Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1011/18
Провадження № 1-кс/499/384/18
У Х В А Л А

Іменем України

"07" листопада 2018 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 адвоката підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець Росія с. Платонівка, Новаршавського району, Омської області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , громадянство: громадянин України, судимість: 23.08.2007 Іванівським районним судом Одеської області за ст. 188 ч.2 КК України вид покарання позбавлення волі строком 5 років на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки, 22.05.2013 Іванівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.2 КК України, ст. 70 КК України вид покарання позбавлення волі строком 2 роки 5 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців; 12.10.2016 Іванівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України вид покарання позбавлення волі на строк 4 роки на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки; сімейний стан: неодружений, на утримані неповнолітні діти ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебувають, оскільки позбавлений батьківських прав на підставі рішення Іванівського районного суду від 12.06.2013 року, освіта спеціальна на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 від 07.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Іванівського районного суду Одеської області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів передбачених статтями 185, 289 КК України, маючи не погашену і не зняту судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та повторно скоїв однорідний злочин передбачений статтею185 КК України.
06 листопада 2018 року, близько 08.00 годин ОСОБА_5 з його слів перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будівлі «Побуткомбінату» по вулиці Центральна №96 в смт Іванівка, Іванівського району, вирішив зайти до будівлі, а саме до свого знайомого ОСОБА_9 щоб попросити в борг кошти. У ході бесіди ОСОБА_9 у наданні коштів ОСОБА_5 відмовив. Спускаючись з другого поверху на перший вищевказаної будівлі в коридорі на дерев`яній тумбі з ліва від себе помітив жіночу сумку.
В цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном, а саме жіночою сумкою з метою особистого збагачення за рахунок виявлення в сумці будь-якого цінного майна в тому числі коштів.
Підійшовши до жіночої сумки, умисно, повторно, незаконно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, непомітно для оточуючих з тумбочки викрав жіночу сумку з якою покинув приміщення «Побуткомбінату».
Далі ОСОБА_5 вже вільно користуючись викраденим майном рухаючись в напрямку магазину «Берізка» в смт Іванівка Іванівського району Одеської області дістав з жіночої сумки гаманець з якого викрав 310 гривень купюрами номіналом в 200, 50, 20, 10, 5 гривень та мобільний телефон Samsung GT-E1202I сірого кольору вартістю 300 гривень з сім картою мобільного оператора «Лайф Сел» вартістю 50 гривень на рахунку якого кошти були відсутні. Після чого сумку та гаманець, які матеріальної цінності для потерпілої не мають викинув біля магазину «Берізка».
Таким чином своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 660 гривень.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - вчинений повторно.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати якщо підозрюваній не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою так як наявні ризики передбачених ст. 177 КПК України, а саме: у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 не має стійкий соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, перебуває на обліку в Іванівському районному секторі пробації на іспитовому терміні, залишив місце події, є реальний ризик того, що залишаючись на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з урахуванням перебування на іспитовому терміні, у тому числі безперешкодно вибути поза межі території України, або області тим самим вчинити інше тяжке кримінальне правопорушення.

Відтак, у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину свою визнав, коротко розповів про скоєне правопорушення, просив обрати відносно нього домашній арешт. Адвокат підозрюваного також просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, додані до клопотання та кримінальне провадження, суд приходить до висновку, про його задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

07 листопада 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яку суд вважає обґрунтованою.

Матеріалами клопотання підтверджується вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, вина підозрюваного ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема протоколами огляду місця події; протоколом допиту потерпілої, протоколом впізнання речового доказу та іншими матеріалами.

Характер протиправного діяння ОСОБА_5 намагання приховати мобільний телефон яким він незаконно заволодів, свідчить про намір, сховати, реалізувати вищевказаний предмет який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вказує на можливість скоєння інших злочинів аналогічного характеру.

При цьому, ОСОБА_5 може незаконно впливати на прямих свідків, та потерпілу, має можливість вільно пересуватись та з метою уникнення кримінальної відповідальності має можливість і може залякувати свідків та потерпілу схиляти їх до дачі неправдивих показань, а також з цією метою вчинити щодо них інше кримінальне правопорушення.

Згідно наданої характеристики з місця мешкання ОСОБА_5 зарекомендував з негативної сторони, ніде не працює. З пояснень рідної мати також встановлено, що ОСОБА_5 завжди вживає алкогольні напої та веде аморальний спосіб життя, а інколи застосовує відносно неї протиправні дії. Між тим, рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 12 червня 2013 року підозрюваного ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав на його дітей.

Крім того, досудовим розслідуванням наразі ще встановлюються всі свідки вказаного правопорушення, з метою їх подальшого допиту та проведення з ними інших слідчих дій.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_5 не має стійкий соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, перебуває на обліку в Іванівському районному секторі пробації на іспитовому терміні, залишив місце події, є реальний ризик того, що залишаючись на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з урахуванням перебування на іспитовому терміні, у тому числі безперешкодно вибути поза межі території України, або області тим самим вчинити інше тяжке кримінальне правопорушення.

Прокурор та слідчий посилається, що є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків, враховуючи, що підозрюваний вчинив злочин середньої тяжкості, раніше судимий, даний злочин вчинив в період іспитового строку враховуючи також існування вищезазначених ризиків та наявність обґрунтованої підозри, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на виконання ч. 2, 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи конкретні обставини та тяжкість правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу і майновий стан підозрюваного, а також дані, що містяться в долучених до матеріалів клопотання протоколах за результатами проведення слідчих дій, які дають на даній стадії кримінального провадження наявність достатніх підстав для висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 приходжу до висновку, що розмір застави має бути встановлений у максимально визначеній законом межі в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 36820 грн, оскільки на переконання слідчого судді внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, слідчий суддя, вважає необхідним у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючисьст.ст.177,183,193-194,196-199 КПК України, слідчий суддя ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 від 07.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець Росія с. Платонівка, Новаршавського району, Омської області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , громадянство: громадянин України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обраховувати строк тримання під вартою з 06 листопада 2018 року - до 05 січня 2019 року включно.

Дійсна ухвала про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу діє 60 (шістдесят) днів, а саме: до 16 години 00 хвилин 05 січня 2019 року включно, та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню Одеського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 36820 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крім, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі звільнення його з під варти внаслідок внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатися з місця реєстрації місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.

- носити електронний засіб контролю.

Застосування електронного засобу контролю здійснюється слідчим або уповноваженими працівниками органу поліції визначеного слідчим.

Підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки.

Визначити термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного та строк дії ухвали слідчого судді в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні - до 05 січня 2019 року.

Попередити ОСОБА_5 чи іншу особу, яка виявить бажання стати заставодавцем про те, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з моменту проголошення.

СуддяОСОБА_1