ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/2/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/50/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000405 від 9 жовтня 2017 року, за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 та прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2018 року,-

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Тазовськ Тюменської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який не працює, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати ОСОБА_7 з моменту його затримання, тобто з 10 жовтня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_10 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди.

Скасовано арешт автомобіля «КІА Меgаntis»,р.н. НОМЕР_1 та повернуто автомобіль ОСОБА_7 ..

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 попередню - тримання під вартою.

Вироком суду також вирішено питання щодо судових витрат.

Згідно вироку, 09 жовтня 2017 року, о 02 год. 20 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Горішній Кінець в с.Порохова Бучацького району Тернопільської області, в напрямку с.Стінка Бучацького району.

Під час керування автомобілем водій ОСОБА_7 внаслідок вживання алкогольних напоїв не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги пункту 2.3.б,д Правил дорожнього руху України.

Проїжджаючи вказану ділянку дороги біля господарства ОСОБА_12 , на якій дозволена для руху транспортних засобів швидкість обмежена до 60 км/год., водій ОСОБА_7 , в порушення вимог пунктів 12.2.,12.4. Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості зі швидкістю щонайменше 80 км/год., яка була такою, що водій не мав змоги зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги,та перевищувала дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах.

Маючи об`єктивну спроможність виявити групу пішоходів, які стояли на проїзній частині дороги, біля господарства ОСОБА_12 , водій ОСОБА_7 , в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а продовжив рух та передньою правою частиною автомобіля наїхав на пішохода ОСОБА_13 , який стояв на лівому краю проїзної частини дороги.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, що проявилася переломами кісток склепіння і основи черепа, забоєм речовини головного мозку та крововиливами під оболонки головного мозку,перелому шийного відділу хребта, перелому правої плечової кістки, перелому правої сідничної кістки, крововиливів по передній поверхні шийного відділу хребта, в діафрагму, в заднє середостіння, в брижу тонкого кишечника,численних саден та синців на руках і ногах, численних саден на задній поверхні тулуба,від яких настала смерть потерпілого.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_13 .

В апеляційних скаргах:

- захисники обвинуваченого просять просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, посилаючись на порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Свої доводи мотивують тим, що стороною обвинувачення не долучено до матеріалів справи оригінал висновку експерта, що підтверджує відсутність у крові обвинуваченого слідів метилового, етилового спиртів та їх ізомерів, а встановлення судом такої обтяжуючої обставини як перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння не підтверджена дослідженими в ході судового засідання доказами.

Зазначають, що всупереч вимогам КПК України суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про допит експертів, а також призначення додаткової судової авто технічної експертизи для встановлення обставин ДТП, зокрема швидкості руху транспортного засобу, тому просять під час апеляційного розгляду справи дослідити наявні у справі висновки експертів.

Відмовляючи у задоволенні клопотань адвокатів судом було порушено його право на захист, зокрема проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 дозволило б перевірити та уточнити його показання.

Вважають, що суд необґрунтовано посилається на показання потерпілого ОСОБА_10 , так як він не був очевидцем подій, як і більшість свідків по справі, які суд взяв до уваги.

Вказують, що записи судового засідання від 18.01.2018 року, 22.01.2018 року та 26.01.2018 року неповні, погано прослуховуються.

Крім того обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, обвинуваченому не було роз`яснено його суть, а суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення і протягом усього судового провадження упереджено ставився до сторони захисту.

При цьому призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що щиро розкаявся у вчиненому і неодноразово намагався відшкодувати завдані збитки, але потерпілий категорично відмовився одержувати від нього будь-яку компенсацію.

- потерпілий просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 змінити і призначити ОСОБА_7 міру покарання за скоєний злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України у виді 8 років позбавлення волі, а також змінити його в частині вирішення цивільного позову та стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_10 1000000 (один мільйон) гривень моральної шкоди.

Мотивує тим, що обвинуваченому повинно бути призначено максимально можливе покарання, а його моральні страждання є значно більшими, тому призначена судом сума у 300000 грн. на відшкодування моральної шкоди є недостатньою.

- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 міру покарання за скоєний злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Свої доводи мотивує тим, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки обвинувачений залишив місце події, а його покази не доводять його щире каяття.

У запереченні на апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 представник потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисників у повному обсязі.

Вважає, що вирок першої інстанції є законним та обґрунтованим, а намагання сторони захисту направити справу на новий судовий розгляд є спробою затягнути процес.

Вказує, що вина обвинуваченого доводиться наявним у матеріалах справи доказами та показаннями свідків, а усі доводи викладені в апеляційній скарзі є надуманими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників та обвинуваченого, які просять задовольнити їх апеляційну скаргу, прокурора, що просять задовольнити його апеляцію, з мотивів викладених у ній, а вирок суду змінити в частині призначеного покарання, потерпілого та його представника, які вважають вирок суду законним і обґрунтованим, просять змінити його в частині задоволення цивільного позову, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були повністю дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, достатній аналіз яким суд дав у вироку та які узгоджуються між собою, і є обґрунтованим, а доводи апелянтів, викладених ними у скаргах, є безпідставними з таких міркувань.

Так, не оспорюючи факту вчинення ОСОБА_7 ДТП, внаслідок якого загинув ОСОБА_13 , захисники обвинуваченого вважають, що судом не в повній мірі було досліджено усі обставини даної пригоди, оскільки не було встановлено точної швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , що вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції при постановленні вироку.

Такі доводи захисників колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з висновку експерта судової автотехнічної експертизи №5-632/17 від 17.11.2017 року, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля KIA-Magentis повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2,12.3,12.4 ПДР України. (т. 3 а.п.41-59).

Відповідно до п.12.2 Правл дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Пунктом 12.3 цих Правил встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Крім того, згідно з п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. (станом на жовтень 2017 року).

Зі змісту вказаного вище висновку вбачається, що дії водія автомобіля KIA-Magentis не відповідали цим вимогам ПДР України, внаслідок чого відбулася дана пригода.

Доводи захисників обвинуваченого про те, що судом було допущено порушення, оскільки не встановлено точної швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованими, так як виходячи зі змісту висновку автотехнічної експертизи, у випадку руху автомобіля як з дозволено швидкістю, так і зі швидкістю 80 км/год., водій мав технічну можливість, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що водій ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 12.2., 12.4 ПДР України, керував автомобілем у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості зі швидкістю щонайменше 80 км/год., тобто зі швидкість, яка перевищує дозволену, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання сторони захисту на те, що судом було незаконно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення додаткової автотехнічної експертизи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підстави для призначення такої експертизи, передбачені ст.332 КПК України, відсутні, а сумнівів в його правильності немає.

Також, сторона захисту вказує на порушення місцевим судом п.п.2, 7 ч.2 ст.412 КПК України, що в силу вимог ст.415 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку суду з призначенням нового судового розгляду.

При перевірці викладених доводів, колегією суддів не встановлено зазначених порушень, виходячи з наступного.

Так, твердження про те, що судові засідання, які мали місце 13.07.2018 року та 11.09.2018 року були здійснені незаконним складом суду, оскільки проводилися головуючим суддею ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_14 під час перебування у відпустці, колегія суддів вважає надуманими, так як перебування судді у відпустці не припиняє його повноважень професійного судді та не перешкоджає відправленню правосуддя.

Автоматизовний розподіл даного кримінального провадження, був проведений 02.01.2018 року у відповідності до вимог ст.35 КПК України, що вбачається з Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями (т.1 а.п.15).

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність звукозапису судових засідань у матеріалах провадження, які мали місце 18.01.2018 року; 22.01.2018 року та 26.01.2016 року, то колегією суддів встановлено, що звукозапис зазначених судових засідань судом першої інстанції проводився відповідно до вимог ст.27 КПК України, однак якість цих записів не чітка та лише місцями відсутня внаслідок її якості.

Разом з тим, встановлено, що під час зазначених судових засідань не проводилися такі процесуальні дії, відсутність при відтворенні яких могла б перешкодити перевірці правильності встановлених судом фактичних обставин справи.

Неточності або порушення при застосуванні технічних засобів фіксування кримінального провадження, виявлені судом апеляційної інстанції, не є підставою для скасування судового рішення за умови фактичної наявності вказаних об`єктів.

Окрім цього, сторона захисту вказує на ряд допущених судом першої інстанції порушень, що на їх думку перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, зокрема поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що в обвинувальному акті зазначено номер кримінального провадження 000405 замість № 0000405; ім`я потерпілого у кримінальному провадженні батька загиблого ОСОБА_13 зазначено замість ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , а також у вироку невірно встановлено модель транспортного засобу, а саме вказано ОСОБА_15 замість ОСОБА_16 .

Такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не впливають на правильність встановлених фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Будь-яких порушень вимог КПК України, у тому числі викладених стороною захисту у апеляційній скарзі, які б стали підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиN 4 від 31.03.95 з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов в частині відшкодування останньому завданої моральної шкоди, виниклою загибеллю його сина ОСОБА_13 , який був єдиною дитиною у сім`ї, суд вірно, у відповідності до вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України врахував ступінь душевних та психічних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення та його наслідків, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відшкодування спричиненої моральної шкоди потерпілому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також враховуючи глибину страждань потерпілого, ступінь та форму вини обвинуваченого, його майновий стан та інших обставин справи, вірно визначив її у розмірі 300000 грн..

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, а отже і підстав до задоволення в цій частині апеляційної скарги.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому ним кримінальному правопорушенню та особі обвинуваченого, необхідна для його виправлення та попередження нових правопорушень, що у вироку судом достатньо мотивовано.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, його позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність судимостей, а тому призначене обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі є законним і справедливим та необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав до пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, як про це просять в апеляції захисники обвинуваченого, а також відсутні підстави до посилення покарання, як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор та потерпілий.

Враховуючи викладені вище обставини, в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, у зв`язку з чим його слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 та прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури без задоволення.

Разом з тим, як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд зазначив обставину, що обтяжує покарання, а саме перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що дану обставину слід з вироку виключити, оскільки вона не підтверджена жодним належним та допустимим доказом у справі, безпосередьо дослідженим судом під час розгляду даного кримінального провадження, що в свою чергу не впливає на правильність визначення судом розміру міри покарання.

Так, згідно висновку експерта №1500 від 13 жовтня 2107 року (а.п.88-89), при газохроматографічному дослідженні взірців крові ОСОБА_7 , метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

При цьому, суд у вироку вдається до припущень з приводу можливого виявлення спиртів у крові обвинуваченого, за умови, що забір крові відбувся б раніше, аніж через 32 год. 40 хв., що у вироку є не допустимим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 та прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури на вирок Бучацького районного суду від 14 вересня 2018 року залишити без задоволення.

Вирок Бучацького районного суду від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України без змін.

Виключити з мотивувальної частини вироку Бучацького районного суду від 14 вересня 2018 року посилання, як на обтяжуючу покарання обставину ОСОБА_7 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи