Справа № 192/2171/18
Провадження № 1-в/201/384/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді восьми років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , у якому останній просив замінити йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, враховуючи, що за час відбування покарання він здобув дві професії, працював у гуртку прикладного мистецтва, заохочувався подяками від адміністрації виправної колонії, не порушував встановлених правил внутрішнього розпорядку та підкорявся законним вимогам адміністрації установи виправної колонії.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити і застосувати до нього положення ст. 82 КК України.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія 21» у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, у якій просив розглянути клопотання за його відсутності і відмовити у його задоволенні.

Представник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, що, відповідно до ст. 539 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання за його відсутності.

Вислухавши думку засудженого, а також вивчивши матеріали клопотання і долучені до нього документи, суд приходить до таких правових висновків.

Статтею 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст. 82 КК України, є не відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Як встановлено у судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 відбув 2/3 частини строку призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, згідно довідки про заохочення та стягнення, має два заохочення у вигляді подяки, однак і два стягнення у вигляді догани, які полягали у вилучення леза з одноразового станку і відмови виходити з камери для етапування, характеризується посередньо, не працевлаштований за власним бажанням, не допускав порушень режиму утримання, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, під контролем адміністрації, має охайний зовнішній вигляд, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, брав участь у програмі диференційованого виховного впливу в той же час, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

20 серпня 2018 року комісією ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» було відмовлено засудженому ОСОБА_3 у застосуванні ст. 82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що встановлені обставини не вказують на позитивні зміни в особистості засудженого за весь період відбування покарання, а отже, на даний час засуджений ОСОБА_3 не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст. 82 КК України є передчасним.

При цьому, суд також зазначає, що навчання засудженого та приймання ним участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу не може свідчити про виправлення засудженого з урахуванням його поведінки, додержання вимог режиму, який ним порушувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1