 8 днів;
- 20.07.2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого;

у вчиненні кожним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_7 ,
захисник-адвокат - ОСОБА_8 ,
обвинувачені - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 року близько 12 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Семафорній у м. Дніпро, зустрів своїх знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та під час спілкування запропонував їм спільно вчинити крадіжку чужого майна, а саме грошових коштів з каси будь-якого магазину, на що останні дали свою згоду.

Так, 01.02.2019 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, розподілили між собою ролі, згідно з якими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повинні відволікти увагу продавця магазину та надати можливість ОСОБА_4 безперешкодно заволодіти грошовими коштами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, вчинене за попередньою змовою групою осіб, цього ж дня, приблизно о 14 годині 47 хвилин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибули до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ФОП « ОСОБА_9 » та, діючи узгоджено, згідно розподілених ролей, увійшли до торгівельного залу вказаного магазину та визначили місце зберігання коштів, виручених від реалізації товару, а саме прилавок з відповідною шухлядою, праворуч від входу до магазину.

При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , почали замовляти продукти та відізвали продавця ОСОБА_10 подалі від прилавку з місцем зберігання коштів, до вітрини холодильнику з молочною продукцією.

У свою чергу, ОСОБА_4 , в цей же день та час, скориставшись необачністю продавця ОСОБА_10 , перехилившись через прилавок відкрив його шухляду та дістав з неї кошти у сумі 962,51 гривень.

В цей час, ОСОБА_10 побачила злочинні дії ОСОБА_4 та почала кричати, вимагаючи повернення викрадених грошей, при цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , демонструючи, що діють з ОСОБА_4 разом, наказали їй замовкнути та стояти на місці.

Доводячи свій злочинний спільний умисел до кінця, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що їх злочинні дії викрито та вони несуть відкритий характер, з місця вчинення злочину з викраденим майном втекли, отримавши змогу розпорядитись коштами на власний розсуд.

Своїми умисними незаконними діями ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяли потерпілому ФОП « ОСОБА_9 » матеріальну шкоду на загальну суму 962,51 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав, підтвердив обставини викладнені в обвинувальному акті, при цьому суду показав, що 01.02.2019 року зустрів своїх товаришів, разом випили, він запропонував їм прогулятись та викрасти гроші, отже вони всі разом зайшли до магазину, де поки товарищі відволікали продавщицю, він викрав із шухлядки гроші.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав, підтвердив обставини викладнені в обвинувальному акті, при цьому суду показав, що 01.02.2019 року приблизно о 10:00 год. зустрів своїх знайомих (обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ), випили, після чого ОСОБА_4 запропонував викрасти всім разом гроші, після чого вони направились до магазину, де він разом із ОСОБА_6 відволік продавця, а ОСОБА_4 викрав гроші, при цьому продавцю вони наказали мовчки стояти на місці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину визнав, підтвердив обставини викладнені в обвинувальному акті, при цьому суду показав, що 01.02.2019 року поспілкувавшись по телефону разом із ОСОБА_4 зустрівся з ним та ОСОБА_5 , після чого той запропонував скоїти грабіж грошей із магазину, так вони направились до магазинчику, де він разом із ОСОБА_5 відволікли продавця, а ОСОБА_4 відкрито заволодів грошовими коштами із шухлядки.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, матеріальних претензій до обвинувачених не має, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинувачених та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, які ніким не оспорювалися.
Обвинувачені повністю визнали вину, їх показання в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності їх показань про обставини злочину, добровільності та істинності їх позицій.
А тому, окрім допиту обвинувачених, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи кожного обвинуваченого та характеризуючих даних на них.
Враховуючи показання обвинувачених та їх бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у скоєнні вказаного кримінального правопорушення.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 12 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебував з 04.04.2003 року з діагнозом: "Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності" (знятий з обліку з 10.01.2018 року по відсутності даних), по місцю проживання характеризується задовільно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 12 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується задовільно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст. 12 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується задовільно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставиною, яка обтяжує відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , в судового розгляду не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , в судового розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.
Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, виходячи з наступного.
Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
На підставі абз. 7 п. 26 Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за правилами ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив новий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід ораний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити попереднім до набрання вироком чинності.
Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самих обвинувачених до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на них обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Раніше обраний кожному з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2017 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати з 02.02.2019 року.
До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення судової експертизи оформленої висновком № 5/4.6/148 від 21.02.2019 року у розмірі 858 гривень.

Речові докази: мобліьний телефон "Nokia", imei НОМЕР_1 , з sim НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути за належністю ОСОБА_4 ; DVD-R диск (т. 1 а.п. 191) та 9 слідів пальців рук та один слід долоні (т. 1 а.п. 212, 213) - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1