Справа № 216/951/18
Провадження № 1-кп/216/256/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Апостолове, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна загально-середня, не судимого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та інших осіб не має, має статус ветерана війни - учасника бойових дій, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді механіка радіотелефоніста взводу зв`язку 1 танкового батальйону, у військовому званні солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді механіка - радіотелефоніста взводу зв`язку 1 танкового батальйону, у військовому званні солдата, 12.08.2017 року біля 11 год. 00 хв. діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст.6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану військову частину і направився до місця свого проживання за адресою:АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 12.02.2018 року біля 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 і заявив про себе.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що в середині серпня 2017 року дійсно не з`явився на службу, оскільки не захотів служити так як це не його, перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і там продовжував навчання.

Прокурор у судовому засіданні, ураховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, просив визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Обвинувачений у судовому засіданні просив суд призначити покарання без позбавлення волі.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_3 .

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінується обвинуваченомуОСОБА_3 . Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за ознакою: самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, який є військовослужбовцем військової служби за контрактом,є учасником бойових дій, згідно службової характеристики зарекомендував себе як недисциплінований військовослужбовець (м.к.п. а.с. 33) неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря нарколога не перебував і не перебуває (м.к.п.40), не судимого, у вчиненому правопорушенні розкаюється, безперечно визнає свою вину.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення зі зізнанням, щире каяття, активне сприяття органам досудового слідства у розкритті злочину та визнання своєї вини обвинуваченим.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 потрібно призначити покарання в виді позбавлення волі, але на невеликий строк в межах санкції ст. 407 ч.4 КК України, та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання його звільнити з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Матеріальної шкоди даним кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно зі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Матеріали кримінального провадження № 0000023 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/951/18-к (1-кп/216/256/19).

Вирок може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1