Справа № 456/1313/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/375/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.10.2016р. щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинувачуваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.10.2016р. ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі.
Раніше обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 постановлено рахувати з 05.03.2016р., тобто з часу його затримання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з 05.03.2016р. по 26.10.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 у дохід держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 1055 грн. 52 коп.
Вирішено питання про речові докази.
За вироком суду, ОСОБА_8 04.03.2016р. близько 23 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті на 2 поверсі будинку за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_10 , наніс йому руками численні удари по обличчю голові та тілу, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу. Нанесеними умисно ударами обвинувачений ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 54 від 04.04.2016р. завдав ОСОБА_10 , тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння. Після цього, обвинувачений зняв з потерпілого штани та светр, помив його у ванній кімнаті від крові, та положив на ліжко у спальній кімнаті, де вранці 05.03.2016р. обвинувачений виявив батька ОСОБА_10 без ознак життя.
Не погоджуючись із даним вироком, захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, у якій просять змінити правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України, скасувавши оскаржуваний вирок та постановивши новий вирок.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисники покликаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначають, що суд першої інстанції поверхнево розглянув дану справу, дав неправильну оцінку здобутим у справі доказам, деяким доказам взагалі не дав оцінку, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.
Вказують, що обвинувачений категорично заперечував, що він умисно скоїв злочин, та наполягав на тому, що не мав наміру наносити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, проте такі показання обвинуваченого не взято до уваги судом першої інстанції.
Звертають увагу на невідповідність обставинам справи висновку суду першої інстанції про те, що нанесеними умисно ударами обвинувачений ОСОБА_8 , згідно з висновком експерта № 54 від 04.04.2016, завдав ОСОБА_10 тілесні ушкодження, у тому числі черепно-мозкову травму, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і є причиною смерті. Так, зідно з висновками двох судово-медичних експертиз закрита черепно-мозкова травма виникла саме як наслідок падіння потерпілого ОСОБА_10 з висоти власного зросту після надання тілу прискорення та послідуючого удару головою до тупого твердого предмета з переважаючою травмуючою поверхнею, а не від ударів у голову. При цьому, будучи допитаним у судовому засіданні, експерт ствердив, що смерть потерпілого ОСОБА_10 наступила внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки, що призвело до набряку мозку, та які, як вказує експерт, неможливо нанести кулаком як це зазначено у формулюванні обвинувачення у вироку суду. Наголошують, що експерт однозначно наголосив, що тілесне ушкодження, яке стало причиною смерті потерпілого, могло утворитися лише при одночасній наявності наступних чинників: при падінні з висоти власного зросту; після надання тілу прискорення і послідуючого удару головою до тупого твердого предмета; причому тупий твердий предмет має бути з переважаючою травмуючою поверхнею, якою може бути підлога, стіна тощо, але ніяк не удар кулака чи ноги.
Окрім цього, судмедексперт повідомив, що смертельна рана на трупі була лише одна, інші тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_10 , що описані в акті № 54 від 04.04.2016, за ступенем тяжкості відносно живих осіб мають ознаки легкого тілесного ушкодження і в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Показання судмедексперта ОСОБА_11 у судовому засіданні та висновки цього експерта про причину смерті ОСОБА_10 , викладені в експертизі № 54 від 04.04.2016, підтверджуються також висновком Львівського обласного бюро судмедекспертизи (відділення судово-медичної криміналістики) № 61/2016 від 04.04.2016.
Отже, вважають припущенням висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 черепно-мозкову травму, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння і є причиною смерті, оскільки такий не ґрунтується на об`єктивних та допустимих доказах.
Покликаються на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що удари, які наносив ОСОБА_8 потерпілому, це були лише удари рукою. Жодних доказів того, що ОСОБА_8 наносив удари якимось іншим знаряддям, ніж власна рука, не має, що свідчить про те, що у ОСОБА_8 не було наміру на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, не було умислу на вбивство батька. Усі удари, які наносив обвинувачений, відносяться до легких тілесних ушкоджень та не могли потягнути за собою смерть потерпілого.
Зазначають, що ОСОБА_8 визнає вину у тому, що побився з батьком, у чому розкаюється. У висновку щодо результатів медичного огляду №86, складеному 05.03.2016 о 14 год. 15 хв., вказано, що ОСОБА_8 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте не вказано кількість проміле у крові, тоді як обвинувачений у судовому засіданні стверджував, що було виявлено 0,4%о. Згідно з висновком судово-токсикологічної експертизи № 845/2016-т від 12.03.2016 у крові з трупа ОСОБА_10 виявлено 2,25%о етилового спирту. Враховуючи наявність жирового гепатозу (початкова стадія цирозу печінки внаслідок зловживання спиртними напоями), чим сильніше пошкоджена печінка, тим менша кількість алкоголю викликає сп`яніння й в тому стані алкогольного сп`яніння, в якому знаходився ОСОБА_10 , він фактично не тримався на ногах та міг впасти й від удару долонею, про що стверджував ОСОБА_8 , який, у свою чергу, не був дуже п`яним і міг контролювати силу удару.
Вказують, що допитані у судових засіданнях свідки не були присутні на місці злочину, а тому їх показання більше відносяться до характеристики обвинуваченого та потерпілого і відносин, що склалися між ними.
Покликаються на те, що досліджені у справі докази дають підстави вважати, що дії ОСОБА_8 не були заздалегідь спланованими, мали ситуативний характер та певною мірою були зумовлені конфліктною поведінкою самого потерпілого, який, будучи у стані алкогольного сп`яніння, спровокував бійку образами, приниженням сина та штовханиною. Тяжке тілесне ушкодження, виявлене у потерпілого і від якого настала його смерть, не було спричинено безпосередніми насильницькими діями ОСОБА_8 , а стало наслідком того, що потерпілий після відштовхування останнього впав та вдарився головою об стіну чи підлогу.
Вважають, що ці обставини у поєднанні з іншими об`єктивними даними справи, а саме: характером взаємин між потерпілим і сином, які передували злочину; літнім віком і станом алкогольного сп`яніння потерпілого у момент спричинення ушкоджень; інтенсивністю та послідовністю поштовхів; характером, локалізацією та механізмом спричинення тілесних ушкоджень; поведінкою ОСОБА_8 після посягання, у своїй сукупності, не дають підстав вважати, що ОСОБА_8 мав намір заподіяти потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження умисно.
Окрім цього, про умисел ОСОБА_8 на заподіяння батькові тяжких тілесних ушкоджень не свідчить і його суб`єктивне ставлення до наслідків, що настали, оскільки, побачивши у батька на обличчі кров, роздягнув його, відвів у ванну кімнату, помив від крові, ллючи воду із душу йому на голову, а потім завів у кімнату, де поклав батька спати та, переживаючи за стан здоров`я батька, ліг поряд, щоб спостерігати за батьком. Зранку він намагався батька розбудити, однак батько був без ознак життя. Після цього викликав швидку допомогу.
Суб`єктивна сторона ст. 121 КК України характеризується виною у формі умислу (прямого чи непрямого), який не був доведений як в ході досудового слідства, так і в ході судового слідства.
Наголошують, що судом першої інстанції неправильно застосований кримінальний закон, оскільки суб`єктивне ставлення винної особи до наслідків своїх дій є визначальним і особа, яка позбавила життя потерпілого, не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча могла і повинна була їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розцінювати як вбивство через необережність і кваліфікувати за ст. 119 КК України. Судом першої інстанції не враховано особу обвинуваченого, його сімейний стан, наявність у нього на утриманні малолітнього сина, не вказано про зняття з обліку 25.06.2015р., як такого, що відбув покарання.
Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили таку задоволити, думку прокурора про безпідставність поданої апеляційної скарги та законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. На переконання колегії суддів, у вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, тобто у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за наведених у вироку суду обставин, стверджується, зокрема, показанням потерпілої ОСОБА_12 , сестри померлого, яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 5 березня зранку від сусідки дізналась, що приїжджала швидка. Обвинувачений по телефону повідомив, що батько помер. Також, обвинувачений сказав їй, що він прийшов додому в 23.00 год. і тато був побитий, в обвинуваченого була кров під пальцями і пляма на штанах. У будинку не було видно слідів бійки. Зазначила, що рік назад між ними був конфлікт. Брат розповідав, що ОСОБА_13 завжди просить гроші, а батько казав йти йому на роботу. У коридорі будинку вона бачила кросівки брата з плямою крові;
-показаннями свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що у суботу близько 7 ранку на домашній телефон зателефонували сусіди брата і повідомили, що приїхала швидка. Дружина зателефонувала до брата, і його син сказав, що тато помер. У хаті він бачив кросівки померлого зі слідами крові. Також, кров була на плитці і біля дверей ванної кімнати. Вказав, що рік тому син побив батька. Зі слів загиблого, він не міг з сином знайти спільної мови. Загиблий випивав, але не зловживав спиртним, не буянив. На здоров`я не скаржився. До сина відносився добре;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ввечері він був з обвинуваченим у с. Нежухів. Випиваючи вони вирішили їхати в м. Стрий в кафе «Пастель», але перед цим ОСОБА_13 захотів заїхати додому, щоб перевірити як батько, оскільки з ним не було зв`язку. Перевіривши, ОСОБА_13 сказав, що батько спить, після чого вони поїхали. У 23 год. він відвіз ОСОБА_13 у село і поїхав на дискотеку. У ОСОБА_13 та його батька були не теплі відносини, батько виганяв його з дому і він спав у прибудові. ОСОБА_13 в той день був спокійним і не міг так сильно побити батька. Він ніколи ні з ким не конфліктував;
-показаннями свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що син ненавмисно це зробив, а у конфлікті винен чоловік. Батько сильно любив сина. Чоловік зловживав алкоголем протягом 23 років, і будучи випившим він чіплявся до них, принижував її і сина, був дуже буйним. Син добре відносився до батька, хотів лікувати його. Чоловік п`янів від малої дози, і після приступу епілепсії не мав сил в ногах. Дочка розповідала, що чоловік конфліктує з сином. Чоловік у день смерті, був п`яний і погано говорив про сина;
-показаннями свідка ОСОБА_17 , який у судовому засіданні суду першої інстанції, що минулого року обвинувачений побив свого батька, у зв`язку з чим той лежав у лікарні з численними гематомами. У день події, ввечері бачив батька обвинуваченого, який йшов до магазину, він з ним розмовляв. На потерпілому він не бачив жодних тілесних ушкоджень. Останній розповів йому, що мусить ховати гроші, оскільки син їх краде;
-показаннями експерта ОСОБА_11 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що закрита черепно-мозкова травма ОСОБА_10 перебуває у причинному зв`язку з настанням його смерті. Травма утворилася внаслідок дії тупого предмету з необмежуючою поверхнею. Така травма могла утворитися внаслідок падіння з висоти власного росту, але з наданням тілу прискорення, а не вільного падіння. Таким прискоренням міг бути поштовх або удар. Гематома у головному мозку у потерпілого утворилася у результаті отриманої рваної рани на голові в тім`яній частині потерпілого у результаті заподіяних йому тілесних ушкоджень, що є у причинному зв`язку із настанням смерті.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно взяв до уваги вищенаведені показання, обґрунтувавши такими своє рішення, оскільки дані показання узгоджуються із іншими належними та допустимими доказами, які підтверджують доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, а саме:
-даними заяви від 05.03.2016р., згідно якої обвинувачений власноручно повідомив правоохоронний орган про вчинення кримінального правопорушення та описав, яким способом заподіяв батькові тілесні ушкодження (а.к.п.11);
-даними протоколу огляду місця події від 05.03.2016р., який містить опис місця події та вилучених речей (а.к.п.13-33) ;
-даними протоколу огляду трупа від 05.03.2016р. (а.к.п.37-41), в якому описано виявлені на трупі ОСОБА_10 в с. Нежухів Стрийського району тілесні ушкодження, в тому числі рана на голові;
-даними висновку щодо результатів медичного огляду № 86 від 05.03.2016р., згідно якого ОСОБА_8 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.54);
-даними лікарського свідоцтва про смерть № 54 від 05.03.2016р., з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_10 є напад з застосуванням фізичної сили з метою вбивства чи нанесення ушкодження (а.к.п.108);
-даними висновку експерта № 54 від 04.04.2016р., який містить опис виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, і яким встановлено, що смерть ОСОБА_10 наступила біля 12 год. до проведення експертизи. У трупа виявлено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння. Черепно-мозкова травма відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння і є у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (а.к.п.109-111);
-даними висновку експерта № 834-835/2016 від 25.03.2016р., у якому описані виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження (а.к.п.115);
