Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8186/18
Провадження № 1-в/644/809/18
У Х В А Л А
Іменем України
18 грудня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

представника Харківської виправної колонії № 43 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про застосування до нього положень ст. 81 КК України,

Зазначив, що відбуває покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначене за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 10.10.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України посилаючись не те, що відбув більше ніж частини строку призначеного покарання, мав два стягнення, які погашено, має 1 заохочення, працевлаштований, режим відбування не порушує, приймає участь у безоплатних роботах.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою заяву підтримав та зазначив, що став на шлях виправлення, має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча не має адресної реєстрації але за домовленістю з господаркою проживає у АДРЕСА_1 , який має намір викупити. Також планує працювати на будівництвах.

Представник адміністрації установи виконання покарань покладався на рішення суду, зазначивши, що ОСОБА_3 на цей час характеризується позитивно, працює. Чому адміністрація установи не вирішила питання про умовно-дострокове звільнення засудженого йому не відомо.

Прокурор вважав заяву такою, що не підлягає задоволенню оскільки матеріали особової справи не мстять даних про виправлення та сумлінне ставлення до праці засудженого за час відбування покарання, а також просив врахувати ту обставину, що ОСОБА_3 відбуває покарання за злочин вчинений через 3 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, тим більше йому проведено перерахунок строку відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України. При наявності подяки, на яку посилається ОСОБА_3 адміністрацією установи виконання покарань йому відмовлено в квітні 2018 року про умовно-дострокове звільнення оскільки він не став на шлях виправлення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, засудженого, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 10.10.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахується з часу його затримання 10.10.2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.04.2017 р. апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10.10.2016 року по 19.04.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Таким чином строк відбуття покарання ОСОБА_3 призначений вироком суду у виді 3 років позбавлення волі рахується з 10.10.2016 року по 01.04.2019 року.

Згідно ст. 81 КК України - до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, є не тільки відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Згідно до наданої державною установою «Харківська виправна колонія № 43» особової справи ОСОБА_3 станом на 04.04.2018 р. він характеризувався посередньо, мав заохочення від 15.02.2018 р. за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, адекватно реагує на критику.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Намагається утримувати в чистоті спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і переметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», відвідує заплановані заходи, але не робить для себе належних висновків.

Згідно до витягу з протоколу № 12 засідання комісії від 04.04.2018 року Харківської виправної колонії № 43 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення засуджених на підставі ст. 81 КК України, вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки він не довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому суд зазначає, що недопущення засудженим порушень порядку відбування покарання з грудня 2017 року та погашення 2-х стягнень від 20.12.2017 р. та 30.12.2017 року не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений за весь час відбування покарання довів своє виправлення, цей факт лише підтверджує обставину звичайного додержання ОСОБА_3 режиму відбування покарання за останній рік.

ОСОБА_3 раніше судимий: 15.01.2003 р. Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289,ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75

КК України з іспитовим строком 3 роки; 15.07.2004 р. Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі; 04.02.2011 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 05.04.2013 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 23.04.2013 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 20.10.2014 р. Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 9 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, звільненого 12.03.2016 р. згідно ч. 5 ст. 72 КК України.

Також відповідно до матеріалів наданої особової справи до ОСОБА_3 10.06.2008 року застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком від 15.07.2004 р., 09.04.2012 року звільнявся від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію», двічі вчиняв злочини під час відбування покарання з випробуванням, звільнившись в зв`язку з відбуванням покарання 12.03.2016 року вчинив новий злочин вже 13 вересня 2016 року, що в сукупності свідчить про стійку схильність ОСОБА_3 до вчинення злочинів і його небажання до виправлення.

Доводи засудженого про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими, оскільки з урахуванням перевірених матеріалів справи, особи засудженого, який неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, не має постійного місця проживання та роботи, стійких соціальних зв`язків, суд не вбачає підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: