ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/406/17

28 січня 2019 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000514 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костопіль, проживає за адресою АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, одружений, державних нагород та пільг не має, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

представників потерпілої адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 07.07.2016 року, близько 12 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним автомобілем "Mercedes-Benz 811D", державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 35 кілометрів за годину, рухався по автодорозі, вулиці Заріччя, міста Костопіль, Рівненської області в напрямку об`їзної автодороги м.Костопіль.
Під час руху, ОСОБА_3 в порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, невірно та невчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка виразилась у перебуванні на проїзній частині пішохода ОСОБА_8 , який рухався у попутному напрямку з велосипедом в руках, по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 .
Зокрема, в даній дорожній обстановці при виявленні пішохода на проїзній частині ОСОБА_3 не вжив всіх необхідних заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд передньою правою частиною переднього бампера автомобіля "Mercedes-Benz 811D", державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , на праву боковину шини заднього колеса велосипеда. В подальшому, в результаті переміщені вказаного автомобіля, відбулось контактування велосипедиста з правою частиною решітки радіатора та правою частиною капота. Як наслідок ОСОБА_3 виїхав за межі проїзної частини вулиці Заріччя з правої сторони по ходу свого руху де і зупинився, виїхавши на тротуар.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи склепіння черепа, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, з просторими крововиливами у м`які тканини голови; закритої травми грудей у вигляді перелому грудинного кінця правої ключиці; повних поперечних переломів правих ребер, ушкодженнь плеври та правої легені; закритої травми органів черевної порожнини у вигляді тріщини печінки; закритої травми органів заочервинного простору у вигляді підкапсулярних тріщин нирки; синців обличчя, садна лівого ліктя, синця та рани правої половини грудей від яких відразу після доставки автомобілем швидкої з місця події помер в Костопільський ЦРЛ.
Особливості вказаних ушкоджень, а саме синюшно-фіолетове забарвлення синців, запавша темно-червона поверхня саден, темно-червоний колір крововиливів, відсутність ознак загоєння ран та ознак зрощення (консолідації) у місцях переломів кісток, наявність рідкої крові у порожнинах вказують на утворення вищевказаних тілесних ушкоджень прижиттєво, незадовго до настання смерті потерпілого. Види ушкоджень (переломи, крововиливи, синці, садна), властивості ран (щілиноподібна форма, зсаджені краї, наявність тканинних перетинок) свідчать про виникнення їх від значної за силою дії тупих предметів. Виявлений у ОСОБА_8 комплекс ушкоджень згідно висновку судово-медичної експертизи №122 від 12.09.2016 стосовно живих осіб за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження.
Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи склепіння черепа з просторими крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку. Між спричиненням потерпілому ОСОБА_8 внаслідок транспортної травми тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Згідно висновку експерта №24 від 26.01.2017 морфологічні властивості переломів ребер та ушкодження внутрішніх органів, переважно їх однобічну локалізацію (справа), з наявністю ознак різкого загального струсу тіла, у вигляді крововиливів у фіксуючо-підвішуючий апарат внутрішніх органів (зв`язки печінки, корені легень, ворота селезінки) дає підстави вважати, що на потерпілого, який перебував у вертикальному положенні чи близькому до нього, було скоєно наїзд (удар виступаючими частинами) транспортного засобу, при цьому ОСОБА_8 був обернутий до нього правою половиною тіла, та відповідають для контактування виступаючими частинами автомобіля характерними для наїзду на пішохода.
Таким чином, грубе порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме пункту 12.1 вказаних Правил де зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, пункту 12.3 вказаних Правил де зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та пункту 2.9 вказаних Правил, де зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин стало прямим причинним зв`язком між зазначеною подією та наслідками, що настали.
Отже, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково. Пояснив суду, що рухався із невеликою швидкістю, коли побачив велосипедиста увімкнув лівий поворот та мав намір його об`їхати. У цей час назустріч їхав автомобіль, який саме не пам`ятає. Щоб уникнути зіткнення з автомобілем, він почав гальмувати та з`їжджати праворуч, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста. Звертає увагу суду на наявність обопільної вини у ДТП, як його так і велосипедиста, який вів велосипед у руках по проїжджій частині, а не по тротуару. Також пояснив, що одразу після ДТП надавав велосипедисту медичну допомогу, а в подальшому повністю взяв на себе організацію поховання та сплатив витрати на поховання. За час досудового розслідування та судового розгляду справи моральну шкоду потерпілій не відшкодував, оскільки її представники та сама потерпіла уникали контакту із ним.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України повністю підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, допитана у судовому засіданні потерпіла показала суду, що безпосереднім свідком події не була. Пояснила, що організацією поховання не займалася, так як перебувала у шоковому стані, однак не заперечила, що ОСОБА_3 оплатив поховання та допомагав у його організації. Також пояснила, що вчиненим кримінальним правопорушенням їй була заподіяна непоправна моральна шкода, про що заявлено відповідний цивільний позов. Також зазначила, що обвинувачений вибачення у неї не просив, завдану їй моральну шкоду не відшкодував, а тому просила призначити обвинуваченому максимально можливе покарання.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показав суду, що він проживає за п`ятдесят-шістдесят метрів від місця де сталась дорожньо-транспортна пригода. Дорога була суха та чиста, оскільки вона була новою. Коли велосипедом проїхав кілька метрів від хати, то побачив, що на вулицю Заріччя повертає "Mercedes-Benz 811D" та рухається в його напрямку. В цей час по тротуару, практично по обочині дороги йшов ОСОБА_8 та вів в руках велосипед, з яким свідок привітався та продовжив рух далі на велосипеді. Проїхавши ще далі, розминувся із транспортним засобом "Mercedes-Benz 811D", за кермом якого був ОСОБА_3 та майже відразу почув звуки удару від дорожньо-транспортної пригоди, повернуся до автобіля. Сам момент дорожньо-транспортної пригоди не бачив. Коли підбіг до автомобіля, то з нього якраз вийшов ОСОБА_3 , який був у дуже п`яному вигляді та повідомив, що був дуже стомлений, бо три доби майже не спав і був зайнятий на збиранні ягоди. ОСОБА_3 не помітив, що збив людину, а думав лише, що вдарився в огорожу і хвилювався за стан автомобіля. Свідок запропонував ОСОБА_3 витягнути ОСОБА_8 з-під автомобіля та, по можливості, надати йому допомогу, самостійно відразу викликав швидку допомогу. ОСОБА_8 завантажили в автомобіль швидкої допомоги у дуже важкому стані, після чого ОСОБА_3 спробував втікти з місця дорожньо-транспортної пригоди, однак йому це не вдалось. Тоді ОСОБА_3 телефоном викликав іншого водія, який після приїзду на місце дорожньо-транспортної пригоди та побачивши, що стався наїзд на пішохода, відмовився сідати за кермо та говорити, що це саме він був за кермом транспортного засобу "Mercedes-Benz 811D". ОСОБА_3 поводив себе агресивно. Також зазначив, що по зустрічній смузі ніякі автомобілі не рухались.
Крім показань потерпілої та свідка, вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.07.2016 року, складеного за участю понятих та в присутності ОСОБА_3 , схеми місця ДТП та доданої до протоколу ілюстративної фототаблиці /а.с. 9-21/, встановлено, що дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода 07 липня 2016 року, оглянуто і описано місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться у м.Костопіль за перехрестям вулиць Сарненська та Заріччя, безпосередньо на вулиці Заріччя навпроти будинку №2. Покриття дороги асфальтобетонне (сухе), не забруднене. До проїжджої частини примикають: праворуч - тротуар, шириною 1,5м з бордюрним каменем висотою 0,13м. покриття тротуару асфальтобетонне, за тротуаром узбіччя та паркан цегляний з металевою обшивкою, ліворуч - узбіччя з трав`яним покриттям. Встановлено положення транспортного засобу на місці пригоди, зафіксовано сліди шин, гальмування та ознаки напряму руху транспортного засобу, наявність відокремлених від транспортного засобу частин та інших об`єктів, наявність слідів зіткнення транспортного засобу за навколишніми предметами, наявність обривків одягу, слідів, схожих з кров`ю, мозкової речовини, слідів волочіння та розміщення виявлених предметів щодо елементів дороги, транспортного засобу.

Згідно висновку експерта №3.1-481/16 від 23.08.2016 року під час даної дорожньо-транспортної пригоди первинне контактування відбулось між правою кутовою частиною переднього бампера автомобіля "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та правою боковиною шини заднього колеса велосипеда. В подальшому, в результаті переміщення вказаного автомобіля, відбулося контактування велосипедиста з правою частиною решітки радіатора та правою частиною капоту. Визначити де, відносно елементів проїзної частини вул.Заріччя, м.Костопіль Рівненської області, відбувся наїзд автомобіля "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 на велосипед під керуванням ОСОБА_8 , не представляється можливим, за причиною відсутності в наданих на експертизу матеріалах будь-яких слідових інформативних ознак, які б свідчили про це /а.с. 83-88/.
Згідно висновку експерта №3.1-480/16 від 22.08.2016 року на момент дослідження робоча гальмівна система автомобіля "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані. На момент експертного дослідження система рульового керування автомобіля "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані. Оскільки несправностей в робочій гальмівній системі та системі рульового керування автомобіля "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в ході проведення експертного дослідження не виявлено, то питання про час їх виникнення позбавлене логічного змісту з технічної точки зору та експертом не вирішувалось. Оскільки несправностей, що виникли до ДТП в робочій гальмівній системі та системі рульового керування автомобіля "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в ході проведення експертного дослідження не виявлено, то питання про можливість водієм виявити їх перед ДТП позбавлене логічного змісту, з технічної точки зору та експертом не вирішувалось /а.с. 91-95/.
Згідно висновку експерта №1121 в крові ОСОБА_3 знайдений етиловий спирт в концентрації 0,44‰ /а.с.99/.

Згідно висновку експерта №827 при судово-токсикологічній експертизі крові гр-на ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт в концентрації 0,44‰ (проміле). Дана концентрація алкоголю в крові свідчить про факт вживання алкоголю і розцінюється як незначний вплив алкоголю на організм людини та до стану алкогольного сп`яніння не відноситься, згідно науково-практичним даним легка степінь алкогольного сп`яніння вважається з 0,5‰ і вище /а.с.98/.

Допитаний у судовому засіданні експерт пояснила суду, що зазначення у висновку експерта "до стану алкогольного сп`яніння не відноситься" не виключає вживання алкоголю водієм, а лише означає, що показник концентрації етилового спирту в крові 0,44‰ не може бути кваліфікований за ступенем алкогольного сп`яніння.

Крім того, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №28 від 07.07.2016, складеному Костопільською ЦРЛ о 15:00, ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 1,8‰ /а.с. 58-59/.

Судом не приймається до уваги позиція захисту щодо неправомірності відібрання зразків крові у обвинуваченого враховуючи, що відповідно п.8 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, (далі Інструкція) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Згідно висновку експерта №826 при судово-токсикологічній експертизі крові гр-на ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт в концентрації 1,13‰ (проміле). Вказана концентрація алкоголю в крові відповідає легкій степені алкогольного сп`яніння /а.с.100/.
Згідно висновку експерта №1120 в крові ОСОБА_8 знайдений етиловий спирт в концентрації 1,13‰ /а.с.101/.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11.11.2016 року встановлено, що проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей обставин дорожньо-транспортної пригоди /а.с.106-108/.

Згідно висновку експерта №3.1-932/16 від 04.01.2017 року в дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічної точки зору, повинен був дотримуватися швидкості руху, яка не перевищує 60 км/год., а у момент виникнення перешкоди для руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля, або не створюючи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, здійснити об`їзд велосипедиста, тобто діяти у відповідності до вимог п.12.4, 12.3. та 13.1 Правил дорожнього руху України. Встановити чи мав технічну можливість водій автомобіля "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_8 , з моменту виявлення перешкоди для руху, в даній дорожній обстановці, в ході проведення даної експертизи не представляється можливим, за причиною технічної неспроможності наданих на експертизу вихідних даних. Встановити чи відповідали, з технічної точки зору, дії водія "Mercedes-Benz 811D", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , вимогам Правил дорожнього руху України, в ході даної експертизи не представляється можливим, за причиною технічної неспроможності наданих на експертизу вихідних даних. В дорожній обстановці, яка наведена в наданих на експертизу вихідних даних, велосипедист ОСОБА_8 , з технічної точки зору, повинен був рухатися якомога ближче до правого краю проїзної частини, тобто діяти у відповідності до вимог п.11.14 Правил дорожнього руху України. Дати відповідь на поставлені перед експертом питання: чи відповідають дії велосипедиста ОСОБА_8 вимогам ПДР України. Якщо ні то чи знаходяться вони в причинному зв`язку з скоєнням ДТП, з технічної точки зору, не представляється можливим /а.с.116-120/.

