Справа № 496/4694/18
Провадження № 1-кп/496/365/18
У Х В А Л А
призначення справи до судового розгляду

26 грудня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Біляївка Одеської області обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшли для розгляду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, які ухвалою призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого, суд доходить до висновку про можливість призначення їх до судового розгляду, за наступними підставами.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Таким чином, вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту та доданих до нього документів до судового розгляду, думку сторін, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про доручення органу з питань пробації, відповідно до ст. 314-1 КПК України складення досудової доповіді.

Учасники справи у судовому засіданні не заперечували проти складення досудової доповіді.

Згідно ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Ч.1 ст. 7 Закону України «Про пробацію» передбачено, під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

За приписами ч.1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає за необхідне доручити Біляївському міськрайонному відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області складення досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілих в порядку ч. 3 ст. 315 КПК клопотав перед судом, що обвинуваченому вважається продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд звертає увагу, щодо продовження запобіжного заходу відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, висловився Конституційний Суд України зазначивши «Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.». Відповідно до вищезазначеного рішення Конституційного суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 ц, у справі № 1-28/2017, Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу). Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.

Отже продовження запобіжного заходу можливе лише за клопотанням прокурора, а не за усним клопотання представника потерпілих, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Через канцелярію суду надійшло клопотання власника транспортного засобу ОСОБА_8 про скасування арешту на автомобіль та вирішення питання про передачу автомобіля власнику. Своє клопотання обґрунтовує тим, що 25.07.2018 р. слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси, було задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області про накладення арешту на автомобіль модель «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , на час проведення експертизи. Станом на 22.12. 2018 р. всі експертизи призначені в межах кримінального провадження вже завершені та складено обвинувальний акт, скерований до суду для розгляду по суті. Заявник вважає, що відпала потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а тому просить суд: скасувати арешт автомобіля моделі «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 ; вирішити питання щодо передачі автомобіля моделі «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 з майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів №1 ОФДП МВС «ІНФОРМ РЕСУРСИ» - власнику ОСОБА_8 , без сплати за зберігання транспортного засобу.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту. Пояснив, що вказаний автомобіль є знаряддям вчинення злочину, а також речовим доказом по даному кримінальному провадженню та наданий час суду не було ще надано доказів сторони обвинувачення.

Представник потерпілих та потерпіла підтримали думку прокурора.

Захисник підтримав клопотання про скасування арешту, посилаючись на обґрунтування викладені у клопотанні.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані до клопотань документи, суд вважає що клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь - якої особи, якщо воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

В чинному кримінальному процесуальному кодексі України немає законодавчо визначеної необхідності у накладенні арешту на майно тільки підозрюваного чи обвинуваченого, з метою забезпечення речових доказів, арешт може бути накладений на майно будь-якої особи за наявності відомостей, що воно може містити сліди кримінального правопорушення.

Суд вважає, що на стадії підготовчого розгляду кримінального провадження, коли не був оголошений обвинувальний акт, не визначений порядок дослідження доказів, не досліджені докази у кримінальному провадженні, вирішення такого клопотання є передчасним, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Під час підготовчого судового засідання потерпілі звернулись з цивільним позовом до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

Відповідно до ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вказаний позов відповідає вимогам норм ЦПК України, а тому підлягає прийняттю до розгляду та розгляду в кримінальному провадженню.

Також потерпілі надали до суду клопотання про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_7 з метою забезпечення пред`явленого цивільного позову. Своє клопотання обґрунтовують тим що ними був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди завданої злочином у розмірі 663370 грн. Враховуючи те, що ОСОБА_7 не працює, завдану злочином шкоду добровільно не відшкодовує, стягнення може бути звернено на майно, а тому за час розгляду справи судом, обвинувачений може вчинити дії направлені на приховування, відчуження майна внаслідок чого виконання судового рішення, у випадку задоволення пред`явленого позову, буде істотним чином ускладнено або взагалі унеможливить виконання рішення суду. В порядку ст. 170 КПК, просять суд накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_7 у межах ціни позову, а саме: на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать останньому на праві власності.

Потерпіла та представник потерпілих підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання потерпілих.

Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання та вважали його передчасним.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже у відповідності до вимог ст. 315 КПК України, вищевказане клопотання вирішується під час підготовчого судового засідання.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до наданої до клопотання довідки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, обвинуваченому ОСОБА_7 на праві власності належить земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,05 га. (кадастровий номер 512108400:02:003:0995).

Згідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про арешт майна, судом, в повному обсязі досліджено усі матеріали, що мають значення для вирішення вказаного клопотання, враховано правову підставу для накладення арешту, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.

Керуючись ст.ст.23,128,131,171-178,314-316 КПК України, ст.ст. 175,178 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у відкритому судовому засіданні на 25 січня 2019 року о 14-00 годині, в залі судових засідань Біляївського районного суду Одеської області, за участю прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілих, представника потерпілих та свідків.

Доручити Біляївському міськрайонному відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Дмитрівкка Болградського району Одеської області, одруженого, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , для долучення до матеріалів кримінального провадження, у строк до 08 лютого 2019 року.

Відмовити у задоволені клопотання представника потерпілих про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому.

Клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту на автомобіль та вирішення питання про передачу автомобіля власнику залишити без задоволення.

Прийняти до провадження позовну заяву ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, та розглядати в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Визнати позивачами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та відповідачем ОСОБА_7 .

Копію позовної заяви з додатками направити відповідачу ОСОБА_7 .

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно з ч. 4 ст. 178 ЦПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч. ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч. ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1