Дата документу 15.01.2019 Справа № 310/7682/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/7682/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/276/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянська Запорізької області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області,

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 593,22 гривень.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник просять вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України - у виді штрафу.

В обґрунтування своїх доводів зазначають, що висновки суду першої інстанції зроблені без дотримання вимог ст.94 КПК України, відповідно до яких оцінка доказів проводиться не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а і в їх сукупності, з урахуванням достатності та взаємозв`язку. За відсутності обставин, що обтяжують покарання, були всі підстави застосувати ст.69 КК України при призначенні покарання.

Згідно з вироком суду, 25 вересня 2017 року приблизно о 14-00 годині ОСОБА_6 , знаходячись навпроти супермаркету «АТБ-Маркет» по пр.Східному в м.Бердянську Запорізької області, знайшов полімерну ємність, в якій знаходились 15 патронів. Визначивши за зовнішнім виглядом та характеристиками, що вказані патрони є боєприпасами та не маючи передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 , діючи умисно, шляхом привласнення знайденого, придбав вказані 15 патронів, після чого поклав їх до рюкзака та став незаконно носити при собі та зберігати.

27 вересня 2017 року о 14 годині 10 хвилин на блокпосту навпроти АЗС «АГРО» по вул.Підгірній, 1-А, в с.Нововасилівка м.Бердянськ Запорізької області, працівниками Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області у ОСОБА_6 виявлено та вилучено, згідно з висновком експерта №2-582 від 29 вересня 2017 року, 15 патронів калібру 9x18мм до пістолета Макарова (ПМ), які є боєприпасами, придатними для здійснення пострілу, виготовлені промисловим способом, які ОСОБА_6 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню чсастково, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання»,призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, задовільно характеризується. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено.

З врахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, та про можливість звільнення обвинуваченого від вказаного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Разом з цим, колегія суддів частково погоджується і з доводами сторони захисту та вважає, що суд першої інстанції, визначаючи строк покарання, не в повній мірі врахував фактичні обставини кримінального правопорушення та відсутність негативних наслідків від дій обвинуваченого, а також відомості про особу обвинуваченого, який відноситься до осіб, найбільш соціально уражених.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, призначивши останньому покарання на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.263 КК України.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України і призначення обвинуваченому більш м`якого покарання ніж передбачено законом, а саме- у виді штрафу, як про це просить сторона захисту, колегія суддів не вбачає, в т.ч. і з огляду на те, що обвинувачений ніде не працює та постійного джерела доходів не має.

Крім того, не вбачається обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.263 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_6 призначене покарання за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4