27.11.2018 Провадження № 1-кс/331/5339/2018
Єдиний унікальний номер 331/8386/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Запоріжжя
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання, пояснив, що на сьогодні досудове розслідування триває, посадові особи даного підприємства перевіряються на причетність до вчинення злочину, є дані вважати, що грошові кошти, на які було накладено арешт, були здобуті злочинним шляхом, тому скасування арешту майна може негативно вплинути на хід розслідування.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, слідчий суддя, при постановленні ухвали суду, врахував положення ст.ст. 170-173 КПК України, що арештовані грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України, а також підпадають під ознаки майна, набутого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, щодо якого застосовується спеціальна конфіскація, та що незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні грошовими коштами призведе до їх приховування шляхом переведення на інші банківські рахунки в тому числі банківські рахунки підконтрольних суб`єктів господарювання і фізичних осіб чи виводу до тіньового сектору економіки з метою їх подальшого переведення в готівку, а отже до знищення доказів протиправної діяльності та не можливості забезпечити їх спеціальну конфіскацію, тобто спричинення істотної шкоди інтересам держави.
20.12.2017 року законність винесення судового рішення було перевірено судом апеляційної інстанції, за результатами чого вказану ухвалу залишено без змін, при цьому предметом розгляду були аналогічні доводи захисника щодо необґрунтованості накладення арешту на майно та перешкоджання господарській діяльності підприємства.
Як встановлено у судовому засіданні, розслідування даної справи триває, тому підстав вважати, що на цей час не відпала необхідність у збереженні арешту майна, немає. Крім того, слідчий суддя враховує, що арешт накладено на грошові кошти, які підпадають під ознаки майна, набутого внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В цьому випадку законом передбачено спеціальну конфіскацію такого майна, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, що є відповідною правовою підставою для продовження дії такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, положення п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України у конкуренції з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, по відношенню до останньої є спеціальною нормою та не вимагає наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тому доводи захисника про те, що жодній особі не повідомлено про підозру, тому підстав для застосування арешту майна немає, відкидаються слідчим суддею.
Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що збереження арешту вказаних грошових коштів на цей час відповідає цілям кримінального провадження, необхідність його застосування на сьогодні не відпала, підстав для його скасування слідчим суддею не вбачається, у зв`язку із чим клопотання не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1