Справа № 611/3/19
Провадження № 1-кс/611/71/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року слідчий суддя Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового клопотання слідчого СВ Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Барвінківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внесене в кримінальному провадженні № 0000004 від 03.01.2019 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1) 31.05.2005 Київським районним судом м. Донецька за ст.ст. 27 ч. 5, 186 ч. 5 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 08.05.2013 з Мічуринської ВК Донецької області № 57 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

2) 25.06.2013 Димитровським міським судом Донецької області за ст.296 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

3) 05.11.2013 Димитровським міським судом Донецької області за ст.ст.125 ч. 1, 71 ч. 1, 71 ч. 2, 72 ч. 3 КК України до 200 годин громадських робіт;

4) 02.12.2013 Димитровським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 125 ч. 1, 71 ч. 1, 71 ч. 2, 72 ч. 1 КК України до 2 років і 20 днів обмеження волі; звільнений 15.10.2014 року з Маріупольського ІЦ № 138 умовно-достроково на не відбутий строк покарання - 5 місяців і 16 днів;

5) 11.01.2016 Сєверодонецьким міським судом Луганської області за ст. 125 ч. 2 КК України до 1 року і 6 місяців обмеження волі; 08.02.2017 звільнений умовно-достроково на не відбутий строк покарання - 7 місяців і 14 днів;

6) 28.02.2018 Барвінківським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 28.08.2018 за відбуттям строку покарання,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_5 за погодженням з прокурором звернулася до суду з вказаним клопотанням.

Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в тому, що, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за умисні злочини, в тому числі за злочини проти власності, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову скоїв умисні кримінальні правопорушення за таких обставин.
В період часу з 15.12.2018 року по 31.12.2018 року, в денний час, точну дату та час під час досудового розслідування встановити не видалось можливим, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності ОСОБА_4 вирішив скоїти крадіжку майна з домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно з корисливого мотиву, повторно, ОСОБА_4 прийшов на територію неогородженого домоволодіння, де з даху господарської споруди сараю - шляхом демонтажу таємно викрав 20 листів восьмихвильового шиферу, що був у використанні, розмірами 1750x1130x5,8 мм, вартістю одного листа, згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 6/54се-19 від 11.01.2019 року, 60 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень.
Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме продав 20 листів шиферу жителю м. Барвінкового ОСОБА_8 за 450 гривень, отримані кошти витратив на продукти харчування та спиртні напої.
Крім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в тому, що 11.02.2019 року близько 15.00 години раніше судимий за вчинення злочинів проти власності ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу пішохідного переходу через залізничні колії по вулиці О. Навродського в м. Барвінковому Харківської області. В цей час він побачив потерпілу ОСОБА_9 , котра йшла в напрямку переходу, в руках якої знаходився полімерний пакет з її особистими речами. У ОСОБА_4 виник умисел, направлений на протиправне заволодіння майном ОСОБА_9 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливого мотиву, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_9 , після чого штовхнув її, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, та відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме жіночою шкіряною сумочкою червоного кольору, що була у використанні, та грошима в сумі 1500 гривень, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

12 лютого 2019 року ОСОБА_4 був повідомлений про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується доданими до клопотання матеріалами, серед яких витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії протоколів слідчих дій.

Прокурор в судовому засіданні з посиланням на тяжкість скоєних підозрюваним правопорушень, а також ті обставини, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання та джерела доходу, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має; тобто має слабі соціальні зв`язки за місцем свого проживання; через чотири місяці після звільнення з місць позбавлення волі, а саме в середині грудня 2018 року, вчинив крадіжку чужого майна, та 11.02.2019 знову повторно вчинив більш тяжкий, злочин передбачений ст. 186 ч.2 КК України, зазначив на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, вказавши, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, усвідомлюючи можливість покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні причетність до скоєних злочинів визнав повністю, поклав вирішення клопотання на розсуд суду.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого.

Слідчим суддею встановлено, що в Барвінківському відділенні поліції Балаклійського відділу поліції ГУНП України в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000004 від 03.01.2019 щодо ОСОБА_4 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується доданими до клопотання матеріалами, серед яких витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії протоколів слідчих дій, а також показаннями в судовому засіданні самого підозрюваного.

У клопотанні слідчим відповідно до ст. 184 КПК України викладені обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, міститься обґрунтування необхідності обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131 - 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з пунктом 36 Рішення ЄСПЛ в справі «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20.08.2010 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Під час досудового слідства встановлено і знайшло підтвердження у цьому судовому засіданні наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду і вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який віднесено до тяжких злочинів і за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, вагомість наявних доказів обвинувачення.

Слідчим суддею оцінено репутацію підозрюваного, а саме те, що він офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання та джерела доходу, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців не має; тобто має слабі соціальні зв`язки за місцем свого проживання; через чотири місяці після звільнення з місць позбавлення волі, а саме в середині грудня 2018 року, вчинив крадіжку чужого майна, та 11.02.2019 знову повторно вчинив більш тяжкий, злочин передбачений ст. 186 ч.2 КК України.

Слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи можливість покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки і не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом. (ч. 3 ст. 183 КПК України). Розмір застави, у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи тяжкість скоєних злочинів та те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підставно підозрюється ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя доходить висновку не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити повністю.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів із моменту затримання в залі суду 15 години 30 хвилин 13 лютого 2019 року до 15 години 30 хвилин 13 квітня 2019 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати у Харківській установі виконання покарань № 27.

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали - шістдесят днів.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1