УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-10164ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув аналогічні за змістом апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 , які по суті є касаційними, на вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000090 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК.
Суть питання
Як убачається з інформації, що міститься в проваджені за скаргою, вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі пункту «в» ст. 1, ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 70 700 грн, моральної шкоди 150 000 грн, а також на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн.
Апеляційний суд Івано-Франківської області ухвалою від 18 вересня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшли аналогічні за змістом апеляційні скарги ОСОБА_4 , які по суті є касаційними скаргами, в яких ОСОБА_4 не погоджуючись з постановленим щодо нього вироком місцевого суду, просить його скасувати.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК) встановлені вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Пунктом 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII набрав чинності 15 грудня 2017 року) визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Цей суд здійснює свої повноваження відповідно до положень глави 32 КПК, зокрема ст. 436, згідно з якою провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за наслідком розгляду касаційної скарги.
Однак ОСОБА_4 усупереч цим вимогам КПК звернувся до суду касаційної інстанції не з касаційною скаргою, а з апеляційною скаргою, тоді як розгляд апеляційних скарг на вироки місцевих судів належить до повноважень апеляційних судів.
Також, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування постановленого щодо нього вироку місцевого суду наводить доводи, які зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, непогодження з даною судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому, засудженим не наведено жодних доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду залишено без змін. Зокрема, ОСОБА_4 не вказав, яких саме порушень допустився апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за його обвинуваченням в апеляційному порядку, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412 414, 419 цього Кодексу.
Також, скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені ОСОБА_4 у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте засуджений ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування Верховним Судом вироку місцевого суду, не зазначає, яке рішення повинен ухвалити суд касаційної інстанції щодо ухвали апеляційного суду, якою зазначений вирок залишено без змін.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Однак подані ОСОБА_4 до Верховного Суду аналогічні за змістом апеляційні скарги не містять його підпису, як і не містять дати їх підписання.
Крім того ОСОБА_4 всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК, до поданих ним скарг не додав копій судових рішень, які він оскаржує.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 , які за змістом є касаційними скаргами, залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2