Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 552/4920/18
Провадження № 1-кп/553/60/2019
У Х В А Л А
Іменем України

19.02.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 13.06.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого продовжувався ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.08.2018 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 07.09.2018 року, від 01.11.2018 року та від 27.12.2018 року.

При вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 було враховано те, що він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має засобів для існування, що дає підстави вважати, що він може продовжити злочинну діяльність; раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку та після відбуття покарання вчинив ряд квартирних крадіжок, що свідчить про його схильність до вчинення таких злочинів через відсутність засобів для існування.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики, які стали підставою для його обрання, не зникли, обвинувачений підозрюються у вчиненні значної кількості тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, та усвідомлюючи невідворотність покарання, може здійснити спробу переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які на даний час судом не допитані, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів неможливе, оскільки не здатне запобігти вищевказаним ризикам та може негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Разом з тим, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування клопотання захисник послався на недоведеність існування обставин, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким неможливе за умови застосування іншого запобіжного заходу, як стверджує прокурор, вказував, що його підзахисний не має наміру ухилятись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, не має можливості та наміру впливати на потерпілих та свідків, крім того, переніс операцію ока, у зв`язку з чим потребує медичної допомоги, при цьому, необхідну та належну допомогу в умовах ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" забезпечити немає можливості. Просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч.1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 в їх сукупності, а також ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

При цьому, аналізуючи доводи адвоката, наведені в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу, суд враховує той факт, що ним не доведено існування обставин, які у відповідності до положень ч. 2 ст. 200 КПК України є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який

Оцінюючи доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про неможливість подальшого тримання обвинуваченого під вартою через його незадовільний стан здоров`я та потребу в наданні медичної допомоги, необхідний рівень якої в умовах ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" забезпечити не має можливості, суд бере до уваги, що відповідні твердження жодними об`єктивними доказами не підтверджуються, даних про те, що стан здоров`я ОСОБА_5 перешкоджає можливості утримання під вартою учасниками справи суду не надано.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", особи, які перебувають під вартою, мають право на надання їм медичної допомоги, обов`язок забезпечення якої покладається на адміністрацію установи, де особа утримується під вартою.

При цьому, з повідомлення Полтавської міської медичної частини № 23 філії Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України " в Полтавській області № 8 від 08.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 дійсно перебуває на обліку в медичній частині № 23 з приводу відшарування сітківки, артривітря правого ока, міопічного астигматизму обох очей, стан здоров`я на теперішній час задовільний, приймати участь в судовому засіданні може.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , не зникли, а застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи, на переконання суду, не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з огляду на відсутність даних про те, що стан здоров`я ОСОБА_5 перешкоджає його утриманню в місцях попереднього ув`язнення, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, та оскільки судовий розгляд справи не закінчений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно нього на 60 днів. З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 19 квітня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1