Провадження №1-кп/523/1031/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

у присутності потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за №0004384 від 14.09.2018р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольгівка Березовського району Одеської області, українця, громадянина України, з повною середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого таксистом, в силу ст. 89 КК України не маючого судимостей.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -

Встановив:

12.09.2018 року приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою на ім`я ОСОБА_6 , відносно якого матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси, знаходячись біля будинку №168/3, розташованому по вул. Миколаївська дорога у м. Одесі, діючи навмисно з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшли до мопеду марки «Suzuki» номер шасі НОМЕР_1 , який був припаркований за вищевказаною адресою, погрузили вищевказаний транспортний засіб в автомобіль «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_5 , який разом незаконно перевезли до школи №23, розташованої по вул. Миколаївська дорога, 283 у м. Одесі, після чого ОСОБА_5 поїхав, залишив особу на ім`я ОСОБА_6 з викраденим мопедом, тим самим заволодів транспортним засобом мопедом марки «Suzuki», належного ОСОБА_4 , завдавши своїми діями потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 11000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні та пояснив, що в вересні 2018 року у вечірній час як завжди таксував в Лузановці, де зустрів малознайомого йому ОСОБА_6 , який на вул. Миколаївська дорога запропонував взяти мопед, на що він не заперечував, усвідомлюючи, що транспортний засіб не належить його знайомому. ОСОБА_6 підійшов до припаркованого мопеду, підкотив до його автомобілю, після чого вони разом загрузили мопед в його машину, привезли до школи №23, де він залишив ОСОБА_6 разом з мопедом, а сам поїхав додому. На наступний день співпрацівники поліції прийшли до нього додому, де він про все розповів.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється, просив вибачення у потерпілого, завданий матеріальний збиток відшкодував повністю у добровільному порядку.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що обвинувачений повністю відшкодував спричинену йому матеріальну шкоду, будь-яких претензій до нього не має, просив призначити ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з позбавлення волі.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, надані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 , своїми діями скоїв умисне, кримінальне правопорушення передбачене ст.289 ч.2 КК України, та його дії правильно кваліфіковані за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб та його вина доказана повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але визнаний таким, що не має судимостей, працює, хоча неофіційно, позитивно характеризується за місцем мешкання, що підтверджується довідкою характеристикою, долученої до обвинувального акту, має постійне місце проживання та реєстрації, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, родину, що документально знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та свідчить про міцні соціальні зв`язки, добровільне відшкодування матеріального збитку в повному обсязі, його особисте відношення до скоєного діяння, а також думку потерпілого щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, суд відносить повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак долучалися речові докази, а саме відеозапис з камер спостережень магазину «Валентина», розташованому по вул. Миколаївська дорога, 168/3 у м. Одесі від 12.09.2018р., який суд вважає за доцільне зберігати в матеріалах досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Також з`ясовано, що ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27.09.2018 року був накладений арешт на автомобіль «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_2 .

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вислухавши думку учасників процесу прокурора, який не заперечував проти скасування арешту з майна, суд дійшов до висновку про недоцільність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки на теперішній час відпала необхідність в арешті майна та після набрання вироком чинності автомобіль «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , вважати повернутим за належністю власнику.

Матеріали кримінального провадження №0004384 від 14.09.2018р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, мотивацію злочину, особисту роль обвинуваченого, який не був ініціатором скоєння злочину, суспільну небезпечність діяння, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, спосіб його життя, те, що він має постійний заробіток, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність матеріальної шкоди, приймаючи до уваги думку прокурора та потерпілого щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст. 75, 76 КК України з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, у зв`язку з чим враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Згідно ст.76 ч.2 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Міри запобіжного заходу у ході судового провадження стосовно ОСОБА_5 не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Речовий доказ ДВД - диск з відеозаписом камер спостережень магазину «Валентина», розташованому по вул. Миколаївська дорога, 168/3 у м. Одесі від 12.09.2018р., долученого до матеріалів кримінального провадження за №0004384 в якості речового доказу зберігати в матеріалах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27.09.2018 року, якою був накладений арешт на майно - скасувати.

Скасувати арешт з майна, а саме автомобілю «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_5 . Вищевказане рухоме майно, яке передане на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0004384 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2018р. зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: