Справа № 346/1176/17
Провадження № 1-кп/346/32/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференцзв`язку в залі суду м. Коломия клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ст. 199 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , котрого уточнив посилаючись на існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України,котрий на даний час існує,а саме: усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду, окрім того важливим фактором є те, що він є громадянином іншої держави та в Україні постійного місця проживання не має. Об"єктивною причиною існування даного ризику є те, що судом ще не досліжені письмові докази в даному кримінальному провадженні, не допитано обвинувачених. Крім того вказав про наявність визначеного розміру застави. Вважає, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м"який не пов язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки тривалий час перебуває під вартою, вважає дану справу сфальсифікованою, що винуватим у пред`явленому обвинуваченні себе не визнає, що переховуватися від суду не буде, зобов`язується прибувати на кожну вимогу до суду, що внести заставу у визначеному в ухвалі розмірі не має можливості із-за відсутності роботи та коштів, вважає за можливе змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов"язання.

Захисник ОСОБА_10 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вважає вказаний ризик необгрунтованим і таким, що зводиться до можливості втечі і переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду, що допитані свідки у даному кримінальному провадженні, матеріали кримінального провадження надані суду. Вказав, що визначений розмір застави є надмірним для обвинуваченого, що обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово звертався за медичною допомогою по місцю тримання під вартою. Вказав на можливість змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 підтримав думку захисника ОСОБА_10 і вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 переховуватися від суду не буде.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку захисника ОСОБА_13 .

Заслухавши прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, матеріали справи суд доходить наступних висновків.

Ухвалами Коломийського міськрайонного суду строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 продовжено, зокрема ухвалою суду від 18 січня 2019 року на строк до 17 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 331 КПК України також передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього кодексу.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту щодо звернення обвинуваченого ОСОБА_9 за медичною допомогою по місцю тримання під вартою, щодо міцності соціальних зв язків, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов язків у справі та запобігання процесуальних ризиків, ухилення від суду.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, є громадянином Республіки Білорусь, постійного місця проживання, роботи, стабільного заробітку в Україні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.

Наявний наведений ризик є дійсним та триваючим, який виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, продовжують існувати, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

Тривалий розгляд справи не може бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 оскільки термін розгляду справи пов`язаний з її складністю та процесуальною поведінкою учасників процесу.

На думку суду дане кримінальне провадження відноситься до особливої категорії складності, яка визначається з урахуванням кількості учасників розгляду, свідків, багатоепізодності, особливості обставин вчинення кримінального правопорушення, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для вчинення у суді.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлений судом ризик, передбачений п.1ч.1 ст. 177 КПК України на даний час продовжує існувати, є реальним, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ.

Суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та враховує особу обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутністю міцних соціальних зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Крім того, згідно матеріалів справи вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року з можливістю внесення застави. Згідно цієї ухвали застава визначена - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи вимоги норм, викладених в ст. 199 КПК України, суд доходить висновку, що вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження прокурор повинен довести суду, на який безпосередньо покладено обов`язок вирішення цього питання, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому навести обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При недоведенні прокурором вказаних обставин суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В зв`язку з тим, що до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого неможливо завершити судовий розгляд кримінального провадження, то слід вирішити питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують .

При вирішенні клопотання суд враховує обгрунтованість підозри, що обвинувачений ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, що судовий розгляд не завершено, не досліджено докази у справі, не допитано обвинувачених, останній обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину за вчинення якого винні особи караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, що на даний час існує ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого на свободу і таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що в судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З врахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення в тому числі дослідження письмових та речових доказів, що у Нововолинському міському суді Волинської області перебуває на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.3 ст.199, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199 КК України, тому існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, то суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

Судом не встановлено стримуючих факторів чи обставин, які б були гарантіями уникнення встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 та усунення зазначених ризиків.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати його під вартою, ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, на даний час не перестав існувати, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу обвинуваченому як тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає, враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_9 , недоведеними жодними доказами обґрунтування захисника ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та існування надмірного визначеного розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.131-132,177,178,183,197,203,331 КПК України ,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовільнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину Білорусії, строк тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, який не може перевищувати 60 днів - по 10 травня 2019 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1