Єдиний унікальний номер 205/6975/18
Провадження № 1-кс/205/1555/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська про закриття кримінальної справи № 67029046 від 16.05.2007 року,
В С Т А Н О В И В :
26 вересня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла дана скарга (а.с.1-2).

У своїй скарзі заявник просить скасувати постанову від 16.05.2007 року старшого слідчого прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 про закриття кримінальної справи №67029046 від 30.09.2002 року за ч.2 ст.366 КК України; зобов`язати слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінальної справи, встановити місцезнаходження справи №34/205 (14/255), виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Сторони в судове засідання не з`явились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Про причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на його дії.

Розглянувши матеріали даної скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні скарги, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що із досліджених матеріалів кримінальної справи № 67029046 вбачається, що 30 вересня 2002 року порушено вказану кримінальну справу, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 366 КК України.

У зв`язку із відсутністю складу події злочину, на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська від 16 травня 2007 року, кримінальна справа №67029046 від 30.09.2002 року припинена.

У відповідності до ст..2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Згідно ч.3 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Слід звернути увагу на положення ст. 284 КПК України, де визначені підстави та порядок закриття кримінального провадження, а також оскарження такого рішення.

Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В п.1 ч.1 ст. 6 КПК України (в редакції Закону станом на 20.03.2017 року) було визначено, що кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину.

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з аналізу норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування обов`язково повинні бути дотримані принципи повноти та об`єктивності, що є оціночними поняттями.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлення та дослідження об`єктивних обставин кримінального провадження є невід`ємною складовою обґрунтованості прийняття рішення про закриття кримінального провадження, яке в повній мірі дотримано слідчим під час прийняття постанови від 16.05.2007 року про припинення кримінальної справи № 67029046 від 30.09.2002 року.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що протягом одинадцяти років із моменту прийняття постанови про припинення кримінальної справи, жодним із учасників кримінальної справи не було заявлено ані скарг, ані клопотань з приводу припинення провадження в кримінальній справі №67029046 від 30.09.2002 року, у зв`язку із чим, можна зробити висновок щодо незацікавленості учасників кримінальної справи в продовженні досудового розслідування.

Відповідно до ст.. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За ст..92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Щодо вимог скаржника про зобов`язання слідчого вчинити певні дії, слідчий суддя виходить із положень ч.2 ст. 303 КПК України де зазначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу, у зв`язку із чим, вказані вимоги не можуть бути розглянуті слідчим суддею.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська про закриття кримінальної справи № 67029046 від 16.05.2007 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1