Справа № 369/1276/18
Провадження № 1-кп/369/505/18
В И Р О К
іменем України
13.11.18 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження № 0007336 від 24.11.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, має на утриманні дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює на посаді касира ПП «Авталекс», має 3 групу інвалідності з дитинства,зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

23.11.2017 року близько 20 год. 10 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Subaru Impreza» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області по вул. Європейській в напрямку м. Києва.

Рухаючись у зазначеному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходився на нерегульованому перехресті вулиць Європейська О.Вишні, водій ОСОБА_11 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не стежив за її зміною, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на останнього.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді перелому лівої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, що відповідно до висновку експерта № 262/Д від 12.01.2018 року відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, садно правого колінного суглобу відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матерiальних збиткiв; п.2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водiй зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, вiдповiдно реагувати на її змiну, стежити за правильнiстю розмiщення та крiплення вантажу, технiчним станом транспортного засобу i не вiдволiкатися вiд керування цим засобом у дорозi; п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п. 18.3 проїжджаючи повз пішоходів, які не встигли закінчити перехід проїзної частини і вимушено перебувають на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, водії повинні дотримуватись безпечного інтервалу Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабiнету Miністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

Допущеніi водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 18.1, 18.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 23.11.2017 року близько 12 год. 10 хв. він керував автомобілем «Subaru Impreza» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Європейська в м. Вишневе, була туманність. Побачив пішохода (потерпілого), який рухався середньою ходьбою з права на ліво по ходу його руху, коли проїжджав лежачого поліцейського. Перед лежачим поліцейським пригальмував, рухався ближче до лівої сторони смуги для руху, побачив пішохода, коли пішоход пройшов, він почав рух, потім побачив у вікно, як потерпілий ударився об маршрутку, яка була ліворуч, після чого потерпілого відкинуло на його машину, удар відбувся у ліву частину автомобіля, пошкоджень на автомобілі не було. Після удару він вийшов з машини. Потерпілий говорив, що йому боляче, швидку медичну допомогу викликали свідки.

Цивільний позов потерпілого не визнає, просить виправдати його.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винність у вчиненні злочину підтверджується іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що 23.11.2017 року близько 20 год. на перехресті вул. О.Вишні та вул. Європейська він переходив дорогу, відчув удар в ногу, після наїзду був у шоковому стані, хто був за кермом автомобіля він не бачив, обвинувачений пропонував допомогу, викликав карету швидкої медичної допомоги, лікарі вкололи обезболююче. Внаслідок наїзду він отримав перелом лівої променевої кістки, забої, плече до цих пір болить. Стверджує, що удар отримав від автомобіля обвинуваченого фарою, лівим крилом від чого його підкинуло.

Просить стягнути із обвинуваченого на його користь15732 грн. 42 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на транспортування до роботи, пересування по м. Києву задля виконання робочих питань та відвідування сеансів масажу, оскільки самостійно він не міг доїхати у зв`язку з отриманими тілесними ушкодження 12720 грн., витрати на ліки 732 грн. 42 коп.; масаж та УЗД 2280 грн.00 коп.; та 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, мотивуючи порушенням природної цілісності організму та її наслідками.

Просить застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, в іншій частині покарання покладається на розсуд суду.

Винність обвинуваченого у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового розгляду, а саме :

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою ДТП, фото таблицею до протоколу від 23.11.2017 року відповідно до яких об`єктом огляду є частина проїзної дороги на перехресті вул. О.Вишні та вул. Європейської в м. Вишневе, дорога горизонтальна, пряма в плані, нерегульоване перехрестя з пішохідним переходом, покриття асфальтобетон середньозернистий, місцями обледеніле, ділянка освітлена централізованим електроосвітленням, нанесені розмітки, зафіксовано місце розташування транспортного засобу на місці ДТП без видимих пошкоджень передньої частини. Вилучено автомобіль марки «Subaru Impreza» д.н.з. НОМЕР_1 на штрафмайданчик тимчасового утримання (а.с.82-88 т.1);

-ксерокопією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 (а.с.89 т.1);

-свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Subaru Impreza» д.н.з. НОМЕР_1 , влаником якого є ОСОБА_12 (а.с.91 т.1);

-відеозаписом на якому зафіксовано момент ДТП (а.с.99 т.1);

-висновком експерта № 12-1/2776 від 17.01.2018 року відповідно до якого під час огляду несправностей в системі рульового керування, системі робочого гальма та елементах підвіски автомобіля «Subaru Impreza» д.н.з. НОМЕР_1 не виявлено (а.с.107-111 т.1);

-висновком експерта № 262/Д від 12.01.2018 року яким встановлено, що у ОСОБА_5 мались: перелом лівої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, садно правого колінного суглобу. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в термін при обставинах, що вказані в постанові, тобто при ДТП 23.11.2017 року. Садно відносяться до легких тілесних ушкоджень. Перелом відноситься відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його зрощення необхідний термін більше 21 дня (а.с.114 т.1).

Суд визнає, що потерпілий, частково обвинувачений дали суду правдиві показання щодо обставин ДТП, які узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в процесі судового розгляду.

Аналізуючи показання обвинуваченого в частині того, що він не винен у вчиненні ДТП, так, як потерпілого відкинуло на його автомобіль після удару об маршрутку, суд визнає неправдивими, розцінює, як лінію захисту спрямовану на уникнення відповідальності за вчинений злочин, які спростовуються показаннями потерпілого, який наполягає на тому, що удар він отримав від автомобіля обвинуваченого; відеозаписом на якому зафіксовано момент ДТП (а.с.99 т.1).

Таким чином, аналіз досліджених та оцінених по справі доказів свідчить про те, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину доказана повністю, його дії судом кваліфікуються за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що вчинений ним злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено, та призначає покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті 286 ч.1 КК України.

Враховуючи, що внаслідок грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення із обвинуваченого на його користь 15732 грн. 42 коп. у відшкодування матеріальної шкоди в порядку ст. 128 КПК України підлягає частковому задоволенню на суму 3012 грн. 42 коп., так як судом встановлено, що потерпілому була завдана шкода неправомірними діями на вказану суму; позовні вимоги потерпілого про стягнення із обвинуваченого на його користь 12720 грн. у відшкодування вартості послуг на перевезення, не підлягають задоволенню як необґрунтовані, оскільки фізична особа підприємець ОСОБА_13 з яким у потерпілого був укладений договір на його перевезення від 27.11.2017 року (а.с. 30 т.1) у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.68 т.1) не займається таким видом діяльності, як перевезення пасажирів.

Враховуючи п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями), при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, тому суд приймає до уваги, що потерпілому джерелом підвищеної небезпеки була спричинена моральна шкода, яка полягає у порушенні природної цілісності організму потерпілого та її наслідками, також суд бере до уваги матеріальний стан обвинуваченого, який працює касиром, у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, не має майна достатнього для відшкодування завданих збитків, та вважає за доцільне частково задовольнити цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн., яка підлягає стягненню із обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати підлягають стягненню із обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370- 374,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 3012 (три тисячі дванадцять) грн. 42 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди; 10000 (десять тисяч) грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 1430 (одну тисячу чотириста тридцять) грн. 00 коп. у відшкодування витрат на залучення експерта.

Речові докази по справі :

-автомобіль марки «Subaru Impreza» р.н. НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику, залишити у користуванні власника.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору; інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді; копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1