УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2018 року за №0012850,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовано тим, що 08.11.2018 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_4 розпивав спиртні напої в приміщенні кафе «Діброва», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 50, під час чого у нього виник умисел на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та на вулицю відійшла ОСОБА_10 , яка залишила на прилавку свою сумку, ОСОБА_4 наблизившись до прилавка та своєю рукою, викрав вищевказану сумку. Після цього вийшов з кафе «Діброва» та помітив ОСОБА_10 , підійшов до неї та вирвав з рук потерпілої мобільний телефон «Айфон 6s», срібного кольору вартістю 10000,00 грн., який знаходився в силіконовому чохлі рожевого кольору та в якому знаходилась СІМ-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 . На вимогу потерпілої повернути її особисте майно ОСОБА_4 наніс потерпілій в область обличчя декілька ударів та таким чином застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для її життя чи здоров`я.
В подальшому ОСОБА_4 із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 10000,00 грн.
Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Крім того, 08.11.2018 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_4 розпиваючи спиртні напої в приміщенні кафе «Діброва», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 50, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з явною неповагою для суспільства почав виражатися на адресу працівників та інших відвідувачів кафе нецензурною лайкою, після чого виявляючи винятковий цинізм почав розбивати майно у даному кафе та на зауваження працівників та відвідувачів не реагував.
Тим самим, ОСОБА_4 порушив нормальний графік роботи кафе «Діброва» та своїми діями вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.
09.11.2018 року о 14.20 год. згідно ст. 208 КПК України по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР №0012850 від 09.11.2018 року був затриманий ОСОБА_4 .
10.11.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України.
Орган досудового розслідування вважає, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів викладених у клопотанні.
Захисники підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Як на підставу для відмови у задоволенні клопотання захисники посилались на те, що підозра від 09.11.2018 року є необґрунтованою. Як вбачається з матеріалів клопотання, повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 296 КК України було складено 09.11.2018 року, тоді як згідно з витягу з ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_4 злочину за ч. 1 ст. 296 КК України були внесені 10.11.2018 року, тобто після складання повідомлення про підозру.
На думку захисників, орган досудового розслідування при повідомленні ОСОБА_4 про підозру за вищевказаними статтями діяв упереджено.
Також зазначили, що у матеріалах клопотання міститься заява потерпілої ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР по її заяві від 08.11.2018 року. Однак, зазначену заяву орган досудового розслідування не врахував та продовжує проводити досудове розслідування.
Прокурором не доведено, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Також, зазначили, що ОСОБА_4 особисто з`явився до СВ Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, а тому посилання органу досудового розслідування на те, що він може переховуватись від органу досудового розслідування або суду є необґрунтованим.
З урахуванням викладеного просили відмовити у задоволенні клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він разом з потерпілою ОСОБА_10 проживають за однією адресою та перебувають у близьких стосунках.
Конфлікт, що виник 08.11.2018 року о 22.00 год. у кафе «Діброва» є непорозумінням, а не злочином, оскільки це була сварка між ним та ОСОБА_10 , як дружини та чоловіка, що проживають без реєстрації шлюбу.
Також зазначив, що ОСОБА_10 подала заяву до СВ Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві про відмову від своєї заяви щодо обвинувачення ОСОБА_4 , однак до уваги вона органом досудового розслідування прийнята не була.
Просив відмовити у задоволенні клопотання.
В судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона перебуває з ОСОБА_4 у близьких стосунках та вони проживають разом за однією адресою.
Конфлікт, що виник у кафе «Діброва» 08.11.2108 року о 22.00 год. є їх особистими відносинами та не повинен розцінюватись як злочин. При виїзді поліції на місце конфлікту, слідчий невірно зрозумів її покази, а вона, перебуваючи у збудженому емоційному стані невірно виклала обставини, у зв`язку із чим на наступний день 09.11.2018 року нею подана заява до слідчого відділу про відмову від обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні відносно нею злочину.
Заслухавши прокурора, пояснення підозрюваного, його захисників, потерпілої, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві 09.11.2018 року було внесено в ЄРДР кримінальне провадження за №0012850 про вчинення ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
З фабули витягу з ЄРДР вбачається, що 08.11.2018 року приблизно о 22.10 год. за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 50 ОСОБА_4 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я відкрито заволодів мобільним телефоном «Айфон 6s» вартістю 20000,00 грн. та грошовими коштами в сумі 500,00 грн., які належать ОСОБА_10 .
Також, 10.11.2018 року було внесено до ЄРДР інформацію про вчинення ОСОБА_4 злочину за ч. 1 ст. 296 КК України та зазначено, що 08.11.2018 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні кафе «Діброва», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 50, з явною неповагою до суспільства вчинив хуліганські дії, які виразились в грубому порушенні громадського порядку, а саме висловлювався у бік оточуючих грубою лайкою, своїми діями перешкоджав діяльності кафе.
З матеріалів клопотання вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 про вчинення ним злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 296 КК України було складно 09.11.2018 року, тоді як злочин за ч. 1 ст. 296 КК України був внесений до ЄРДР 10.11.2018 року, тобто після складання повідомлення про підозру.
На даній стадії процесу слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненими кримінальними правопорушенням не підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність встановлених слідчим суддею обставин та матеріали клопотання не дають підстав вважати, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 296 КК України є обґрунтованою.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною 1 даної статті.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На той факт, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, прокурор посилався на те, що санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, тобто покарання, яке пов`язане з позбавленням волі на значний строк.
Однак, зазначені твердження не знайшли свого підтвердження при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки як встановлено, ОСОБА_4 09.11.2018 року особисто приїхав до слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві, чого і не спростував прокурор у судовому засіданні.
Тобто, слідчим суддею достовірно встановлено, що ОСОБА_4 не переховувався від органу досудового розслідування, а навпаки намагався співпрацювати з ним.
Також, посилання прокурора на той факт, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, у зв`язку із тим, що він є постійним клієнтом кафе "Діброва" та знає працівників вказаного закладу, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.
Встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у близьких стосунках з ОСОБА_10 та проживають за однією адресою. Злочин, що інкримінується ОСОБА_4 , а саме за ч. 2 ст. 186 КК України, спростовується поданою заявою ОСОБА_10 від 09.11.2018 року, в якій вона відмовилась від обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні відносно неї злочину, та як пояснила в судовому засіданні потерпіла, ситуація, яка виникла 08.11.2018 року приблизно о 22.00 год. в кафе «Діброва» була їх особистим сімейним конфліктом, а працівники органу досудового розслідування невірно прийняли до уваги її покази.
Також, злочини, що інкримінуються ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 296 КК України є приватним обвинуваченням.
Згідно частини 4 статті 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Поняття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення розкривається у статті 477 КПК України.
Так, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 186 (грабіж, крім грабежу, вчиненого організованою групою) та частиною першою статті 296 (хуліганство без обтяжуючих обставин).
З урахуванням того, що в матеріалах клопотання міститься заява ОСОБА_10 про відмову від обвинувачення, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування проігноровані вимоги ч. 4 ст. 26 КПК України та не вжиті заходи щодо закриття кримінального провадження.
Також, прокурор у судовому засіданні не зміг надати пояснення щодо підстав внесення в повідомлення про підозру від 09.11.2018 року обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України, що внесене в ЄРДР 10.11.2018 року.
Тобто, органом досудового розслідування у повідомлення про підозру від 09.11.2018 року було внесено відомості про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, що внесений в ЄРДР 10.11.2018 року після складення повідомлення про підозру.
Обґрунтованість підозри повинна бути встановлена тими фактами та інформацією, яка наявна у сторони обвинувачення в даний час та зібрана в ході досудового розслідування. При цьому вказана інформація та факти викладені у наданих матеріалах не можуть доводитись в розумінні положень КПК України в порядку встановлення винуватості або невинуватості особи щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу
Відтак, у кримінальному провадженні відсутні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Слідчий суддя приходить до висновку про недоведеності слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні.
Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність. Однак, слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є тяжким. Проте, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, з огляду на відсутність належного обґрунтування підозри та існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недоведеністю належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, або один із запобіжних заходів встановлених. 1 ст. 176 КПК України.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що на даний час статус ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, як підозрюваного, викликає обґрунтовані сумніви.
З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 26, 176, 177, 178, 183, 477 КПК, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2018 року за №0012850 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1