-даними висновку експерта №61/2016 від 04.04.2016р., з якого вбачається, що наскрізне забійне ушкодження, яке знаходиться на клапті шкіри з правої скронево-тім`яної ділянки голови трупа ОСОБА_10 , утворилося від дії тупого твердого предмета, можливо з переважаючою травмуючою поверхнею, внаслідок чого відбувся розрив шкірного покриву голови (а.к.п.116-119) ;
-даними висновку експерта № 111 від 05.03.2016р., який містить опис тілесних ушкодження, виявлених у ОСОБА_8 , і згідно якого вони могли утворитися у період часу близько однієї доби до проходження експертизи, внаслідок ударних взаємодій даних ділянок кистей рук з тупим твердим предметом (предметами); також виявлено садно на задній поверхні грудної клітки справа, яке могло утворитися за декілька днів до проходження експертизи (а.к.п.121);
-даними висновків експерта №300/2016-ім від 09.03.2016р., №342/2016-ім від 17.03.2016р., №343/2016-ім від 17.03.2016р., №347/2016-ім від 30.03.2016р., з яких вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи А з супутнім антигеном Н, з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічної системи АВ0; кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з супутнім антигеном Н, з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічної системи АВ0; в слідах зі змивом з правої та лівої руки ОСОБА_10 виявлена кров людини (а.к.п.112-113, 125-126, 130-131, 135-138);
-даними висновку експерта №345/2016-ім від 25.03.2016р., згідно якого у слідах на марлевих відрізках зі змивами, фрагменті тканини обшивки дивану, вилучених з місця події, виявлено кров людини і антиген А, що може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_10 ;
-даними висновку експерта №344/2016-ім від 08.04.2016р., з якого вбачається, що на речах, вилучених при огляді місця події виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічної системи АВ0, у тому числі і від ОСОБА_10 (а.к.п.161-171);
-даними висновку експерта №93/2016ц від 07.04.2016р., згідно якого виявлена кров у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_8 походить від особи, кров якої відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0, у тому числі від трупа ОСОБА_10 . Можливість походження даної крові від підозрюваного ОСОБА_8 виключається (а.к.п.175-177);
-даними висновку експерта №92/2016ц від 06.04.2016р., з якого вбачається, що виявлена кров у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук трупа ОСОБА_10 походить від особи, кров якої відноситься до групи А, у тому числі від трупа ОСОБА_10 . Походження даної крові від підозрюваного ОСОБА_8 виключається (а.к.п.181-183);
-даними висновку експерта №4/633 від 13.04.2016р., згідно якого слід стопи босої (лівої) ноги, вилучений під час огляду місця події від 05.03.2016р. залишений ОСОБА_8 (а.к.п.190-200);
-даними висновку судово-психіатричного експерта №46 від 13.04.2016р., з якого вбачається, що у період інкримінованих ОСОБА_8 дій він хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.к.п.210-212).
На переконання колегії суддів вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, повністю доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та спростовують апеляційні доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ураховуючи вищенаведене та конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, виходячи із наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 24 КК України непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
З урахуванням роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003р. «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», при вирішенні питання наявності в обвинуваченого умислу на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, колегією суддів було враховано кількість ударів, а також кількість, характер, локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, поведінку обвинуваченого після вчиненого, зокрема те, що ОСОБА_8 , побачивши у батька кров на обличчі, не вжив заходів для забезпечення потерпілого медичною допомогою, а згідно показань ОСОБА_8 , він помив батька і поклав спати, те, що потерпілий був людиною літнього віку.
Окрім цього, колегією суддів враховано стосунки та поведінку обвинуваченого та потерпілого, які передували злочину. Згідно показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_8 зловживав спиртними напоями, між ним та батьком склалися неприязні стосунки. Зазначили, що раніше були випадки побиття ОСОБА_8 свого батька, що не заперечив обвинувачений, а також підтвердив свідок ОСОБА_17 у своїх поясненнях, наданих у суді першої інстанції.
Ураховуючи усе вищенаведене у сукупності, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 , заподіюючи потерпілому тілесні ушкодження у спосіб та за обставин, встановлених судом, свідомо допускав, що своїми діями може заподіяти тяжке тілесне ушкодження, тобто заподіював їх навмисно та розумів можливі негативні наслідки своїх дій.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та вважає вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування не вбачається.

З урахуванням наведеного, клопотання обвинуваченого про перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України та застосування до нього п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016р.» до задоволення не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК Україниу редакції Закону від 26.11.2015р. слід зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з 05.03.2016р. по час звільнення обвинуваченого з під варти, тобто по 20.09.2017р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.10.2016р. щодо ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК Україниу редакції Закону від 26.11.2015р. зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з 05.03.2016р. по 20.09.2017р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4