Літинський районний суд Вінницької області
Справа № 137/1994/18
У Х В А Л А

"30" листопада 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за0000143 від 04.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання вмотивоване тим, що 03.05.2018 р. до Ліинського ВП надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що ОСОБА_5 , житель с. Садове Літинського району Вінницької області, шахрайським шляхом намагається заволодіти житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив підробку документа, а саме заповіту покійного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було подано 29.01.2009 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За даним фактом СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУ НП у Вінницькій області 04.05.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000143 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.358 КК України та розпочато досудове розслідування.
У своєму клопотанні слідчий зазначає, що для з`ясування обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, зокрема підтвердження, або ж спростування приналежності почерку та підпису ОСОБА_6 в складеному заповіті від 29 січня 2009 року необхідні спеціальні знання, що обумовлює проведення криміналістичної (почеркознавчої) експертизи.
У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність звернутися до суду із клопотанням про надання тимчасового доступу до документів, які містяться в пенсійній справі, яка зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Без вилучення вільних зразків підписів неможливо провести почеркознавчу експертизу та належно здійснювати розслідування кримінального провадження. Інформація, що міститься у оригіналах документів, може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні, а також сприяти всебічному, повному та об`єктивному розслідуванню обставин вказаного провадження. Тому змушені звернутися до суду з вказаним клопотанням.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав і просить його задовольнити.
Представник особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, про доступ до яких клопоче слідчий - ІНФОРМАЦІЯ_5 , до судового засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений заздалегідь та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України клопотання розглядається у його відсутність.
Дослідивши надане клопотання про тимчасовий доступ, всебічно, повно й неупереджено дослідивши обставини справи зазначені в матеріалах кримінального провадження доданого до клопотання, керуючись внутрішнім переконанням приходжу до наступних висновків.
В обгрунутування клопотання слідчим надано витяг з ЄРДР від 04.05.2018 р., згідно якого ОСОБА_4 повідомляє, що ОСОБА_5 підробив заповіт (а.с. 4). Аналогічна інформація також зазначається реєстрацією повідомлення за № 1465 від 03.05.2018 р. (а.с. 5), протоколом прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення, або таке, що готується (а.с. 6). Із протоколу допиту свідка встановлено, що ОСОБА_4 вважає, що заповіт був складений не ОСОБА_6 , або у стані сильного алкогольного сп`яніння, або підроблений ОСОБА_5 . Також вказує, що за життя ОСОБА_6 обіцяв її сину ОСОБА_7 , що все належне йому майно після смерті останнього перейде у власність ОСОБА_7 (а.с. 7-9). Витягом з державного реєстру актів цивільного стану підтверджується факт смерті ОСОБА_6 (а.с. 20). Протоколом допиту свідка ОСОБА_5 (а.с. 14-16) де останній зазначає щодо складеного на нього заповіту та залякування поліцією з боку ОСОБА_8 задля відмови ОСОБА_5 від спадщини. Протоколом допиту свідка (а.с. 10-11) секретар ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 зазначає обставини складення заповіту спадкодавцем ОСОБА_6 .
Згідно ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду. Згідно ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Як зазначено у ч.1 ст. 94 КПК України, слідчий суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При дослідженні матеріалів клопотання, керуючись внутрішнім переконанням, у слідчого судді була сформована позиція, згідно якої між заявником ОСОБА_4 та особою, якій остання інкримінує кримінальне правопорушення - ОСОБА_5 , склалися цивільно-правові відносини з приводу спадкового майна ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст.15 Цивільного процесуального кодексу України справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин суди розглядають у порядку цивільного судочинства.
Виходячи з цього очевидними і наявними є цивільно-правові відносини у випадку підроблення особистого розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Слідчий суддя акцентує свою увагу, на тому, що при дослідженні наданих слідчим матеріалів вбачається прагнення заявника визнати підробленим заповіт покійного ОСОБА_6 від 29.01.2009 р. та домогтись відповідних правових наслідків на свою користь ( що не заперечується останньою у своїх поясненнях (а.с. 9) шляхом маніпулювання органами досудового розслідування задля збирання доказів на обґрунтування відносин які є предметом цивільного спору. Частиною 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином законодавцем було прямо встановлені умови і порядок визнання недійсності заповіту.
Навіть у разі визнання в межах кримінального провадження того, що заповіт був підроблений, або складений спадкодавцем у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, в будь-якому разі визнання його недійсності або нікчемності можливо домогтись лише в порядку цивільного судочинства. А відтак документи про доступ до яких клопоче слідчий не мають суттєвого значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, як того вимагає положення ст. 163 КПК України.
Відповідно до п.5 ст.3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, направлення до суду обвинувального акту або закриттям кримінального провадження.
Разом з цим, положеннями ст.8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. При цьому, поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.
Відповідно до положень ст.9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).
В свою чергу відповідно до п. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Таким чином з огляду на викладення вище слідчим суддею не критикуються дії органів досудового розслідування, оскільки на них прямо передбачено обов`язок отримання (збирання) та оцінка доказів з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення, за що останні несуть відповідальність у випадку бездіяльності або несвоєчасності процесуальних дій.
Втім слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки за наслідком реєстрації повідомлення про злочин є вчинення кримінальних процесуальних дій, а не збирання доказів на обґрунтування цивільного спору між заявником ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 та особою до якої висловлена претензія цивільно-правового характеру в межах кримінального провадження.
Хоча ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, однак слідчий суддя зауважує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Аналогічною є практика Європейського суду з прав людини (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 p.) де зазначено, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Павлюлінець проти України" (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року вказано, що Суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97).
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що заява про вчинене кримінальне правопорушення позбавлена правових підстав, спрямована на зловживання правами. Однак ні слідчий суддя ні органи досудового розслідування не є засобом для сторін, не толерує і не сприяє сторонам у зловживанні їх правами.
Таким чином заявнику не гарантується право на внесення повідомлених нею обставин, як претензій цивільно-правого характеру щодо цивільно-правових спорів, про які вказано в заяві про вчинення злочину в даному кримінальному провадженні.
При ухваленні рішення щодо відмови у задоволенні клопотання слідчим суддею враховано, що права заявника в межах кримінального провадження не будуть порушенні, оскільки остання чи будь-хто інший не позбавлений можливості оспорювати права, свободи чи інтереси (котрі регулюються у порядку цивільного судочинства) шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Таким чином потерпілому не гарантується право на надання слідчому обов`язкових до виконання вказівок. При цьому потерпілий не позбавлений права самостійно збирати докази на обґрунтування власної позиції, цивільного позову.
Також в клопотанні не зазначено яким саме чином будуть встановлюватись факти підроблення заповіту ОСОБА_5 , оскільки підписи в оригіналах документів про доступ до яких клопоче слідчий можуть тільки підтвердити чи спростувати підпис самого заповідача, а не інших осіб і таке встановлення не відноситься до дій кримінально-процесуального характеру, а має беззаперечні ознаки цивільно-правових відносин.
Керуючись, ст.ст. 107, 159-165, 244, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за0000143 від 04.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
С Суддя: ОСОБА_1