Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 546/502/17
Провадження № 1-кп/542/38/19
В И Р О К
іменем України

14 травня 2019 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000163 від 11.05.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олексіївка Олексіївського району Цілиноградської області республіки Казахстан, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації у АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК Укрїани,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2017 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки металевих виробів, що знаходяться на місцях поховання, прийшов на кладовище, яке відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 року є місцем поховання, призначеним для організації поховання померлих, що розташоване на окраїні с.Шкурупіївка Решетилівського району Полтавської області.

Знаходячись на території кладовища, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою наруги над іншим місцем поховання та з метою заволодіння предметами, що знаходяться в іншому місці поховання, ОСОБА_3 підійшов до місць поховань ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, посягаючи на громадську моральність, а також честь і гідність померлих, нехтуючи людськими цінностями та загальноприйнятими моральними принципами, традиціями та релігійними положеннями щодо поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійних, застосовуючи фізичну силу, шляхом висмикування демонтував та здійснив крадіжку металевих листів розміром 17x200 см кожен в кількості 4 шт. з огорожі місця поховання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а в подальшому з корисливою метою заволодів ними, після чого заховав їх у кущі бузку покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим за власним розсудом, перенісши їх за місцем свого проживання у с. Шкурупіївка Решетилівського району Полтавської області.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України визнав повністю та суду показав, що він в травні 2017 року, прийшовши на цвинтар в с.Шкурупіївка, де поховані його батьки, побачив металеві листи в огорожі місця поховання невідомих йому осіб, які витягнув, з метою заволодіти ними. Таких листа було 4 штуки, їх він переніс до себе додому.

В скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначивши, що при призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. Претензій матеріального характеру не має.
Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом зясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом розяснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст.297 КК України, як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться в іншому місці поховання, вчинене з корисливих мотивів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінального вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений скоїв злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обвинувачений раніше не судимий в силу ст.89 КК України, офіційно не працевлаштований, одружений, на обліку у лікарів психіатра та фтизіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 18.05.2017 року; за місцем проживання характеризується негативно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч.3 ст.297 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, а також те, що злочинні дії не заподіяли тяжких наслідків, відсутність претензій матеріального та морального характеру зі сторони потерпілої, наявність пом`якшуючої обставини, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст. ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом випробувального строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: чотири листи оцинкованого металу розміром 17х200 см та товщиною 1 мм кожен, що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Решетилівського ВП ГУНП в Полтавській області повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя (підпис)
Відповідає оригіналу
Суддя Новосанжарського районного
суду Полтавської області ОСОБА_1