Провадження № 11-кп/824/286/2018 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченої на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 , яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Компаніївка Кіровоградської області, громадянку України, з вищою освітою, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом 3-х років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації. Вироком вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком, 26 травня 2016 року приблизно в 04.00 години ОСОБА_9 , знаходячись біля входу до станції метро «Лісова» по пр. Броварському в м.Києві, на ґрунті власних неприязних стосунків, які виникли раптово, ножем, який мала при собі, умисно нанесла раніше незнайомому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева без ушкодження внутрішніх органів з евентерацією прядки великого чепця у рановий канал, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), колото-різані рани лівої китиці та лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На думку прокурора, суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_12 без її ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши від призначеного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України, не надано належної і достатньої правової оцінки особі обвинуваченої, яка нанесла ножем численні тілесні ушкодження незнайомій людині, залишено поза увагою особу обвинуваченої, яка вину свою не визнала, намагаючись завадити встановленню істини по справі, уникнути покарання за умисний злочин, не зважаючи на сукупність доказів у справі, що свідчать про заподіяння обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілому. Крім того, судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої. Вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_12 без ізоляції від суспільства не можливе, а тільки реальне відбування покарання взмозі забезпечити досягнення цілей, визначених у ст. 65 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

При цьому обвинувачена вважає, що виносячи вирок, суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, чим порушив ст. 20, 337 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ОСОБА_8 було визнано винною у вчиненні умисного злочину, хоча в обвинувальному акті про умисел не було жодного слова.

Вважає, що судом при постановленні вироку не надано оцінки наступним обставинам:
- відсутності доказів наявності у старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_13 повноважень щодо здійснення досудового розслідування;
- протокол про відібрання зразків для експертизи від 18.07.2016 року містить виправлення, що свідчить про те, що відібрання зразків крові у ОСОБА_10 не відбувалося, а останньому тільки оголошено про намір відібрати в нього зразки;
- висновок судово-медичної експертизи № 1248/Е виконаний особою, у якої закінчилися повноваження експерта;
- висновок експерта №319 містить посилання на різні процесуальні статуси ОСОБА_10 , що свідчить про те, що відібрання зразків крові у ОСОБА_10 не відбувалося, а останньому було тільки оголошено про намір відібрати у нього зразки крові;
- висновок експерта № 318 та протокол огляду місця події взагалі не містять будь-яких доказів у кримінальному провадженні.

Вважає , що суд безпідставно не визнав висновки експертів № 1248/Е, № 319, протокол про відібрання зразків для експертизи від 18.07.2016р., протокол проведення слідчого експерименту від 18.07.2016р. недопустимими доказами.

Підкреслює, що покази потерпілого та свідка ОСОБА_14 щодо кількості та виду вжитого алкоголю не відповідають дійсності, оскільки було встановлено, що ОСОБА_10 перебував у стані легкого алкогольного сп`яніння, який не дозволяв йому повністю усвідомлювати свої дії та адекватно реагувати на події, що відбувалися навколо нього.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, яка підтримала власну апеляційну скаргу та заперечила проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_8 у умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні. небезпечному для життя в момент заподіяння, за обставин, викладених у вироку, стверджується доказами, які містяться у:

- показаннях потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що саме ОСОБА_15 розкладним ножем заподіяла йому тілесні ушкодження;
- показаннях свідка ОСОБА_16 , яка ствердила, що безпосередньо після події потерпілий вказував, що його вдарила ножем жінка;
- протоколі огляду місця події, під час якого біля входу на ст..метро «лісова» виявлені краплі бурого кольору, схожі на кров.
- протоколі огляду одежі і сумки обвинуваченої, на яких були виявлені плями бурого кольору;
- висновку експерта №319 про те, що на футболці обвинуваченої виявлена кров, що може належати ОСОБА_10 ;
- висновком судово-медичного експерта про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10
- протоколі проведення слідчого експерименту, під час якого потерпілий вказував механізм нанесення йому ножових поранень жінкою.

Сукупність зазначених доказів була предметом дослідження суду в судовому засіданні і висновок про заподіяння потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження саме обвинуваченою ОСОБА_8 , є вірним.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у слідчого ОСОБА_13 повноважень щодо проведення досудового розслідування на матеріалах справи не ґрунтуються, оскільки спростовуються витягом з ЄРДР, де зазначено, що розслідування даного кримінального провадження провадить єдиний слідчий - ОСОБА_13 , обвинувальним актом з реєстром матеріалів досудового розслідування, якими підтверджено, що всі процесуальні рішення, включаючи і складання обвинувального акту, прийняті слідчим ОСОБА_13 .

У відповідності до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Доказів того, що висновки експертів № 1248/Е, № 319, протокол про відібрання зразків для експертизи від 18.07.2016р., протокол проведення слідчого експерименту від 18.07.2016р. отримані з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, не надано.

Так, з протоколу про відібрання зразків для експертизи (т.1 а.61) вбачається, що потерпілому слідчим була оголошена постанова прокурора про відібрання у нього зразків крові, після чого лаборантом ОСОБА_17 були відібрані зразки. Виправлення у протоколі назви постанови прокурора не свідчить про те, що така слідча дія як отримання зразків для експертизи проведена з порушенням вимог ст..245 КПК України.

Доводи про те, що експерт ОСОБА_18 є неповноважною особою для проведення судово-медичних експертиз, є також неспроможними, оскільки зазначена особа внесена до реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України за № 6938.

Технічні помилки судово-медичної імунологічної експертизи № 319 у назві процесуального статусу ОСОБА_10 не спростовують правильності його висновку про те, що на футболці ОСОБА_8 виявлена кров, яка може походити від ОСОБА_10 .

Апеляційна скарга обвинуваченої не містить доводів на підтвердження твердження про недопустимість такого доказу як протокол проведення слідчого експерименту, тому колегія суддів приходить до висновку про його відповідність вимогам ст.85,86 КПК України.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що потерпілий ОСОБА_10 неправильно сприймав події, а на досудовому слідстві чи в судовому засіданні надавав суперечливі показання щодо обставин заподіяння йому ножових поранень.

На підставі досліджених доказів суд надав правильну юридичну оцінку діям ОСОБА_8 , кваліфікувавши їх за ч.1 ст.121 КК України.

Покарання ОСОБА_15 за ч.1 ст.121 КК України у вигляді 5-ти років позбавлення волі судом визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, її особи, яка є жінкою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується за місцем проживання, а також конкретних обставин справи.

Також, колегія суддів вважає , що судом правильно застосовані вимоги ст..ст.75,76 КК України і висновок суду про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства , але в умовах контролю за її поведінкою з боку органів пробації , таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд не врахував, що ОСОБА_8 заподіяні численні тяжкі тілесні ушкодження, є безпідставними, оскільки до категорії тяжких віднесено лише одне тілесне ушкодження з отриманих потерпілим, а саме проникаюче колото-різане поранення черева без пошкодження внутрішніх органів.

Відсутність пом`якшуючих покарання обставин, у тому числі і невизнання ОСОБА_8 вини у вчиненні кримінального правопорушення, не свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченої, а також про неможливість її виправлення без ізоляції від суспільства, тому апеляційні вимоги прокурора не є слушними.
Таким чином, доводи апеляційних скарг обвинуваченої та прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: