Справа № 738/2054/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/264/19
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Арцизького районного суду Одеської області від 26.03.2018 року, який змінений ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.06.2018 року, за ч.1 ст.129, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Місцевий суд вказав на відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_8 , а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення останнього.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевий суд недостатньо дослідив його особову справу. Апелянт вказує, що з часу прибуття до Менської ВК-91 він мав стягнення, але на даний час вони погашені, його поведінка виправилась. Засуджений дотримується ввічливих взаємовідносин з представниками адміністрації установи, відвідує виховні заходи. На даний час він долучився до суспільно корисної праці, має одне заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив ухвалу місцевого суду залишити в силі, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що вироком Арцизького районного суду Одеської області від 26 березня 2018 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.129, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна (а.к.п.39-41).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання було змінено, ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.129, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 15.11.2016 року по 12.06.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.к.п.42-43).

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з 15 листопада 2016 року. Кінець строку покарання 18.04.2020 року.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Із пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 убачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі перебуває з 18 листопада 2016 року.

За час перебування в Одеській установі виконання покарань № 21, характеризувався посередньо: порушень вимог режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, стягнень та заохочень не мав, до суспільно корисної праці не залучався.

З 17 березня 2017 року засуджений ОСОБА_8 відбував покарання в Ізмаїльській установі виконання покарань № 22, де характеризувався негативно: за зберігання забороненого предмету отримав стягнення, яке на даний час погашене; заохочень не мав, до суспільно корисної праці не залучався.

У Державній установі «Менська ВК №91» засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання з 21 червня 2017 року.

За цей час ОСОБА_8 отримав 5 дисциплінарних стягнень за порушення встановленого порядку відбування покарання, які на даний час погашені. З 02.10.2017 року по 03.09.2018 року перебував на профілактичному обліку засуджених, які схильні до вчинення злісних порушень встановленого порядку відбування покарання. На даний час на оперативно-профілактичних обліках не перебуває. Був працевлаштований робітником меблевої дільниці підприємства установи, до роботи ставився негативно, поставлені завдання виконував під контролем майстра, за самовільне залишення робочого місця притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення, за систематичну відсутність на робочому місці був звільнений з роботи. З 17.05.2018 року по 07.11.2018 року виконував обов`язки робітника по ремонту теплотраси, дбайливо ставився до майна установи і предметів, які використовував при виконанні роботи. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав заохочення. Залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, до виконання робіт ставиться добросовісно. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, проте передбачені законодавством вимоги персоналу установи виконує під контролем. З представниками адміністрації намагається бути ввічливим та тактовним. Відвідує заходи культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, реагує на них посередньо (а.к.п.2-5).

На засіданні спостережної комісії Менської РДА 05 грудня 2018 року було розглянуто клопотання засудженого ОСОБА_8 про можливість застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та прийнято постанову №122 (протокол №40 від 05.12.2018 р.) про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_8 такої пільги (а.к.п.59).

Посилання засудженого ОСОБА_8 на однобічне дослідження даних про його особу не заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання місцевий суд вислухав учасників судового провадження та дослідив особову справу засудженого, зокрема, щодо його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Дані про відсутність дисциплінарних стягнень, на що вказує засуджений, заслуговують на увагу, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення. А дотримання ним норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями ст.107 КВК України.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4