Справа № 488/317/18
Провадження № 1-кп/477/249/18
про продовження строку тримання під вартою
06 грудня 2018 року м.Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 , .
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
27 листопада 2018 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області з Херсонського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України.
06 грудня 2018 року у підготовчому судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження дії запобіжного заходу, який раніше обраний ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що обвинуваченому ОСОБА_5 06.11.2017 року ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб до 02.01.2018 року, який в подальшому ухвалами судів був продовжений та дія якого закінчується 07 грудня 2018 року. Зазначила, що ризики, які були підставою для обрання такого виду запобіжного заходу, не відпали та продовжують існувати. Обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні декількох тяжких злочинів, є особою, схильною до вчинення злочинів, оскільки вчинив злочини під час іспитового строку, призначеного вироком суду, відносно нього Ленінським районним судом м.Миколаєва здійснюється кримінальне провадження за ч. 2 ст. 187 КК України, не має постійного місця роботи, місця проживання, сім`ї, може впливати на потерпілих та іншого обвинуваченого, а тому застосування більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, на які вказувала прокурор, не доведені та не підтверджені належними доказами. Звертав увагу, що прокурор не зазначила, яким саме іншим чином обвинувачений буде перешкоджати здійснювати кримінальне провадження, не надала доказів щодо здійснення кримінального провадження щодо його підзахисного Ленінським районним судом м.Миколаєва. Заперечував, що обвинувачений ОСОБА_5 зможе впливати на обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки вони між собою не спілкуються та місцезнаходження останнього невідоме. Зазначав, що ризики мають бути реальні та підтверджені відповідними документами.
Обвинувачений ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але за що і коли не пам`ятає, сім`ї не має, виховувався в інтернаті, де і познайомився з обвинуваченим ОСОБА_6 , після закінчення інтернату спів мешкав із дівчиною, але назвати її дані не зміг. Власного житла не має, винаймав квартиру на АДРЕСА_1 , працював без офіційного працевлаштування вантажником та експедитором. Є інвалідом ІІ групи.
Вислухавши думку учасників судового провадження, надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, судом встановлено наступне.
У відповідності до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.
Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року, згідно якої обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою.
06.11.2017 року ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб до 02.01.2018 року, який в подальшому ухвалами Жовтневого районного суду Миколаївської області неодноразово продовжувався та ухвалою Херсонського апеляційного суду був продовжений до 07 грудня 2018 року.
Підставою для обрання та продовження такого виду запобіжного заходу стала обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, відсутність сталих соціальних зв`язків, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання та роботи, не має постійного прибутку, відсутність на території Миколаївської області місця реєстрації та родини, а також схильність до протиправної діяльності та існування ризику вчинення нового злочину.
Суд приходить до висновку щодо необхідності продовжити обраний запобіжний захід, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, діяння, у вчиненні яких обвинувачується, він вчинив в період іспитового строку, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.04.2018 року, тобто є особою схильною до вчинення злочинів, в зв`язку з чим існує ризик вчинення нового злочину. Обвинувачений, як вбачається в тому числі і з його пояснень, не має сталих соціальних зв`язків, а саме: місця постійного проживання, реєстрації, постійного місця роботи, відсутні сталі сімейні зв`язки. Докази, що спростовують зазначене суду не надані. Вказане дає суду обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитись від суду та продовжити злочинну діяльність.
Крім цього, потерпілі та свідки в судовому засіданні не допитувались, один із злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , є насильницьким корисливим злочином, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може вплинути на потерпілих та свідків.
Також в матеріалах справи (т.2 а.с.55) наявні інформація щодо здійснення кримінального провадження Ленінським відділення поліції ГУНП в Миколаївській області за ч. 2 статті 187 КК України.
Таким чином, суд вважає доведеними обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, підстави для продовження такого запобіжного заходу продовжують існувати. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який обрано раніше, є недоцільним, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.
Суд критично сприймає твердження захисника щодо відсутності обґрунтованих ризиків та доказів на їх підтвердження і розцінює їх як спосіб захисту.
В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження яким чином обвинувачений може іншим чином перешкодити здійсненню кримінального провадження, однак це жодним чином не зменшує значення інших ризиків, які є реальними та обґрунтованими.
Враховуюче викладене, суд вважає, що клопотання прокурора є підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст., 176-178, 315 КПК України,
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО М.Миколаєва строком на шістдесят днів.
Строк дії ухвали по 04 лютого 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1