КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: №11-кп/824/1111/2019 Головуючий суддя в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 121 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002573 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні двох малолітніх синів, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави суму витрат на проведення експертизи в розмірі 1 731,80 грн..
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_6 17.09.2017 pоку, близько 01 год 00 хв. (точний час не встановлено), реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи на полі, що розташоване в смт. Гостомель Київської області, неподалік від склозаводу, по вул. Свято-Покровській, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістав ніж та наніс ОСОБА_10 один удар в область живота та два удари в область шиї, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та пошкодження у вигляді колото-різаних ран в ділянці шиї і лівої китиці, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я на термін більше 6-ти, але менш 21-го дня.
Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати оскаржуваний вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, невідповідністю висновків суду викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначив на те, що суд кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ст. 124 КК України та виклавши обставини вчинення вказаного злочину, які вважав встановленими під час розгляду справи, зазначив, що ОСОБА_6 захищався від суспільно-небезпечного посягання потерпілого та свідка «оскільки під час бійки на нього здійснювала напад група осіб з двох молодих, фізично здорових чоловіків», та обґрунтовуючи кваліфікацію дій обвинуваченого вказав, що ОСОБА_6 знаходився в стані необхідної оборони, разом з цим, суд не вказав у фабулі від яких саме дій потерпілого та свідка ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_6 , який особисто тримав в руці предмет схожий на ніж та розмахував ним перед потерпілим і свідком, захищався і в чому конкретно виявилося реальне посягання зі сторони потерпілого та свідка, окрім того, що вони обходили ОСОБА_6 ззаду, оскільки останній тримав в руці предмет схожий на ніж, та кидались в нього землею.
Також суд, встановивши факт суспільно-небезпечного посягання на ОСОБА_6 з боку потерпілого, не дав належної оцінки показам свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показам потерпілого ОСОБА_13 , висновку експерта від 12.12.17 № 185/Е, згідно якого у потерпілого мали місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини та у вигляді колото-різаних ран в ділянці шиї і лівої китиці.
Також кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 124 КК України, суд першої інстанції зазначив, що під час бійки на обвинуваченого здійснювала напад група осіб з двох молодих, фізично здорових чоловіків (потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_11 ) і такий напад загрожував його здоров`ю. В той же час, суд зазначає, що обвинувачений перевищив межі необхідної оборони, оскільки ним було нанесено тілесні ушкодження потерпілому в той час, коли напад на нього вже відбувався не групою осіб.
Крім того, висновки суду, викладені у вироку стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_6 знаходився в стані необхідної оборони, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, з призначення нового розгляду в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 та у його інтересах захисника, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду, з таких підстав.

За змістом положень ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Згідно зі статтею 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності та обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З огляду на зміст вироку місцевим судом ці вимоги закону дотримані не були.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
В ході судового розгляду суд першої інстанції, дійшов висновку, про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.1 ст. 124 КК України, а саме заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, а в резолютивній частині оскаржуваного вироку визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначив покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Положеннями ч.1 ст. 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
За результатами розгляду вказаного кримінального провадження судом ухвалено вирок, згідно з яким, пославшись в мотивувальній частині вироку на те, в чому ОСОБА_6 обвинувачувався органом досудового розслідування, в подальшому дійшов висновку про перекваліфікацію дій останнього на ст. 124 КК України. Проте, всупереч вимогам ст. 374 КК України не зазначив фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, які на думку суду були встановлені під час розгляду справи.
Окрім того, зазначивши в мотивувальній частині вироку про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 124 КК України, в резолютивній частині вироку суд визнав винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначив йому покарання, яке не передбачене санкцією вказаної частини статті 121 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Суд першої інстанції ухваливши обвинувальний вирок порушив вимоги ст. 374 КПК України щодо змісту вироку та складових його частин, які мають бути взаємоузгодженими, послідовними та логічними, мати вступну, мотивувальну та резолютивну частини.

У змісті вироку, відсутнє формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, колегія суддів вважає, що під час розгляду кримінального провадження місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що є підставою для скасування такого рішення з направленням кримінального провадження на новий розгляд.
У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції та призначенням нового розгляду, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2018 року підлягає скасуванню, як незаконний та необґрунтований, апеляційна скарга прокурора до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 грудня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.121 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _____________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4