пр. № 1-кп/759/1253/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000878 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Голіцино-2 Московської обл. Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.04.2018 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , інші учасники потерпіла ОСОБА_6 -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 25.08.2018 приблизно о 07 год. 50 хв., перебуваючи на платформі станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен», побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка тримала в правій руці мобільний телефон та в цей час у ОСОБА_3 винник злочинний умисел на відкрите повторне викрадення чужого майна, яке належить останній. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 приблизно о 07 год. 55 хв. цього ж дня, умисно з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_6 та вирвав своєю правою рукою із рук останньої її особисте майно, а саме: мобільний телефон марки «Meizu M3S» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Vodophone» та «LifeCell», завдавши потерпілій матеріальну шкоду в сумі 1950 грн. 00 коп. У подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, тримаючи при собі викрадене ним чуже майно, вибіг зі станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» та зник у невідомому напрямку.

11.12.2018 між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000878, та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою прокурор та обвинувачений за участю захисника дійшли згоди щодо: формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаюється, відшкодував завдану злочином шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 2016 р.н., також проживає з матір`ю ОСОБА_8 1961 р.н., яка хворіє на гіпертонічну хворобу. ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю доглядають бабусю ОСОБА_9 1938 р.н., яка є інвалідом 1 групи, остання в лежачому стані, потребує постійного догляду за собою. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді позбавлення волі строком на 4 роки 11 місяців, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2018, перевівши 100 годин громадських робіт на підставі ч. 1 ст. 72 КК України в 12 днів позбавлення волі та остаточно визначивши за сукупністю вироків покарання у виді 4 років 11 місяців 12 днів позбавлення волі із звільненням останнього на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на три роки, згоди сторін на призначення покарання, наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, та наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Укладення угоди щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана держаним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Думку обвинуваченого підтримала його захисник ОСОБА_5 .

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином. Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим ОСОБА_3 , а також надала заяву, в якій просить призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК України, оскільки їй матеріальну шкоду відшкодовано, а моральну - не завдано.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а тому ці його дії за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковано вірно, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 11 грудня 2018 року про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 11 грудня 2018 року покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2018, перевівши 100 годин громадських робіт на підставі ч. 1 ст. 72 КК України в 12 днів позбавлення волі та остаточно визначивши покарання у виді 4 років 11 місяців 12 днів позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти в залі судових засідань.

Зобов`язати ОСОБА_3 протягом місяця з дня затвердження угоди про визнання винуватості сплатити на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи № 12-4/1585, вартість якої складає 286 (двісті вісімдесять шість) гривень 00 коп.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Meizu M3S», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити законному володільцеві.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_10