Провадження № 1-кп/331/135/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції з ДУ «Харківська виправна колонія № 43» кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001458 від 17.06.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан одружений, дітей на утриманні не має, без місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.12.2005 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;
- 14.09.2006 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 23.12.2008 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк: 02 роки 05 місяців 03 дні;
- 14.06.2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією частини майна;
- 12.04.2012 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 10.05.2016 року звільнений за відбуттям строку покарання;
- 14.11.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

17 червня 2018 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 6 по вулиці Шкільній в м. Запоріжжі, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , який прямував до місця свого мешкання. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підбіг до ОСОБА_7 , який в цей момент знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, шляхом ривку, відкрито викрав з шиї потерпілого ланцюжок із золота, вагою 8 грамів, 585 проби, модель «класичний бісмарк», який належить останньому, вартістю 8000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану вище суму. Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що 17.06.2018 року, приблизно по обіді, перебуваючи в районі буд. № 6 по вул. Шкільній в м. Запоріжжі, він звернув увагу на раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_7 , який, як йому здалось, перебував в стані сп`яніння, після чого вирішив заволодіти його золотим ланцюжком. З цією метою він підбіг до потерпілого та зірвав з його шиї золотий ланцюжок. Разом з викраденим майном він покинув місце вчинення злочину, проте через деякий час він був затриманий співробітниками поліції. Під час затримання, золотий ланцюжок потерпілого у нього був вилучений.

Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, щиро шкодує з приводу вчиненого. В ході досудового розслідування в добровільному порядку відшкодував потерпілому ОСОБА_7 за рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 3000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд даного кримінального провадження без його участі, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має, в судових дебатах приймати участь не бажає, покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду (а.п. 20).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 має ряд судимостей за вчинення корисливих злочинів, які у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив тяжкий злочини, одружений, дітей на утриманні не має, місця реєстрації не має, має місце постійного проживання, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, добровільно відшкодував потерпілому за рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 3000 гривень (а.п. 76).

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які носять корисливий характер, відношення самого обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків та не завдало реальних матеріальних збитків, оскільки викрадене майно повернуто власнику, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити йому мінімальне покаранняв межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги, що відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 в межах даного кримінального провадження вчинено ОСОБА_4 до ухвалення вироку Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 14.11.2018 року, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 листопада 2018 року більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.11.2018 року, а саме, з 20 червня 2018 року (а.п. 105-107).

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2018 року, а саме, на ланцюжок з металу жовтого кольору, грошові кошти в сумі 17 гривень, запальничку, два металевих ключі, носову хустку.

Речові докази:
- ланцюжок із металу жовтого кольору, довжиною 60 см. 585 проби з пошкодженням з`єднуючого замка,який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 залишити у потерпілого ОСОБА_7 за належністю (а.п. 68-69, 73);

- один недопалок цигарки з жовтим фільтром, запальничку, носову хустку, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до квитанцій у провадженні № 0001458 (номер книги обліку речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, 1709, порядковий номер 5598) підлягають знищенню (а.п. 68-69, 75);

- два металевих ключа, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до квитанцій у провадженні № 0001458 (номер книги обліку речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, 1709, порядковий номер 5598) повернути обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю (а.п. 68-69, 75);

- грошові кошти в сумі 17 (сімнадцять) гривень, купюрами номіналом 10 гривень 1 шт., номіналом 2 гривні 1 шт., номіналом 1 гривня 5 шт., які упаковані в паперовий конверт та долучені до матеріалів кримінального провадження повернути обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю (а.п. 68-69, 74).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1