При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про визнання недопустимими доказами протоколу слідчого експерименту від 11 листопада 2016 року за участю ОСОБА_3 та висновку експертизи від №3.1-932/16 від 04.01.2017, проведеної на його основі, з тих підстав, що вказані докази були отримані з показань ОСОБА_3 як свідка, із порушенням права на захист.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, процесуальна дія у вигляді слідчого експерименту проводилася з дотриманням вимог ст. 240 КПК, а участь під час вказаної слідчої дії ОСОБА_3 як свідка, котрий надалі визнаний підозрюваним/обвинуваченим, не є порушенням ст. 87 КПК. Крім того, слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин ДТП, а не одержання від ОСОБА_3 викривальних показань. В подальшому ОСОБА_3 допитувався в судовому засіданні, з дотриманням встановлених КПК гарантій допиту. Сторона захисту жодним чином не була обмежена в реалізації свого права оспорювати докази, отримані в результаті таких дій. Тому, на думку суду, під час проведення вказаної слідчої дій не було допущено порушення його права на захист. Аналогічною є і позиція Верховного Суду (Постанова Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, від 29 жовтня 2018 року, справа № 654/1573/14-к, провадження № 51-1915км18).

Згідно висновку експерта №122 у ході судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 були виявлені такі травматичні зміни:

- відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи та склепіння черепа, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, з просторими крововиливами у м`які тканини голови;

- закрита травма грудей у вигляді перелому грудинного кінця правої ключиці; повних, поперечних, переломів правих ребер з ушкодженням плеври та правої легені;

- закрита травма органів черевної порожнини у вигляді тріщини печінки;

- закрита травма органів заочеревинного простору у вигляді підкапсулярних тріщин нирки;

- синці обличчя, садна лівого ліктя, синець та рана правої половини грудей.

Особливості вказаних ушкоджень, а саме: синюшно-фіолетове забарвлення синців, запавша темно-червона поверхня саден, темно-червоний колір крововиливів, відсутність ознак загоєння ран та ознак зрощення (консолідації) у місцях переломів кісток, наявність рідкої крові у порожнинах, вказують на утворення вищевказаних тілесних ушкоджень прижиттєво, незадовго до настання смерті потерпілого.
Види ушкоджень (переломи, крововиливи, синці, садна) властивості ран (щілиноподібна форма, зсаднені краї, наявність тканинних перетинок) свідчать про виникнення їх від значної за силою дії тупих предметів.
Виявлений у ОСОБА_8 комплекс ушкоджень, стосовно живих осіб, за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження.
Масивність, множинність, різноманітний характер тілесних ушкоджень (садна, синці, крововиливи, переломи тощо), локалізація тілесних ушкоджень на різних та протилежних ділянках тіла, в сукупності діють підставу стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма.

Вищенаведене в поєднанні з морфологічними властивостями переломів ребер та ушкоджень внутрішніх органів, переважно їх однобічну локалізацію (справа), з наявністю ознак різкого загального струсу тіла, у вигляді крововиливів у фіксуючо-підвішуючий апарат внутрішніх органів (зв`язки печінки, корені легень, ворота селезінки) дає підстави вважати, що на потерпілого, який перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні, було скоєно наїзд (удар виступаючими частинами) транспортним засобом, при цьому ОСОБА_8 був обернений до нього правою половиною тіла.

При експертизі трупа ОСОБА_8 специфічних та характерних ознак переїзду колесом транспортного засобу, а також слідів волочіння тіла не виявлено. Встановити конкретний вид транспортної травми буде можливим після надання у розпорядження експерта: протоколів огляду місця події та транспортного засобу з обов`язковим зазначенням висот розташування виступаючих частин автомобіля; результатів експертизи предметів одягу та взуття, у яких потерпілий перебував на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Незадовго до настання смерті ОСОБА_8 вживав алкогольні напої, що підтверджується наявністю запаху алкоголю від досліджуваних внутрішніх органів та порожнин, результатами судово-токсикологічної експертизи крові з його трупа, при якому виявлено етиловий спирт в кількості 2,18‰ (проміле). Така його кількість в крові, стосовно живих осіб, відповідає стану алкогольного сп`яніння середнього ступеня.

Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи та склепіння черепа, з просторими крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку.

Цей висновок стосовно причини смерті підтверджується виявленням при експертизі його трупа вказаного комплексу ушкоджень ділянки голови за даними мікроскопічного дослідження шматочків внутрішніх органів.

Таким чином, між спричиненням померлому внаслідок транспортної травми тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок /а.с.121-123/.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.01.2017 року було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей механізму дорожньо-транспортної пригоди /а.с.125-128/.

Згідно висновку експерта №24 у ході додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 08.07.2016 року були виявлені травматичні зміни: відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток основи та склепіння черепа, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, з просторими крововиливами у м`які тканини голови; закрита травма грудей у вигляді перелому грудинного кінця правої ключиці; повних, поперечних, переломів правих ребер з ушкодженням плеври та правої легені; закрита травма органів черевної порожнини у вигляді тріщини печінки; закрита травма органів заочеревинного простору у вигляді підкапсулярних тріщин нирки; синці обличчя, садна лівого ліктя, синець та рана правої половини грудей.

Морфологічні властивості переломів ребер та ушкодження внутрішніх органів, переважно їх однобічну локалізацію (справа), з наявністю ознак різкого загального струсу тіла, у вигляді крововиливів у фіксуючо-підвішуючий апарат внутрішніх органів (зв`язки печінки, корені легень, ворота селезінки) дає підстави вважати, що на потерпілого, який перебував у вертикальному положенні чи близькому до нього положенні було скоєно наїзд (удар виступаючими частинами) транспортного засобу, при цьому ОСОБА_8 був обернений до нього правою половиною тіла.
Викладені в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.01.2017 року висоти травмування тіла, сторони травмування та морфологічні властивості розташування ушкоджень на тілі трупа дають підстави пов`язати таку травму з механізмом наведеним вище - "за умови розташування статиста зліва від велосипеда, коли останній утримував його за кермо та відповідно варіант контактування виступаючих частин автомобіля з останнім в момент "наїзду на пішохода", що відображене у фотографіях №13-16 ілюстративної таблиці до протоколу слідчого експерименту від 19.01.2017 року.
Інші можливі варіанти травмування потерпілого (наведені в протоколі слідчого експерименту) не підтверджуються відміченими тілесним ушкодженнями /а.с.130-131/.

Судом також оглянуто у судовому засіданні наданий представниками потерпілої, відкритий в порядку ст.290 КПК України стороні захисту та прокурору DVD-диск із відеозаписом ДТП 07.07.2016 (події, що розгорталися після безпосередньо вчинення ДТП).

Вказані докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності повною мірою доводять вину обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України даний злочин кваліфікується як тяжкий.

В силу приписів ст.25 КК України злочин вчинений обвинуваченим відноситься до злочинів, вчинених з необережності.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року із змінами , внесеними Постановою Верховного суду №18 від 19.12.2008 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначається , що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 виду та розміру покарання, суд враховує, що єдиною обставиною, яка згідно приписів ст.66 КК України, пом`якшує покарання, є часткове добровільне відшкодування завданої шкоди шляхом оплати витрат на поховання. Так, під час тривалого судового розгляду ОСОБА_3 жодного разу не висловив щирого каяття у вчиненому, не просив вибачення у потерпілої, а навпаки під час її допиту поводився та висловлювався у її адресу агресивно. Також, у діях ОСОБА_3 не вбачається активного сприяння у розкритті злочину чи надання медичної або іншої допомоги потерпілому (у розумінні ст.46 КК України) безпосередньо після вчинення злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 а є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд зауважує, що законодавцем не визначено ступінь алкогольного та/або наркотичного сп`яніння за якого вказану обставину можна вважати такою, що обтяжує покарання. Перебування обвинуваченого у стані навіть легкого алкогольного сп`яніння, чи під впливом алкоголю, не можна не враховувати при призначенні покарання, адже, керуючи автомобілем у нетверезому стані, ОСОБА_3 грубо порушив Правила дорожнього руху. Аналогічною є позиція Верховного Суду (Постанова Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, від 29 травня 2018 року, №484/3291/16-к, провадження №51-2658км18).
Суд дійшов висновку, що настання тяжких наслідків не є обтяжуючою обставиною, оскільки тяжкі наслідки проявилися у смерті потерпілого, тоді як відповідно до ч.2 ст.286 КК України спричинення смерті потерпілого є кваліфікуючою ознакою.

