УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 220 170 000 000 004 04 за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 з погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 220 170 000 000 004 04 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів заволодів шляхом обману державним майном в особливо великих розмірах.

ОСОБА_5 виготовив на нотаріальному бланку серії ВММ №126671 договір купівлі-продажу від 13.07.2005 нежитлової будівлі загальною площею 1547 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши у ньому неправдиві відомості.

Згідно з умовами вказаного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ФДМУ, в особі голови фонду ОСОБА_7 , продав ОСОБА_5 об`єкт нерухомості нежитлову восьмиповерхову будівлю, загальною площею 1547 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , оціночною вартістю 1 253 000 грн.

Діючи на підставі довіреності та на виконання злочинних вказівок ОСОБА_5 , ОСОБА_8 21.11.2018 звернувся до державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» ОСОБА_9 із заявою № 31310042 про проведення реєстрації права власності на зазначений вище об`єкт нерухомості за ОСОБА_5 .

Того ж дня право власності на згаданий об`єкт нерухомості зареєстровано за вказаною вище особою на підставі договору купівлі-продажу, який містить неправдиві відомості.

З огляду на те, що вказаний об`єкт нерухомого майна є предметом кримінально протиправних дій постановою слідчого від 23.11.2018 його визнано речовим доказом, тому слідчий просив накласти на нього арешт.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Матеріалами клопотання доведено, що об`єкт нерухомості, на який ініційоване накладення арешту, незаконно вибув з державної власності, що обґрунтовує потреби досудового розслідування у застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження з метою недопущення його подальшого відчуження та використання.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання слідчого 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 задовольнити. Накласти у кримінальному провадженні № 220 170 000 000 004 04 ч. 4 ст. 190 КК України арешт на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 000 нежитлову восьмиповерхову будівлю, загальною площею 1547 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_5 , заборонивши користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1