КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: № 11-кп/824/962/2019 Головуючий суддя в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.01.1993 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-05.04.1993 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 81, ст. 17, ч. 3 ст.81, ч. 3 ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі;

-14.08.1997 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ч. З ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі;

-07.02.2001 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ст. 94 КК України до 8 років позбавлення волі;

-05.08.2009 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі, 31.03.2017 року звільнений по відбуттю строку покарання,

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України, однак в апеляційній інстанції вирок стосовно нього не оскаржується.

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.
Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 завдану моральну шкоду на суму 5000 грн., а також в дохід держави витрати за проведення судво-медичної експертизи в розмірі 273 грн. 80 коп.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, 11.07.2017 року приблизно о 01.50 годині ОСОБА_7 , знаходячись в парку «Островський» за адресою: м. Київ, площа Солом`янська, 2, спільно з ОСОБА_6 , помітивши раніше незнайомого ОСОБА_9 , вступили між собою в злочинну змову з метою відкритого викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою. 11.07.2017 року приблизно о 01.55 годині наблизились до потерпілого ОСОБА_9 та почали розмовляти з останнім. Під час вказаної розмови потерпілий ОСОБА_9 , дістав з кишені свій мобільний телефон марки «NOKIA», та почав демонструвати на ньому відео кліпи, при цьомупередавши його до рук ОСОБА_7 ..
В свою чергу, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, приблизно о 02:00 годині, повторно, згідно відведеної йому ролі, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_9 , та скляною пляшкою наніс йому удар в район потилиці, в результаті якого потерпілий ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав на землю.
В цей час, ОСОБА_7 , утримуючи в своїх руках майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон марки «NOKIALUMIA 925», ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 1500 гривень, в середині якого знаходилася сім карта мобільного оператора «Лайселф» з номером НОМЕР_2 , вартістю 15 гривень, на рахунку якої було 40 гривень, згідно відведеної йому ролі, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та з метою подавлення його волі до опору спільно з ОСОБА_6 продовжив наносити останньому удари ногами по голові та

тулубу.
Продовжуючи свої злочинні дії. направлені на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 заволодів мобільним телефоном марки «NOKIALUMIA 925», ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 1500 гривень, всередині якого знаходилася сім карта мобільного оператора «Лайселф» з номером НОМЕР_2 , вартістю 15 гривень на рахунку якої було 40 гривень, який знаходився в чорному пластиковому чохлі, вартістю 100 гривень та належав потерпілому ОСОБА_9 .
Утримуючи вищевказане чуже майно, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1655 гривень.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 1774 від 11.07.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить оскаржуваний вирок в частині визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України скасувати, кримінальне провадження стосовно нього закрити на підставі ст. 284 КПК України за відсутності в його діях складу злочину.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбачених ч.2 ст.186 КК України не ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин даної справи, в основу обвинувального вироку судом покладені суперечливі докази, протокол огляду місця події, висновки експерта, що на думку обвинуваченого є недопустимими доказами.
Зазначає, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, оскільки грабежу за попередньою змовою не вчиняв, більш того потерпілий сам спровокував конфлікт з ОСОБА_7 , добровільно передав до його рук мобільний телефон, а потім затіяв бійку.
ОСОБА_6 жодних протиправних дій стосовно обвинуваченого не вчиняв, а тому не зрозуміло з яких підстав в пред`явленому обвинуваченні зазначено на те, що саме ОСОБА_6 наніс потерпілому удар ззаду в районі потилиці, скляною пляшкою.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, оскільки не вчиняв жодних протиправних дій стосовно потерпілого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, потерпілого, прокурора, які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 КК України.
Згідно показань наданими обвинуваченим в ході судового засідання суду першої інстанції ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнаві пояснив, що 11.07.2017 року з ОСОБА_7 залишилися у м. Києві та пішли до знайомого ОСОБА_7 переночувати. Перебуваючи в парку Островського, побачили незнайомого хлопця, яким у подальшому виявився ОСОБА_9 . У ОСОБА_7 з ОСОБА_9 зав`язалася розмова щодо музики, тому йому стало нецікаво і він пішов вперед, потім почув крики і побачив, що ОСОБА_9 і ОСОБА_7 б`ються, почав їх розбороняти. ОСОБА_9 почав кричати та кликати поліцію, а ОСОБА_7 почав тікати, а він залишився на місці. Потім його затримали працівники поліції.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, його вина у вчиненні цього злочину у повному обсязі доведена в ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та підтверджується:
-показаннями потерпілого ОСОБА_9 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції, згідно яких 11.07.2017 року близько 00:10 год. він, повертаючись додому проходив парк Островського та побачив двох незнайомих чоловіків, з якими зав`язалася розмова щодо музики. В ході спору, користуючись власним телефоном «NOKIA LUMIA 925» показував відео кліпи, потім передав ОСОБА_7 телефон. ОСОБА_6 зайшов за спину і він відчув удар твердим предметом по потилиці, скоріш за все скляною пляшкою, оскільки останні вживали пиво. Після удару він впав на підлогу та відчув удари по голові та обличчю, били його двоє. Захищаючись він кликав на допомогу, прикриваючи обома руками голову, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почали тікати. Піднявшись зрозумів, що телефон залишився у ОСОБА_7 . На пішохідній доріжці зустрів невідомого чоловіка, якому все розповів та попросив викликати поліцію. Приблизно через 5 хвилин прибули працівники поліції, з якими вони разом вирушили на пошуки цих осіб. Біля КНУБА було виявлено ОСОБА_6 , а пізніше було виявлено ОСОБА_7 , у якого було вилучено телефон «NOKIA LUMIA925», який належав йому.
Свідрок ОСОБА_11 , в суді першої інстанції надав показання, що 11.07.2017 року під час чергування, в складі патруля, разом з ОСОБА_12 , отримали виклик в парк Островського в м. Києві. Там перебував потерпілий ОСОБА_9 , який повідомив, що познайомився з двома чоловіками, які його побили та викрали мобільний телефон. ОСОБА_9 надав прикмети чоловіків. На території КНУБА був виявлений ОСОБА_6 , який поводив себе не агресивно, але на його футболці білого кольору були плями бурого кольору. ОСОБА_6 передали іншому наряду і почали розшукувати іншого чоловіка зі сторони КНУБА, в стороні вул. Освіти почав бігти ОСОБА_7 , який кинув належний йому рюкзак в нього. Після чого ОСОБА_7 був затриманий, при його затриманні виражався нецензурною лайкою. При спілкуванні було встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_12 надав аналогічні пояснення.