Щодо особи винного, суд враховує, що згідно довідки-характеристики виданої 05.08.2016 року Костопільським ВП ГУНП в Рівненській області на ОСОБА_3 , останній протягом року двічі притягався до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Протягом трьох останніх років до Костопільського відділу поліції на ОСОБА_3 надійшло п`ять звернень громадян щодо вчинення ним протиправних дій. По місцю проживання в загальному ОСОБА_3 характеризується посередньо /а.с.69/. Згідно довідки №20 від 10.08.2016 року ОСОБА_3 на диспансерному нагляді у нарколога не перебуває /а.с.74/. Згідно довідки №13 від 10.08.2016 року ОСОБА_3 на диспансерному нагляді у психіатра не перебуває /а.с.75/. Також, суд враховує, що з 04.01.2019 ОСОБА_3 є інвалідом другої групи.

Суд також зважає на те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Так, згідно вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 13.09.2016 року по справі №564/1448/16-к визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн). Разом з тим, відповідно до ст.89 КК України станом на день ухвалення вироку ОСОБА_3 вважається таким, що раніше не судимий.

Згідно досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 від 26.06.2017 року, обвинувачений ОСОБА_3 має середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а тому Костопільський районний відділ з питань пробації вважає можливим виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив хоч і необережний, однак тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини.

Згідно приписів ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію потерпілої, суд дійшов переконливого висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства, і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі та призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Встановлені ж судом обставини, які пом`якшують покарання часткове відшкодування завданих збитків, позитивні характеристики та інші дані про особу ОСОБА_3 , є підставою для призначення останньому мінімального покарання згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, однак у своїй сукупності є недостатніми для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Уникнення особою реального покарання за таких обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

ОСОБА_10 подано суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення 1554000 грн. матеріальної шкоди та 600000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 20.04.2017 року по справі №564/406/17 залучено до участі у кримінальному провадженні №0000514 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, Страхову компанію "Аско-Медсервіс" (м.Київ, вул.Горького 122) в якості цивільного співвідповідача за цивільним позовом ОСОБА_10 про стягнення 1554000 грн. матеріальної шкоди та 600000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У відзиві на цивільний позов відповідач Страхова компанія "Аско-Медсервіс" позовні вимоги заперечила.
ОСОБА_3 визнав цивільний позов лише в частині відшкодування моральної шкоди, хоча суму, на яку визнає позов, остаточно не зазначив.

Розглянувши цивільний позов, суд дійшов висновку, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У своєму позові ОСОБА_10 просить суд стягнути з цивільного відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1554000 грн., мотивуючи це тим, що її батько, ОСОБА_8 , працюючи приватно заробляв 7000 грн. на місяць. Цивільний позивач не працювала, знаходилась у батька на утриманні та займалася домашнім господарством. Вважає, що через неправомірні дії цивільного відповідача втратила годувальника, який міг би працювати до 75-річного віку (ще 222 місяці) та заробляти по 7000 грн. щомісячно.

Статтею 1200 Цивільного кодексу України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) інвалідам - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Поняття "непрацездатні громадяни" надається ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ст.36 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Так, відповідно до ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Право на відшкодування шкоди завданої смертю особи, також мають один з батьків (усиновлювачів) померлого або другий з подружжя чи інший член сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Натомість, з позовної заяви вбачається, що потерпіла не працювала та займалася веденням домашнього господарства та не здійснювала догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого ні за період його життя ні протягом 10 місяців від дати його смерті.

ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже є повнолітньою особою та перебуває у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 виданим Костопільським РС УДМС України в Рівненській області 23.10.2014 року /а.с.49/.

Докази того, що ОСОБА_10 є непрацездатною особою і перебувала на повному утриманні померлого батька в матеріалах справи відсутні та потерпілою не подані.

Крім того, із показань свідка вбачається, що потерпіла із батьком не проживала. Із показань самої потерпілої вбачається, що вона заміжня та перебувала на утриманні чоловіка, який періодично виїжджав на заробітки та саме перебував на заробітках на час смерті ОСОБА_8 .

Потерпілою також не додано будь яких доказів на підтвердження доходів ОСОБА_8 .

Таким чином, заявлені до стягнення суми у відшкодування майнової шкоди базуються на припущеннях, не підтверджені належними доказами, як того вимагає ст.81 ЦПК України.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Окрім того, ОСОБА_10 заявлено до стягнення моральну шкоду в розмірі 600000 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так суд дійшов висновку, що потерпілій ОСОБА_10 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, моральних та фізичних стражданнях, порушено її нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим вона докладає неймовірних зусиль для його налагодження та організації. Донька втратила батька, підтримку і допомогу у житті, що вплинуло на її нормальний спосіб життя, спогади про батька травмують її психіку, їй важко планувати майбутнє. Тому, враховуючи встановлені судом обставини кримінального правопорушення, характер та глибину моральних страждань потерпілої ОСОБА_10 , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок втрати батька, суд дійшов переконливого висновку, що з врахуванням вимог розумності і справедливості розмір відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у сумі 250000,00 /двісті п`ятдесят тисяч/ грн.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ №4905014 від 30.06.2016 року, страховиком є Страхова компанія "Аско-Медсервіс". Строк дії полісу страхування з 30.06.2016 року по 29.06.2017 року. Таким чином, на момент події ДТП, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована. Зокрема згідно п.4 вказаного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 /двісті тисяч/ грн.
Згідно приписів ст.23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Згідно приписів ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п.27.3) страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Згідно приписів пп.37.1.3 п. 37.1 ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Судом встановлено, що потерпіла за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії не зверталася.
Таким чином, суд дійшов висновку, що 250000 грн. моральної шкоди підлягають стягненню на користь ОСОБА_10 із ОСОБА_3 .
Що стосується позовної вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи, що до цивільного позову не додано доказів понесення витрат на правову допомогу, відсутні правові підстави для задоволення вимог про їх відшкодування.
Суд, задовільняючи цивільний позов про відшкодування моральної шкоди , завданої злочином та пов`язаної із смертю людини, відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" стягує судовий збір з обвинуваченого в розмірі одного відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З довідок про витрати на проведення експертиз вбачається, що витрати на проведення судових інженерно-транспортних експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 3300 грн. 70 коп., а відтак суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується приписами ст.100 КПК України.

Відповідно до постанови від 07.07.2016 року про прилучення речових доказів до кримінального провадження №0000514 від 07.07.2016 року прилучено автомобіль "Mercedes-Benz 811D", державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , типу вантажний - С фургон, належний ОСОБА_3 , та велосипед радянського виробництва невстановленої марки з рамою закритого типу, темного кольору, які постановлено зберігати на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000514 від 07.07.2016 року.

Відповідно до ухвали Костопільського районного суду від 18.08.2016 року по справі №564/1578/16-к задоволено клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, накладено арешт на автомобіль "Mercedes-Benz 811D" д.н.з. НОМЕР_1 типу вантажний - С фургон, власником якого є ОСОБА_3 .
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 14.06.2017 року по справі №564/406/17 автомобіль "Mersedes-Bens 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , типу вантажний - С фургон передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 . Також, ОСОБА_3 отримав на відповідальне зберігання свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що підтверджується його розпискою.
Речовий доказ - автомобіль "Mersedes-Bens 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , типу вантажний - С фургон, власником якого є ОСОБА_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 після набрання вироком законної сили вважати повернутими за належністю.

Речовий доказ - велосипед радянського виробництва невстановленої марки з рамою закритого типу, темного кольору, належний померлому ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю.
Згідно приписів ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи, що цивільний позов задоволений частково, не вбачається підстав для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду від 18.08.2016 року на автомобіль "Mercedes-Benz 811D" д.н.з. НОМЕР_1 типу вантажний - С фургон, власником якого є ОСОБА_3 .
Запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 124-126, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий 29.01.1996 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 23.10.2014 року Костопільським РС УДМС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_7 ) 250000,00 /двісті п`ятдесят тисяч/ грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий 29.01.1996 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_5 ) в дохід держави 2500,00 грн. судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий 29.01.1996 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН НОМЕР_5 ) в дохід держави 3300/три тисячі триста/ грн. 70 коп. витрат на проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Речовий доказ - автомобіль "Mersedes-Bens 811D", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , типу вантажний - С фургон, власником якого є ОСОБА_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 після набрання вироком законної сили вважати повернутими за належністю.

Речовий доказ - велосипед радянського виробництва невстановленої марки з рамою закритого типу, темного кольору, належний померлому ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю.
Захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду від 18.08.2016 року на автомобіль "Mercedes-Benz 811D" д.н.з. НОМЕР_1 типу вантажний - С фургон, власником якого є ОСОБА_3 , залишити в силі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний Рівненської області суд протягом 30 днів з дня його проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1