Дата документу 28.01.2019 Справа № 334/242/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/92/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/242/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Зугдіді, Грузія, громадянина Грузії, який має посвідку на проживання на території України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

частково задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 12 березня 2019 року, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2019, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і неповнотою судового розгляду, та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Апелянт вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя в повному обсязі не врахував обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, а саме, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, яким раніше вчинялись кримінальні правопорушення, відсутність в нього стійких соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, не має на утриманні дітей, офіційно не працевлаштований, є громадянином іншої держави, що

дає підстави для висновку про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, СВ Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 10.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

10 січня 2019 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11 січня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

11 січня 2019 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий суддя, встановивши доведеними обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , застосував до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя

взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухані думки слідчого, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Також слідчим суддею було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який, у тому числі, вказує слідчий у клопотанні, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів тих обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з чим погоджується й колегія суддів.

Виходячи з того, що стороною обвинувачення були доведені лише обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та його тяжкості, ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства та зареєстроване місце проживання, на обліку врача-нарколога у ЗОНД не перебуває, має хронічні захворювання, колегія суддів вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити в даному кримінальному провадженні належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Посилання апелянта на те, що відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, громадянства України, свідчить про можливість вчинення ним дій, передбачених пунктами 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, є лише припущеннями, оскільки не містять достатньо доказів на їх підтвердження,які не можуть бути підставою для тримання особи під вартою.
Також, як вважає колегія суддів, те, що ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, не є перешкодою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваний не намагався перетнути кордон України, має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким був затриманий в порядку ст. 208 КПК України,

що зменшує вірогідність настання ризику переховування від органу досудового розслідування або суду.

Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, на яку посилається прокурор, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Також колегія суддів вважає неспроможним посилання слідчого у клопотанні та прокурора в апеляційній скарзі, як на одну з обставин для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на те, що ОСОБА_7 раніше вчинялись кримінальні правопорушення, зокрема, на те, що 27.06.2013 до суду було направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, оскільки наразі даних про те, що судом було прийняте рішення по цьому провадженню немає, а, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Крім того, колегія суддів враховує те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які дані стосовно невиконання або ухилення ОСОБА_7 від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також фактичну поведінку підозрюваного після застосування щодо нього 12.01.2019 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який самостійно з`явився за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, з огляду на зазначені вище обставини, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Саме вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , з метою чого, слідчий суддя поклав на підозрюваного також й низку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 частково задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 12 березня 2019 року, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: