УХВАЛА

01 березня 2019 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Рівненського міського суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000586 від 10.12.2018 року.
Клопотання обгрунтовано тим, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000586 від 10.12.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
09.12.2018 року під час проведення огляду місця події оглянуто і вилучено автопоїзд складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 та поміщено на штраф майданчик РФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси», що знаходиться за адресою: вул. Мирогощанська,62, м. Дубно, Рівненська область.

10.12.2018 року автопоїзд складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 визнано та прилучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.
11.12.2018 року ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказаний транспортний засіб.
Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що у даному кримінальному провадженні по зазначеному вище транспортному засобу необхідно призначити судові інженерно-транспортні експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічного дослідження, тому повернення його власнику може бути перешкодою для проведення експертизи.
На сьогоднішній день у даному кримінальному провадженні вже проведена експертиза, обє`ктом дослідження якої є саме автопоїзд у складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .
Також в ухвалі зазначено, що арешт накладено з метою забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, однак з цивільним позовом у вказаному провадженні ніхто не звертався.
За наведених обставин, враховуючи, що автопоїзд у складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом вчинення кримінального правопорушення і арешт на нього накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.12.2018 року обґрунтовано, але потреба у застосуванні зазначеного на теперішній час відпала. Скасування арешту та повернення автопоїзду особі, в якої його було вилучено, не зашкодить кримінальному провадженню.
Заявник клопотання ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак в подав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності та просив задоволити з підстав викладених у ньому.
Слідчий СУ ГУНП в Рівненській області в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вирішення питання покладає на розсуд суду.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000586 від 10.12.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
09.12.2018 року під час проведення огляду місця події оглянуто і вилучено автопоїзд складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 та поміщено на штраф майданчик РФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси», що знаходиться за адресою: вул. Мирогощанська,62, м. Дубно, Рівненська область.

10.12.2018 року автопоїзд складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 визнано та прилучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.
11.12.2018 року ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказаний транспортний засіб з метою забезпечення проведення необхідних експертиз, а також забезпечення накладено з метою забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Однак, як вбачається з заяви старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , в провадженні якого знаходиться вказана справа, на сьогоднішній день у даному кримінальному провадженні вже проведена експертиза, обє`ктом дослідження якої є саме автопоїзд у складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 . З з цивільним позовом у вказаному провадженні ніхто не звертався.
Ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи, що автопоїзд у складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом вчинення кримінального правопорушення і арешт на нього накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.12.2018 року обґрунтовано, але потреба у застосуванні зазначеного на теперішній час відпала. Скасування арешту та повернення автопоїзду особі, в якої його було вилучено, не зашкодить кримінальному провадженню.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.
Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Як встановлено в судовому засіданні, необхідність у накладенні арешту, накладеного ухвалою слідчого судді № 569/23332/18 11 грудня 2018 року на автопоїзд у складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 на даний час відпала.
На підставі вищевикладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 100, 170, 171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

Клопотання - задоволити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 № 569/23332/18 11 грудня 2018 року на автопоїзд у складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .
Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 безоплатно повернути ОСОБА_3 автопоїзд складі тягача DAF, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з напівпричепом Schmitz, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 із території спеціального майданчика РФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси», що знаходиться за адресою: вул. Мирогощанська,62, м. Дубно, Рівненська область.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1