Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1420/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження за №0000105 від 25.01.2019 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на об`єкт нерухомості та машину.
Клопотання обґрунтовано тим, що СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 відомості про яке 25.01.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України. 05.11.2018 р. о 17 год. 45 хв. ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0000105. 06.11.2018 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. 07.11.2018 р. Подільським районним судом м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 03.01.2019 року.

У ході проведення досудового розслідування отримано відповідь від КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-15359 (И-2018) від 12.12.2018 в якій зазначено, що згідно із даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (долі/частини не вказані).

Крім того, 29.01.2019 р. отримано інформаційну довідку № 154278417 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт, а саме, квартира АДРЕСА_1 від 15.11.2018 р. належить на праві власності ОСОБА_7 .

Також, в ході проведення досудового розслідування, встановлено що у приватній власності ОСОБА_5 відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу у останнього знаходиться транспортний засіб марки LEXUS модель RX 450H, номер та серія знака « НОМЕР_1 », 2010 року випуску, білого кольору VIN-код НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 3456.
Так, 16.11.2018 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва накладено арешт на транспортний засіб марки LEXUS модель RX 450H, номер та серія знака « НОМЕР_1 », 2010 року випуску, білого кольору VIN-код НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 3456. Однак 04.11.2018 р. згідно повідомлення регіонального сервісного центру у м. Києві МВС України транспортний засіб марки LEXUS RX 450H, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , що був зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.11.2018, було перереєстровано на нового власника ОСОБА_8 та видано номерний знак НОМЕР_4 . Та повідомлено, що для накладення арешту на вказаний транспортний засіб, необхідно надіслати відповідну ухвалу суду про накладення арешту з зазначенням дійсного власника транспортного засобу та номерного знака.
У зв`язку із викладеним, ОСОБА_5 , якому повідомлено про зміну повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Підозрюваний ОСОБА_5 розуміючи те, що санкція статі у якому йому повідомлено про підозру передбачає покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна, здійснив умисно перереєстрацію транспортного засобу та своєї частки квартири на третіх осіб, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

До початку судового засідання слідчий подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує своє клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, у зв`язку з наступним.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 1 першої статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для накладення арешту на майно, з метою забезпечення можливості конфіскації майна.
При винесенні даного рішення судом враховано правову позицію висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року про те, що арешт, поза сумнівом, застосували як проміжний захід, що має забезпечити в разі необхідності подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При зверненні до суду із клопотанням про арешт майна слідчим дотримано вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, щодо строку звернення до слідчого суді із таким клопотанням, а також клопотання слідчого відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Встановлено, що слідчим відділом УП в метрополітені ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 відомості про яке 25.01.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації та фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно зберігає з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс.

Так, 05.11.2018 р. на підставі Ухвали Подільського районного суду м. Києва № 758/13859/18 від 23.10.2018 працівниками поліції було проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 , а саме, за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_5 , в ході якого, серед іншого, було вилучено поліетиленовий пакет, з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору.

Згідно висновку експерта № 11-2/6235 від 07.11.2018 р. вилучена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 речовина рослинного походження зеленого кольору загальною масою 17,4 г. є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс.

05.11.2018 р. о 17 год. 45 хв. ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0000105.

06.11.2018 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

07.11.2018 р. Подільським районним судом м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.01.2019 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2018 р. накладено арешт на транспортний засіб підозрюваного.

Наразі, об`єкт нерухомості та автомобіль, що знаходились в спільній та приватній власності відчужені на третіх осіб.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого, майна.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 167 - 168, 170 - 173, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження за №0000105 від 25.01.2019 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, про арешт майна задовольнити;

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 ;
Накласти арешт на об`єкт рухомого майна транспортний засіб марки LEXUS модель RX 450H, 2010 року випуску, білого кольору VIN-код НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 3456, який на праві власності належить ОСОБА_8 номерний знак НОМЕР_4 ;
Ухвала підлягає негайному виконанню;

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення;

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1