УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ТОВ «ЕКОЛАСТ» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :
Представник ТОВ «Еколаст» - адвокат ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 25 червня 2018 року, у справі № 761/23502/18, у якому просить скасувати арешт з майна, а саме: грошових коштів, які знаходяться на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколаст» () - № НОМЕР_1 (код валюти 980), відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ), та заборону відчужувати кошти з банківського рахунку.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Управлінням розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000160 від 31.08.2017 року.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року, у справі № 761/23502/18 було задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу управління розслідування кримінальних проваджень ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ЕКОЛАСТ» () - № НОМЕР_1 (код валюти 980), відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ), із забороною відчужувати кошти з банківських рахунків.

Клопотання про накладення арешту на майно ґрунтується на тому, що в період з 2016 року по теперішній час невстановлена слідством група осіб, діючи за попередньою змовою, придбала та створила ряд суб`єктів підприємницької діяльності, серед яких зазначено слідчим у поданому клопотанні і ТОВ «Еколаст» (), з метою прикриття незаконної діяльності шляхом їх використання у злочинних схемах зі створення штучної видимості законності здійснення фінансово-господарських операцій та безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ та витрати з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки.

Крім того, в клопотанні зазначено, що податкова звітність від вказаної групи підприємств подається з однакових ІР-адрес, а саме: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , 1446.120.244.21, 37.46.230.115, директор, бухгалтер та засновник в одній особі та, часто декількох підприємств одночасно, що свідчить що вказані підприємства створені однією групою осіб.

Як вбачається з тексту ухвали від 25.06.2018 року, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують достатні підстави вважати, що майно має ознаки доказу у кримінальному провадженні № 0000160, оскільки відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що вказує на необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів. Проте, слідчим суддею не зазначено на підставі яких саме доказів він прийшов до висновку, що майно, на яке необхідно накласти арешт, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Враховуючи, що необхідність та підстави накладення арешту на зазначене майно ТОВ «ЕКОЛАСТ» не підтверджено жодним доказом, у зв`язку з чим, можна прийти до висновку, що арешт накладено необґрунтовано, а тому має бути скасований в частині: накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «Еколаст» () - № НОМЕР_1 (код валюти 980), відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ), та заборони відчужувати кошти з банківського рахунку (в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати), станом на дату, годину та хвилину отримання ухвали суду та в подальшому зупинення видаткові операції по цим рахункам.

Крім того, з доданих до клопотання документів вбачається, що ТОВ «Еколаст» чи його посадові особи, не є особами щодо яких здійснюється провадження, немає статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого у вказаному кримінальному провадженні, тому ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2018 про накладення арешту на майно є незаконною, постановленою з грубими порушеннями норм кримінального процесуального законодавства України, а тому накладений арешт підлягає скасуванню.

У судове засідання представник ТОВ «Еколаст» - не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, вимоги клопотання підтримала-.

Слідчий у судове засіданняне з`явився, причини неявки не повідомив.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2018 у справі № 761/23502/18 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ЕКОЛАСТ» () - № НОМЕР_1 (код валюти 980), відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ), із забороною відчужувати кошти з банківських рахунків, з метоюзбереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження,серед яких є арешт майна.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте суду не наведено даних про те, що перелічене в ухвалі про накладення арешту майно товариства являється об`єктом кримінально протиправних дій або відповідає вимогам ст.98 КПК України.

Як убачається з досліджених матеріалів,в межах даного кримінального провадження стосовно юридичної особи ТОВ «Еколаст» не застосовуються заходи кримінально-правового характеру. передбачені ст.96-3 - 96-6 КК України,не внесені відомості до ЄРДР у відповідності до порядку ч.8 ст.214 КПК України,жодну особу як власника майна не повідомлено про підозру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень,володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП),заява №31107/96,п.58, ЕСНR 1999-ІІ.) Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, Series A №296-А,п.42,та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються,та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series A №98).

В ході розгляду клопотання встановлено, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2018 не містить жодного посилання на доказ, як на підтвердження необхідності накладення арешту на вказане майно із застосуванням заборони на відчужування коштів з банківських рахунків.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту зазначеного у клопотанні майна ТОВ «Еколаст» на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання та представником власника та володільця майна у судовому засіданні, тоді як слідчим, прокурором не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, юридичної особи ,в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ТОВ «Еколаст» належним їм майном на підставі зазначених обставин, оскільки судовим розглядом доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

У зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання представника ТОВ «Еколаст» про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Разом з цим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Отже в даному випадку враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеженого права та наслідки застосованого заходу з фабулою кримінального правопорушення, яке розслідується, слід дійти висновку про необхідність скасування застосованого заходу.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання представника ТОВ «ЕКОЛАСТ» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року у справі №761/23502/18, в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколаст» () - № НОМЕР_1 (код валюти 980), відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ), та заборону відчужувати кошти з банківського рахунку (в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати), станом на дату, годину та хвилину отримання ухвали суду та в подальшому зупинення видаткових операцій по цим рахункам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1