Справа № 296/112/19
УХВАЛА
Іменем України

18 січня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Завод, Пулинського району, Житомирської області, громадянина України, працюючого на посаді лісничого Новозаводівського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000112.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує на обставини встановлені в ході розслідування у даному провадженні, зокрема, що наказом начальника Державного підприємства «Житомирське лісове господарство» № 222-к від 08.10.2013 року ОСОБА_5 прийнято на посаду лісничого Новозаводського лісництва з 08 жовтня 2013 року, який наділений правозастосовними функціями та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до п.2.1 Посадової інструкції лісничого, затвердженої директором ДП «Житомирський лісгосп» від 01 червня 2012 року, лісничий здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю лісництва; п.2.4 організовує виконання лісокультурних, лісомеліоративних, гідроліомеліоративних та інших лісогосподарських робіт, протипожежних профілактичних заходів, заходів з охорони лісів від самовільних рубок, робіт із захисту лісів від шкідників і хвороб, робіт з лісонасінєвої справи, побічних лісових користувань, підсобного сільського господарства, відведення лісосік та відпуску лісопродукції; п.2.9 координує роботу старших майстрів лісу лісогосподарських дільниць та інших служб лісництва; п. 2.10 здійснює добір кадрів працівників, їх розстановку та доцільне використання; п.2.17 виступає представником за дорученням керівника підприємства в судових органах у справах про лісо порушення та лісові пожежі; п.2.20 складає протоколи (акти) про лісопорушення, порушення правил полювання та пожежної безпеки в лісах тощо.

Таким чином, лісничий виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і відповідно до п. 1 примітки ст. 364 КК України є службовою особою даної установи.

Згідно п.1.4 посадової інструкції лісничого, лісничий у своїй діяльності керується чинним законодавством України, наказами, розпорядженнями та інструкціями підприємства і відповідних галузевих міністерств та відомств, посадовою інструкцією та іншими нормативними документами, затвердженими у встановленому порядку.

За пунктом 1.5 посадової інструкції лісничого закріплено, що лісничий, з-поміж іншого, повинен знати: діючі закони, постанови, укази, розпорядження, розпорядження, накази, нормативні та інші керівні документи, що визначають напрями розвитку галузі і народного господарства, стосуються діяльності підприємства, лісництва та виконання покладених обов`язків; вимоги ДСТУ, ТУ, договорів та контрактів щодо лісопродукції, що виготовляється та відвантажується.

У лютому 2018 року в лісничого Новозаводського лісництва ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах власника пилорами в с. Новий Завод Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 , дій з використанням наданого йому службового становища.

Реалізуючи указаний злочинний умисел, 27.02.2018 року о 8 год. 48 хв. лісничий Новозаводського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство» ЖОУЛМГ ОСОБА_5 зателефонував на мобільний телефон раніше знайомого йому власника пилорами в с. Новий Завод Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 , та в ході телефонної розмови, достовірно знаючи, що будь-яких офіційних договорів про надання послуг (виконання робіт) Новозаводському лісництву з розробки лісосік, лісокультурних робіт та лісозахисних заходів між ОСОБА_7 та ДП «Житомирське лісове господарство» не укладалося, надав ОСОБА_7 усний дозвіл на здійснення ним лісозаготівельних робіт на території Новозаводського лісництва, що розташоване у Пулинському районі Житомирської області.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, керуючись корисними мотивами, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою незаконного збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди, у ході телефонної розмови 15.03.2018 із приватним підприємцем ОСОБА_7 повідомив останньому про необхідність зустрічі, в ході чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовились про зустріч 16.03.2018 у приміщенні Новозаводського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство».

Під час зустрічі з ОСОБА_7 , що відбулась 16.03.2018 року в приміщенні Новозаводського лісництва, лісничий ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби, використовуючи надані йому повноваження та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , знаходячись у своєму службовому кабінеті адміністративного приміщення Новозаводського лісництва, що знаходиться в с.Новий Завод, Пулинського району, Житомирської області вул. Шевченка, о 09 годині 16 хвилин одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_7 в сумі 15 тис. грн. за безперешкодне здійснення ОСОБА_7 лісозаготівельних робіт на території Новозаводського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство» ЖОУЛМГ.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, і 21 грудня 2018 року в рамках даного кримінального провадження, з дотриманням вимог ст.ст.276,277 КПК України, йому було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Окрім того, слідчий вказує про наявність ризиків, передбачених пп.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний і його захисник заперечували щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, крім того, адвокат просив також залишити клопотання без розгляду у зв`язку зі спливом строків його розгляду.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи звернення, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи заперечення захисту щодо обґрунтованості підозри повідомленої ОСОБА_5 у даному провадженні, слідчий суддя враховує, що на підтвердження підозри у вчиненні останнім вищенаведеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, представлені разом із клопотанням, які дійсно вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих дій.

Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема дослідженими, в ході розгляду даного клопотання вказаними доказами, підстав для визнання яких недопустимими на даний час немає.

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994), Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на це, доводи підозрюваного і адвоката, на думку слідчого судді можуть бути вирішені лише під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті після закінчення досудового розслідування, оскільки при розгляді клопотання вказані доводи підозрюваним оцінюються в контексті доведення своєї невинуватості, в той час як «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, і подане слідчим клопотання, відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий вказує, що метою і підставою застосування запобіжного заходу домашній арешт є ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків шляхом схилянь до зміни показань, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи наведене слідчим у клопотанні, слідчий суддя вважає, що вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як домашній арешт.

В судовому засіданні не знайшли свого саме повного підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо наявності всіх ризиків за ст. 177 КПК України. Крім того, ні слідчим, ні прокурором не доведено обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_5 та не наведено обґрунтувань на рахунок того, як саме він може вчиняти інші правопорушення.

При цьому відповідно до наявних матеріалів, ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, захист стверджує, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або іншим чином впливати на кримінальне провадження, що підтверджується протягом майже дванадцяти місяців перебігу досудового розслідування.

А тому, оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК, які враховуються при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку про те, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із зобов`язаннями, відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України, зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 ..

За таких обставин клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Щодо доводів захисту про необхідність залишення без розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає неможливим задовольнити клопотання адвоката, з огляду на наступне.

Так, ст. 186 КПК України передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу розглядається слідчим суддею невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження до суду, якщо підозрюваний перебуває на свободі.

Статтею 187 КПК України визначено, що слідчий суддя здійснює судовий виклик підозрюваного, який перебуває на свободі, а статтею 193 КПК України передбачено обов`язкову участь підозрюваного у розгляді клопотання, винятком є лише його перебування у міжнародному розшуку.

На виконання цих законодавчих вимог слідчий суддя одразу після отримання клопотання 08.01.2019 року, цього ж дня призначив його до розгляду, з врахуванням існуючого навантаження, оскільки в період з 02 по 10 січня 2019 року визначення судді, з обов`язковим дотриманням вимог ч.3 ст.35 КПК України, здійснювалось, з об`єктивних причин, із розподілом справ на слідчого суддю ОСОБА_1 , і в подальшому, з врахуванням незапланованої відпустки останнього за сімейних обставин, судовий розгляд було відкладено з 14 на 18 січня 2019 року. Такі дії слідчого судді були зумовлені забезпеченням учасників провадження права на справедливий суд та не суперечать положенням ст. 28 КПК України щодо розумності строків розгляду справ.

Крім того, чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає такої підстави як залишення без розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу через неможливість його розгляду протягом сімдесяти двох годин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.177, 178, 179, 181, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на два місяці з дня винесення даної ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) Прибувати до слідчого, прокурора за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

2) Не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

В разі невиконання покладених судом обов`язків відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід ніж особисте зобов`язання і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебувають матеріали досудового слідства.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала, в частині відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, в решті ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1