УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 310/1490/17

провадження № 51-1092ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2017 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року,
встановив:
За вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 12 грудня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишив без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.

На виконання ухвали Верховного Суду захисник ОСОБА_4 повторно звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені щодо ОСОБА_5 судові рішення й призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в ст. 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.

Залишаючи касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 11 березня 2019 року встановив, що скарга подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з яким в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Захиснику було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Верховний Суд зауважив на тому, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, і відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому Верховний Суд, серед іншого, звернув увагу захисника на тому, що доводи її касаційної скарги містили посилання на неповноту судового розгляду та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Перевіривши повторно подану ОСОБА_4 касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що захисник вказані в ухвалі касаційного суду від 11 березня 2019 року недоліки не усунула, вимог ст. 427 КПК знову не дотрималася.

Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Однак, при повторному зверненні до суду касаційної інстанції, захисник ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду щодо її підзахисного залишено без змін, обмежилася лише формальними вказівками про невідповідність ухвали цього суду вимогам кримінального процесуального законодавства.
При цьому, захисник так і не навела доводів на обґрунтування незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг обвинуваченого та сторони захисту.
Також, обмежившись загальними фразами, ОСОБА_4 так і не конкретизувала, яких саме порушень допустився апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку. Зокрема, захисник не зазначила у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Разом з тим, при повторному зверненні до касаційного суду, захисник знову посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що, як указував Верховний Суд, у силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Верховний Суд повторно зауважує, що суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2017 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3