Провадження № 1-кп/761/890/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007554 від 22 червня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007554 від 22 червня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому, у виді тримання під вартою продовжено на два місяці - до 22 листопада 2018 року, включно.

В судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.331 КПК України судом поставлено на обговорення сторін кримінального провадження питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, оскільки строк дії попередньої ухвали щодо тримання під вартою обвинуваченого спливає 22 листопада 2018 року.

Прокурор ОСОБА_5 просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_11 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що застосування більш м`яких заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи вагомість висунутого йому обвинувачення,наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, що були враховані при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшилися на даний час.

Потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 підтримали думку прокурора та просили продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, вказуючи, що, ризики на які посилається прокурор, були враховані ще під час досудового розслідування, та на теперішній час вказані ризики - відсутні. Також захисниками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було зазначено, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 . Просили відмовити у продовженні строку тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку захисників, та просив суд змінити відносно нього запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Суд не вбачає підстав для скасування, зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, оскільки обставини, які враховувались раніше судом при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, ризики не зменшились.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним свідчать про високий ступінь ризику переховуватися від суду.

Крім того, ризик впливу на потерпілого не виключається з боку обвинуваченого, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 знайомий з потерпілим ОСОБА_6 , проживає неподалік місця вчинення кримінального правопорушення, де періодично перебуває потерпілий.

Наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, родину, на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання - не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При цьому суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
При цьому доводи захисників в суді щодо можливості застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не спростовують вищенаведених висновків суду.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 13 січня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.331, 369 КПК України,суд

УХВАЛИВ :

Продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраного у вигляді тримання під вартою, до 13 січня 2019 року, включно.

Судді:

________________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3