Справа № 595/1768/18
Провадження № 1-кп/603/106/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання : ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000265, внесеного 01 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свердловськ Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2018 року близько 14 год. 30 хв. у обвинуваченого ОСОБА_3 під час перебування на вулиці Тичини, що в м. Бучач, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металобрухту, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Ваш продукт» (далі - ТОВ «Ваш продукт») та знаходився на земельній ділянці, якою користується ТОВ «Ваш продукт» за адресою м. Бучач вул. П.Тичини 3.

Реалізовуючи свій злочинний намір, доводячи його до логічного завершення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій спрямованих на заволодіння неналежним йому майном - металобрухтом, та в подальшому використання його для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотив і мету, перебуваючи на земельній ділянці, якою користується ТОВ «Ваш продукт» та яка неогороджена, за адресою м. Бучач, вул. П.Тичини,3, близько 14:30 год. 01 вересня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде помічений, тобто діючи таємно, скориставшись вільним доступом на земельну ділянку, намагався викрасти металобрухт (ржаву металічну бляху та дві металічні труби загальною вагою 80 кг), який знаходився на земельній ділянці, за вищевказаною адресою, а саме: за допомогою рук помістив металобрухт у багажник свого автомобіля ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 та увімкнувши двигун автомобіля розпочав рух по вул.Тичини в сторону центру м.Бучач.

Проте, обвинуваченим ОСОБА_3 злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній не мав можливості розпорядитись викраденим майном, оскільки після завантаження викраденого металобрухту у багажник автомобіля був викритий охоронцями ТОВ «Ваш продукт», котрі здійснювали безпосереднє переслідування його автомобіля, починаючи з моменту руху і до зупинки.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
24 вересня 2018 року між потерпілим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 (який на той час перебував у статусі підозрюваного) на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і зобов`язався публічно вибачитись перед потерпілим ОСОБА_5 після затвердження даної угоди

Сторони угоди дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн.

В даній угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що він підтримує укладену між ним та потерпілим ОСОБА_5 угоду про примирення, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, угода є добровільною, та він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Потерпий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим 24 вересня 2018 року та призначити узгоджене сторонами покарання.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги норм КПК та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, який згідно ч.2 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України. При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
В підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної 24 вересня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24 вересня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 01 вересня 2018 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 24 вересня 2018 року покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: дві металеві труби, металеву банку та металеву бляху загальною вагою 80 кг залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1