Справа № 173/912/18
Номер провадження1-кп/173/62/2019
21 березня 2019 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого - ОСОБА_8
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 20.03.2014 року вироком Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3
років позбавлення волі, відповідно до ст. 75,76 КК України від
відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2
- 10.03.2015 року оголошений у розшук Красногвардійським
РВ м. Дніпропетровськ, категорія розшукуваного:
засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі, який переховується від виконання вироку суду,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України;
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- 18.08.2006 року вироком Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст. 187 КК
України до 3 років позбавлення волі, звільнений 03.05.2008
року Никитинською ВК Донецької області умовно-
достроково, не відбутий строк 11 місяців 4 дні;
- 23.03.2010 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 286 КК України, до 4 років позбавлення волі, згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2012 року замінено не відбуту частину строку 2 роки 16 днів більш м`яким покаранням у вигляді обмеженням волі відповідно до ст. 82 КК України. Звільнений 19.10.2012 року Ігренським ВЦ Дніпропетровської області (№133) по постанові Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 11.10.2012 року по ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбута частина 1 рік 3 місяці 2 дні;
- 26.10.2016 року вироком Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області за ч.1 ст. 289 КК України до 3 років
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 04 березня 2018 року, близько 17 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, вступив в попередню змову із ОСОБА_5 , спрямовану на незаконне збагачення за рахунок інших осіб, шляхом вчинення корисливого злочину, а саме викрадення будь-якого майна, яке знаходилось на території домоволодіння АДРЕСА_3 у вищевказаному населеному пункті, яке належить ОСОБА_8 .
Із вищевказаною корисливою метою, направленою на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 близько 17 години 10 хвилин 04 березня 2018 року через незачинену хвіртку пройшли на територію зазначеного домоволодіння, де ОСОБА_4 постукав у вхідні двері будинку, після чого разом із ОСОБА_5 наділи на свої обличчя трикотажні шапки чорного кольору із саморобними отворами для очей, які заздалегідь приготували та принесли із собою. Після того, як потерпілий ОСОБА_8 відчинив вхідні двері будинку, ОСОБА_4 наніс один удар рукою по тулубу ОСОБА_8 , тим самим збив останнього з ніг на підлогу коридору будинку, після чого разом із ОСОБА_5 зайшли у будинок і тим самим проникли у житло, яке належить ОСОБА_8 . Перебуваючи у вказаному будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, відкрито, за попередньою змовою групою осіб, повторно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином, керуючись корисливим мотивом, маючи на меті незаконно збагатитися за рахунок інших осіб, знаходились разом із ОСОБА_8 у коридорі будинку, де ОСОБА_4 , почав вимагати від потерпілого віддати грошові кошти та одночасно наніс йому не менше п`яти ударів руками і ногами по обличчю та тулубу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України визнав частково та суду пояснив, що 04 березня до нього приїхав ОСОБА_9 , який був напідпитку, поговорити з приводу роботи, вдома ще була ОСОБА_10 , яка являється його співмешканкою та сестрою ОСОБА_11 . Потім вона пішла до сусіда, який її покликав, а вони залишилися вдвох вдома. Почали розпивати спиртні напої. ОСОБА_9 ліг спати, а він вийшов на подвір`я покурити та побачив свого сусіда ОСОБА_12 , у якого з ним склалися раніше неприязні відносини. Пішов до нього поговорити. Прийшов у двір до сусіда, постукав у двері, той йому відкрив двері та почав його виштовхувати, на що він почав теж штовхати ОСОБА_12 та вони почали битися. Потім ОСОБА_13 вирвався та втік з подвір`я, а він зайшов до його будинку та взяв його речі. Коли виходив з будинку зустрів на подвір`ї ОСОБА_12 разом з поліцейськими, та ОСОБА_13 вказав на нього. Поліцейські його били та психологічно тиснули на нього, тому на досудовому слідстві він надав неправдиві покази. Шапка з прорізами для очей в нього була, але він її не надягав, а тому ОСОБА_13 бачив його обличчя. Цю шапку він залишив там же у будинку ОСОБА_14 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України не визнав та суду пояснив, що того дня він прийшов до ОСОБА_15 , який проживає з його сестрою, поговорити з приводу роботи. Він був на підпитку. Вдома також була й його сестра ОСОБА_10 , яка згодом пішла до сусіда. Він та ОСОБА_16 почали вживати спиртні напої та згодом він ліг спати, а наступного дня його забрали до відділку поліції, де почали його бити та говорити які свідчення необхідно давати.
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні суду пояснив, що 04 березня приблизно о 17 години він перебував у себе вдома та почув стукіт у двері. Підійшов до дверей та у скло коло дверей побачив свого сусіда ОСОБА_17 . Відчинив йому двері, бо на дворі ще було світло. Коли відчинив двері у ОСОБА_18 була балаклава на голові, ОСОБА_19 сидів коло дверей навприсядки теж в балаклаві на голові, на вигляд це шапка з прорізами для очей. Дегода ОСОБА_20 штовхнув його у коридор та сказав ОСОБА_21 , щоб той зачинив двері. Потім ОСОБА_22 вдарив його над правою бровою від чого він впав на підлогу та вдарився головою, отримавши струс головного мозку. Коли лежав на підлозі ОСОБА_22 руками та ногами наносив йому удари по тулубу та по голові. Всього було нанесено приблизно від 5 до 10 ударів при цьому він вимагав гроші. Потім ОСОБА_22 пішов у кімнату, а ОСОБА_23 сказав, щоб той його тримав. Він лежав у коридорі на підлозі, а ОСОБА_19 утримував його руки. ОСОБА_22 та ОСОБА_19 були у стані алкогольного сп`яніння. В якийсь момент він зміг відштовхнути ОСОБА_24 , підвівся на ноги, відчинив двері та вибіг зі свого будинку до сусіда ОСОБА_25 , який викликав поліцію. Працівники поліції приїхали десь через 15-20 хвили та він разом з поліцейським пішов на своє подвір`я звідки виходив вже без балаклави на голові ОСОБА_4 . ОСОБА_5 вже не було. За весь час перебування у нього вдома ОСОБА_5 балаклаву зі своєї голови не знімав та він пізнав його голос, статуру та одяг, бо він являється його сусідом багато років.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні суду пояснила, що вона безпосереднім свідком вказаних подій не була. Вона приживає разом з ОСОБА_26 , а ОСОБА_9 доводиться їй рідним братом. Того дня а саме 04 березня 2018 року до них додому за адресою АДРЕСА_2 прийшов ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння. Вона вдома було десь приблизно до 15 години дня, а потім пішла до сусіда та повернулася додому десь після 10 години вечора. Коли повернулася додому то вдома був тільки брат ОСОБА_9 , який спав, ОСОБА_15 вдома не було. Як вони розпивали спиртні напої не бачила, але на столі стояла недоїдена їжа. Потерпілого ОСОБА_12 знає бо це їх сусід, неприязних відносини між ОСОБА_27 та її братом ОСОБА_28 не було. Ввечері до будинку приїхали працівники поліції та виявили шапку з прорізами для очей. Раніше вона на неї не звертала увагу та не знала, що у шапці є прорізи для очей.
Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні суду пояснив, що до нього прийшов сусід ОСОБА_8 , в нього було трохи побите обличчя та він викликав поліцію, яка швидко й приїхала та ОСОБА_13 пішов з поліцейським до себе додому. Що з ним відбулося ОСОБА_13 тоді не пояснив. Наступного дня в розмові ОСОБА_13 сказав йому, що його побили ОСОБА_16 та ОСОБА_30 , які є його сусідами. Подробиць він не запитував та й ОСОБА_8 їх і не розказував.
Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні суду пояснив, що він безпосереднім свідком даного злочину не був, його запросили до Верхньодніпровського відділку поліції бути понятим під час проведення слідчої дії пізнання. У кабінеті були статисти та обвинувачені кожен окремо. Їм видавали номерки та вони займали місце яке обирали самі. Далі в кімнату заходив потерпілий та вказав спочатку на одного обвинуваченого потім на другого. Потерпілий пояснював який з обвинувачених його збив з ніг та пішов по хаті, а який стояв в дверях та утримував його.
Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні суду пояснив, що він безпосереднім свідком даного злочину не був, його запросили до Верхньодніпровського відділку поліції бути понятим під час проведення слідчої дії пізнання. В кабінет запросили статистів та одного підозрюваного і потерпілий не вагаючись визначив та вказав на одного потім на іншого - це були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні суду пояснив, що він безпосереднім свідком даного злочину не був та 04 березня 2018 року він близько 16 години приїхав додому з роботи та приблизно о 16-30 чи 16-45 пішов до будинку ОСОБА_34 забрати свій велосипед. Вдома був тільки ОСОБА_9 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спав. Він намагався його розбудити на протязі 20 30 хвили, але всі спроби виявилися марними та він нічого не взявши пішов до себе додому. Наступного дня його викликали до будинку ОСОБА_34 бути понятим при огляді шапки з прорізами для очей.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, а обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнає, суд вважає, що вина обвинувачених у скоєнні злочину при обставинах указаних у мотивувальній частині вироку встановлена сукупністю належних та допустимих доказів досліджених та перевірених судом.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу огляду місця події від 04.03.2018 року встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії було зафіксоване місце вчинення злочину, а саме домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 .
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку товарознавчої експертизи №41 від 05.03.2018 року встановлено, що потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 760 гривень у цінах, які діють на момент вчинення кримінального правопорушення.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 05.03.2018 року встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_8 упізнає обвинуваченого ОСОБА_4 та вказує на нього як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження та пограбувала його 04.03.2018 року.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 05.03.2018 року встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_8 упізнає обвинуваченого ОСОБА_5 та вказує на нього як на особу, яка разом з ОСОБА_4 спричинила йому тілесні ушкодження та пограбувала його 04.03.2018 року.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу огляду домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 від 05.03.2018 року встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії було оглянуто домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 та виявлено чорну в`язану зимову шапку з круглими прорізами діаметром 7 см.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу огляду домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 від 05.03.2018 року встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії було оглянуто територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 та виявлено шапку чорного кольору з двома отворами круглої форми, розташованими в середній частині шапки .
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку судово-медичної експертизи №36-Е від 07.03.2018 року встановлено, що потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі верхніх та нижніх повік обох очей, саден на спинці носу, які згідно п.п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли бути утворені від дії тупого твердого предмету або предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, або при співударі о такий (такі).
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 20.04.2018 року встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії потерпілий вказав коли, як та при яких обставинах обвинувачений ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження, та як обвинувачений ОСОБА_5 утримував його в коридорі.
При оцінці доказів, які були надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч.2 ст.17 КПК України та критерієм доведення «поза розумним сумнівом «Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» та вважає, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, а їх сукупність достатня для визнання вини обвинувачених.
Так із наданих стороною обвинувачення доказів, а саме із пояснень потерпілого наданих в судовому засіданні встановлені фактичні обставини скоєного відносно нього злочину та встановлено дії обвинувачених в даному злочині. Із досліджених даних протоколу пред`явлення особи до впізнання за участю потерпілого встановлено, що при проведенні даної слідчої дії потерпілий вказував на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як на осіб котрі скоїли відносно нього даний злочин. При огляді домоволодінь АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 виявлені шапки з прорізами для очей. При дослідженні даних слідчого експерименту за участю потерпілого встановлено, що при проведенні даної слідчої дії потерпілий указував на місце, обставини та дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 при скоєнні ними даного злочину. Сукупність наведених доказів прямо указує на винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в даному злочині.
В той же час суд не приймає доводи ОСОБА_4 про те, що він скоїв злочин сам, та ОСОБА_5 , який не визнає вину, так як їх винуватість доказана дослідженими в судовому засіданні доказами та розцінює їх поведінку як вибрану тактику свого захисту, що підтверджується їх заявою в ході судового розгляду про застосування відносно них зі сторони працівників правоохоронних органів незаконних методів розслідування, які в подальшому були спростовані ними самими при проведенні досудового розслідування по даному факту: так, ОСОБА_4 вказав, що факт застосування до нього незаконних методів він вказав з метою того, що це допоможе йому вплинути на міру покарання (Постанова про закриття кримінального провадження від 15 березня 2019 року).
Також суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_35 , що надані ним в судовому засіданні, так як ці свідчення не підтверджують і не спростовують винність ОСОБА_5 в даному злочині.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного, не містять протиріч, суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, приходить до висновку, що вина обвинувачених доказана у повному обсязі та дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у житло.
Що стосується питання осудності обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд керується тим, що обвинувачені як на досудовому розслідуванні, так і в процесі судового розгляду вели себе адекватно, давали свої свідчення послідовно, на обліку у лікаря психіатра не перебувають, а тому на думку суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є осудними особами.
Призначаючи покарання обвинуваченим, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ними злочину, обставини вчинення злочину, особи обвинувачених, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується негативно, раніше судимий, вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Обвинувачений ОСОБА_5 характеризується негативно, раніше судимий, вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_36 , а також запобігання скоєння нових злочинів, як обвинуваченими так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, осіб обвинувачених, обставин, які обтяжують покарання, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання.
В той же час, з урахуванням того, що ОСОБА_4 засуджений 20.03.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки та на день скоєння даного злочину вказане покарання не відбув, так як переховувався від відбуття покарання, суд вважає, що остаточне покарання необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Що стосується питання продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує в сукупності всі обставини справи, особи обвинувачених, тяжкість скоєного злочину та призначеного покарання, а тому з метою запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України переховуватися від суду та вчиняти нові злочини, вважає, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілому судом не оговорювалось, оскільки потерпілий ніяких претензій матеріального характеру до обвинувачених не має.
Питання про речові докази вирішити по правилам ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати винними у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити їм покарання:
ОСОБА_4 за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2014 року остаточно призначити покарання до відбуття у вигляді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Продовжити раніше обраний ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати до терміну покарання знаходження ОСОБА_4 під вартою, та вираховувати з моменту його затримання, а саме з 06 березня 2018 року.
ОСОБА_5 за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Продовжити раніше обраний ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати до терміну покарання знаходження ОСОБА_5 під вартою, та вираховувати з моменту його затримання, а саме з 06 березня 2018 року.
Речові докази у кримінальному провадженні дві трикотажні шапки чорного кольору із саморобними отворами для очей, зразки піднігтьових зрізів з обох рук ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які знаходяться на зберіганні у спеціальній кімнаті зберігання речових доказів Верхньодніпровського ВП, після набрання вироком законної сили знищити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.
Головуючий: ОСОБА_1