Справа № 647/2991/18
Номер провадження 1-кп/660/22/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року смт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Нововоронцовка Херсонської області кримінальне провадження №0000932, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000932, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам закону.
Обвинувачений підтримав позицію захисника, просив обвинувальний акт повернути прокурору.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість доводів клопотання, відповідність обвинувального акту вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та про наявність підстав для його повернення прокурору з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, окрім іншого, має містити такі відомості: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).
Так, анкетні дані обвинуваченого зазначені не повністю, зокрема не зазначено чи є на його утриманні особи, які за законом можуть перебувати на такому утриманні, чим порушено вимоги п.2 ч.2 ст.291 КПК України. Указані відомості мають значення при можливому визначенні покарання, оскільки судом при обранні певного виду покарання до обвинуваченого застосовуються певні позбавлення чи обмеження, пов`язані із застосуванням покарання, при цьому особлива увага приділяється забезпеченню належного захисту його законних прав та обов`язків.
Крім того, обвинувальний акт містить відомості щодо національності обвинуваченого, про що суд зазначає наступне.
Статтею 10 КПК України передбачено, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за умовними або іншими ознаками. Частиною другою статті 32 Конституції України встановлено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Інформацією про особисте та сімейне життя є в тому числі національність, що визначено рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року в справі № 2-рп/2012, де надано офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Основного Закону України. Статтею 15 КПК України встановлено, що ніхто не може збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію про приватне життя особи без її згоди, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а кожен, кому наданий доступ до інформації про приватне життя, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Указана позиція висвітлена у рішеннях «Бурля та інші проти України» (заява №3289/10), що набуло статусу остаточного 06.02.2019 року, а також «Федорченко та Лозенко проти України», «Григорян та Сергієва проти України» констатовано порушення матеріального аспекту статті 3 Конвенції у поєднанні зі статтею 14 Конвенції, статті 8 Конвенції у поєднанні зі статтею 14 Конвенції.
Таким чином, збір та обробка даних про фізичну особу без її згоди, навіть якщо це здійснюється у межах і для потреб кримінального судочинства, можуть здійснюватися виключно на законних підставах і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Зазначення у відомостях про особу обвинуваченого національності, органом досудового розслідування при збиранні та обробці даних про фізичну особу не виправдовується меті здійснення кримінального провадження, а також може мати наслідком порушення принципу рівності перед законом і судом.
Разом з тим, як вбачається із змісту обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування органом досудового розслідування не винесено постанови про визнання ОСОБА_8 потерпілим.
Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Положенням ст. 109 КПК України визначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування - її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок).
Також не зазначено сукупності тих необхідних умов, за яких така особа може бути у кримінальному провадженні потерпілим.
В той же час, в порушення вимог ст.ст.109, 291 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено рішення (дата, час прийняття) про визнання ОСОБА_8 потерпілим.
Також, обвинувальний акт містить відомості, що предмет кримінального правопорушення мотоцикл VIPER марка ZS 125J, належить ОСОБА_9 на праві власності. Однак, потерпілим у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_8 , якому власник дав дозвіл на користування цим майном.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. З обвинувального акту не вбачається на підставі положення якої правової норми ОСОБА_8 було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні, яка йому завдана шкода (моральна, фізична або майнова) та в якому причинному зв`язку знаходяться протиправність діянь особи обвинуваченого і наслідку виникнення шкоди у потерпілого. Разом з тим, не узгоджується з вимогами чинного законодавства відсутність у кримінальному провадженні статусу потерпілого ОСОБА_9 , який є власником вказаного транспортного засобу.
Окрім цього, суд вважає, що при складанні обвинувального акту порушено вимоги п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначено відповідний поштовий індекс за місцем проживання обвинуваченого та потерпілого, а тому їхня адреса не є повною. Положенням п.60 "Правил користування послугами поштового зв`язку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. N 1155, передбачено, що поштовий індекс є обов`язковим реквізитом адреси одержувача, а поштові відправлення юридичних осіб без зазначення в адресі поштових індексів до пересилання не приймаються, а вийняті з поштових скриньок - повертаються відправникам з першого етапу обробки.
Також, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.
Вказана норма є імперативною та такою, яка послідовно зазначає зміст обвинувального акту.
Натомість, в обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин справи, які встановлені під час досудового розслідування та які повинні передувати сформованому обвинуваченню.
Разом з тим, ч.3 ст.291 КПК України встановлює, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000932 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, підписаний виконувачем обов`язків заступника начальника СВ Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області майором поліції ОСОБА_10 . Вважати, що вказана особа є слідчим підстав немає, оскільки таке посилання у обвинувальному акті відсутнє.

Щодо вимоги п.8 ч.2 ст.291 КПК України, у обвинувальному акті не зазначено повної юридичної назви експертних установ, які проводили відповідні експертизи. Вказана обставина призведе до неможливості виконання вироку суду щодо стягнення в рахунок держави вартості проведених експертиз у разі прийняття судом рішення про таке стягнення.
Посилання прокурора про те, що наявність зазначених неточностей у обвинувальному акті є формальними порушеннями судом не враховується, оскільки під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.1, 5 ст. 9 КПК України).
Суд звертає увагу прокурора про те, що поняття неухильного дотримання вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України не підлягає широкому тлумаченню і вимоги, які ставляться ст.291 КПК України є імперативними та підлягають обов`язковому дотриманню та виконанню.

Указана позиція суду узгоджується із постановами Верховного суду №349/1487/14-к від 19.02.2019 року, №199/5625/17 від 01.11.2018 року, системний аналіз яких підкреслює обов`язок суду, слідчого суддю, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства діючи в межах своїх повноважень, зокрема й при складанні обвинувального акту.
Кримінальний процесуальний кодекс, визначаючи одним із основних засад кримінального провадження принцип законності, визначив, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.1, 2 ст. 8 КПК України).
Таким чином, із сформованого обвинувачення, висунутого відповідно до обвинувального акту на підставі якого буде проводитися судовий розгляд, неможливо визначити права якої особи було порушено, причинний зв`язок між діями та наслідками, які наступила для потерпілого, зазначеного у обвинувальному акті. Відсутність в обвинувальному акті вказаних фактичних обставин або даних про неможливість їх встановити позбавляє суд можливості прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, виходячи навіть з того, що є неможливим з огляду на зміст даного обвинувального акта вирішити питання про визначення ступеня відповідальності обвинуваченого, а будь-яке уточнення з цього приводу у подальшому виходитиме за межі такого поверхового і неточного обвинувачення. Така неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України). Підстав вважати, що сторона обвинувачення в ході судового розгляду заповнить вказані пробіли та виправить зазначені недоліки немає, тому, докази, що зібрані по кримінальному провадженню є недостатніми для призначення справи до розгляду.
Також, зазначення національності обвинуваченого без вказівки на виключну необхідність зазначення такої інформації, відсутність повних анкетних даних, повної адреси обвинуваченого та потерпілого разом з відсутнім обґрунтуванням наявності шкоди потерпілому, що вказаний в обвинувальному акті, та з відсутнім викладом фактичних обставин у своїй сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України. Не відповідає вимогам і доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки в повній мірі не відображає всі процесуальні дії, вчинені під час досудового розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Беручи до уваги те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000932, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - повернути прокурору Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області.

На ухвалу протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

Суддя ОСОБА_1