Провадження 1-кп/522/1466/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0004008 від 05.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Веймар Німеччини, не одруженого, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не одноразово судимого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2015 за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75-76 КК України з випробуванням на 2 роки, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого- ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, повторно вчинив замах на злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України, за наступних обставин.
04.06.2016 року у ОСОБА_3 , який знаходився на території Приморського району міста Одеси, виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння майном, що знаходилося в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_6
05.06.2016 близько о 04 годині ОСОБА_3 , приступивши до реалізації свого злочинного умислу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету збагачення, діючи умисно та маючи з собою інструмент для відмикання замків, зайшов в будинок АДРЕСА_4 , за допомогою інструменту відчинив врізаний замок квартири АДРЕСА_5 , та почав оглядати приміщення квартири на предмет виявлення цінностей. Однак, в цей момент до приміщення квартири увійшов потерпілий ОСОБА_6 , який знаходився на балконі, та побачивши ОСОБА_3 окликнув його. Зрозумівши, що його намір таємно викрасти майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_3 викрито потерпілим, ОСОБА_3 почав з місця події втікати. Усвідомлюючи вже відкритий характер своїх дій та продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння майном, ОСОБА_3 втікаючи забрав із собою з приміщення квартири АДРЕСА_5 належні потерпілому кросівки чорно-білого кольору вартістю - 800 гривень, та кросівки чорно-білого кольору вартістю - 300 гривень, намагаючись спричинити потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1100 гривень.
Однак, довести свій злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном ОСОБА_3 до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки відразу був затриманий потерпілим.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 15 ч.3 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, та підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, а саме факт закінченого замаху на викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 із проникненням до квартири, на загальну суму 1100 гривень за наведених обставин. У скоєному щиро покаявся, просив суворо його не карати, обіцяє не вчиняти нових злочинів. Також обвинувачений заявив про те, що він з доказами, здобутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні зазначеного злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із проникненням у житло.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України, є тяжким злочином проти власності.
ОСОБА_3 є громадянином України, із середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, обвинувачується у скоєнні злочину, який карається позбавленням волі на строк до восьми років. Вчинив новий злочин в період іспитового строку за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2015 року за ч.3 ст.185 КК України. Позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні мати похилого віку, страждає на ВІЛ-інфекцію 3 клінічна стадія, потребує лікування протягом всього життя.
Претензій майнового та морального характеру від потерпілого обвинувачений не має.

Внаслідок вчиненого злочину тяжкі наслідки не наступили, викрадене майно повернуто потерпілому у повному обсязі.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставинами, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений ним злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій зазначеної статті, визначивши остаточне покарання за правилами ст.71 КК України, вважаючи, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 377 КПК України, ст..1-90 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки.

На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.01.2015 року, визначивши остаточно ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 05.06.2016 р.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015 року, зарахувати встрок покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період з 05.06.2016 року включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Речові докази:

- кросівки марки "Sayota" чорного кольору та кросівки марки" Lion" чорного кольору передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - вважати повернутими за належністю, чорне портмоне з грошовими коштами у розмірі 420 грн., окуляри із чорним чохлом передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - вважати повернутими за належністю. Рюкзак марки "Eminent", кепку червоного кольору, чоловічу косметичку мобільний телефон марки "Nokia" - повернути ОСОБА_3 .
- металеві кусачки, мішок тканевий чорного кольору, металеві плоскогубці 3 шт., викрутки 3 шт., канцелярський ніж 2 шт., металевий ніж складний, металеві ножиці, конфіскувати в дохід держави;
-дві зв`язки металевих ключів у кількості 7 шт., 1 флакон "Біосептик", 2 шприца з двома голками, блокнот, два пенали із металевими дрібницями та цвяхами знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому а також не пізніше наступного дня після ухвалення направити учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя:

01.11.2018