Також висновки суду ґрунтуються на достатніх і допустимих доказах, в тому числі даних: протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 від 11.07.2017 року; протоколом огляду місця події від 11.07.2017 року; протоколом огляду місця події від 11.07.2017 року, відповідно до якого огляд проводився за адресою: м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 31, де ОСОБА_6 надав добровільно для вилучення футболку білого кольору, в яку був одягнений, на якій із передньої сторони наявні плями речовини бурого кольору; протоколом огляду місця події від 11.07.2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.07.2017року з фототаблицею до протоколу впізнання від 11.07.2017року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу під №4, як такого що 11.07.2017 приблизно о 02.00 годині, перебуваючи в Солом`янському районі м. Києва, на Солом`янській площі в парку ім. Островського, після того як невстановлена особа заволоділа відкрито мобільним телефоном Нокіа, особа під №4 скляною пляшкою, утримуючи в руках нанесла один удар в потиличну область, після чого він впав на асфальтне покриття, а особа під №4 продовжила наносити удари. Особою під №4 є ОСОБА_6 .

-Постановою про визнання речовим доказом від 11.07.2017року, відповідно до якої футболка білого кольору, на якій містяться плями бурого кольору, вилученої у ОСОБА_6

-Висновком експерта № 307від 21.07.2017року з додатком, відповідно до якого, кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. На наданій на експертизу футболці, вилученій у ОСОБА_6 виявлена кров людини; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 11.07.2017року з фототаблицею, постановою про визнання речовим доказом від 11.07.2017року, відповідно до якої мобільний телефон марки «Нокіа Люміа 925», який повернутий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.07.2017року, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за участі потерпілого ОСОБА_9 , який розповів про обставини, які відбулися 11.07.2017 року; протоколом огляду предмету від 19.07.2017року; протоколом проведення слідчого експерименту від 28.07.2017року; висновком експерта №1774від 11.07.2017року, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_9 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, а також правдивість показань потерпілого ОСОБА_9 під час проведення слідчих дій перевірені судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про свою непричетність до вчинення грабежу, обґрунтовано визнані судом безпідставними.
Зокрема в оскаржуваному вироку, суд зазначив, що оцінюючі досліджені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд визнає належними та допустимими доказами свідчення потерпілого та наявні в справі письмові докази, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу ОСОБА_6 на грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Наведеним обставинам, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дав належну та об`єктивну оцінку, а висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що пред`явлене обвинувачення у вчиненні грабежу, ґрунтується на припущеннях, за відсутністю належних та допустимих доказів, неповному та необ`єктивному з`ясуванні судом обставин справи, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що спростовуються показаннями потерпілого, а також оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку.

Вчинення грабежу характеризується відкритим викраденням чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер

дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені

і оцінюються як викрадення.
Відкрите викрадення має місце тоді, коли винна особа вилучає майно в присутності його власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення злочину. При цьому й сам злочинець розуміє, що його дії є відкритими, помітними і розцінюються іншими саме як злочинні.
Змістом умислу особи, яка вчинює грабіж охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності, вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.
Фактичні обставини справи свідчать про те, що з об`єктивної та суб`єктивної сторони дії обвинуваченого ОСОБА_6 охоплювались усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності, відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в Прилуцькому наркологічному диспансері.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені, обставина, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Враховуючи, зухвалий характер та спосіб вчинення відкритого викрадення чужого майна, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_6 представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_6 засудженого за вчинення злочину, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з дня отримання копії даної ухвали.

Судді:

___________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4