Ухвала
Іменем України
11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 592/6420/16-к

провадження № 51-10622ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 18 вересня 2018 року щодо нього,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі Суд) від 03 січня 2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК України залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Суду від 04 лютого 2019 року касаційну скаргу та заяву про усунення недоліків засудженого разом із усіма доданими до них матеріалами повернуто особі, яка їх подала, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
25 лютого 2019 року, згідно з відмітною на супровідному листі Державної установи «Сумський слідчий ізолятор», засуджений знову звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду й призначення нового розгляду у суді першої інстанції. При цьому ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення строку на оскарження цих рішень у касаційному порядку, посилаючись на те, що він є юридично неграмотною особою, вже звертався до суду касаційної інстанції зі скаргами, але вони були повернуті із-за неправильно складеної форми. Крім того, зазначає, що тривалий час перебував в слідчому ізоляторі на карантині, що позбавило його можливості вчасно звернутися з касаційною скаргою.
Перевіривши матеріали провадження за скаргою, Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вказаного рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 цього Кодексу процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК України строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Так, рішення апеляційного суду було ухвалене 18 вересня 2018 року. Проте з касаційною скаргою ОСОБА_4 звернувся 25 лютого 2019 року.
Подана засудженим касаційна скарга з клопотанням про поновлення касаційного строку не містить обґрунтованих підстав для поновлення цього строку.
При цьому причина, на яку засуджений вказує як на підставу для поновлення строку на подання скарги, а саме те, що він раніше звертався з касаційними скаргами до Суду та йому їх було повернуто, не може бути визнана такою, яка безпосередньо унеможливлювала вчинення ним зазначеної процесуальної дії у передбачений законом строк, а тому її не можна визнати поважною.
Крім того, зазначаючи про неможливість подати касаційну скаргу у зв`язку з перебуванням на карантині в слідчому ізоляторі, засуджений не надав документів, які б підтверджували цей факт та неможливість подачі касаційної скарги, перебуваючи на карантині в слідчому ізоляторі.
Також з матеріалів провадження за скаргою вбачається, що під час судового розгляду у суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду інтереси засудженого ОСОБА_4 представляв захисник, що не позбавляло останнього можливості скористатися своїм правом, передбаченим ст. 425 КПК України, - правом подати касаційну скаргу в інтересах засудженого.
Крім того, Суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Інших причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі не наведено.
Таким чином, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , викладеного у касаційній скарзі, про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень слід відмовити.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України,
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження судових рішень.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 18 вересня 2018 року щодо нього разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3