КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ 11-сс/824/134/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 23.12.2016 про закриття кримінального провадження №0000021.
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що як вбачається з матеріалів закритого кримінального провадження №0000021, під час досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_7 /а. м. 19-34/, за клопотанням заявника ОСОБА_5 долучено до матеріалів провадження та оглянуто копії ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва, якими зобов`язано слідчого ОСОБА_7 розглянути клопотання ОСОБА_5 в порядку ст. 220 КПК України /а. м. 88-101/, а також копії клопотань, що подавались ОСОБА_5 слідчому ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0002117, надані на них відповіді /а. м. 103-131/, постанову від 21.12.2016 якою ОСОБА_5 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, а також допитано в якості потерпілого /а. м. 168, 172-178/.
Зібраним даним в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку, як окремо, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За результатами вивчення матеріалів кримінального провадження №0000021 слідчий суддя вважав відсутніми у справі обставини, які належали б до перевірки шляхом вчинення інших перевірочних дій, ніж ті, що проведені у справі.
Також слідчий суддя встановив, що посилання заявника на неповноту досудового розслідування в частині неналежного дослідження факту неналежного розгляду слідчим ОСОБА_7 клопотань ОСОБА_5 в кримінальних провадженнях, що розслідувались останнім, є недостатніми для висновку про наявність підстав для скасування постанови, оскільки з огляду на об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, вказане не становить об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, оскільки не є активними діями, спрямованими на приховування злочину (за своєю суттю обставини, на які посилається в заяві про злочин заявник, а є допущеною слідчим бездіяльністю).
А отже не може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження. Крім того, в провадженні не здобуто жодних доказів, що слідчим така бездіяльність допущена саме з метою приховати тяжкий чи особливо тяжкий злочин, та про наявність відповідного умислу.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 23.12.2016.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 7, 9, 94 КПК України слідчий суддя всебічно, повно й неупереджено не дослідив всі обставини кримінального провадження № 0000021, не оцінив, що на протязі 2015-2016 років, ні слідчий ОСОБА_8 , ні ОСОБА_6 не здійснювали досудове розслідування, не витребували у слідчого ОСОБА_7 по двом провадженням, ухвали суду, його клопотання і відповіді на них і 3 рази неправомірно провадження закривали, які судді скасовували.
Також апелянт зазначає, що слідчий суддя не дав належної оцінки, що всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України слідчий в своїй постанові не мотивував, чому в діянні слідчого ОСОБА_7 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора, який заперечував, щодо поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження за скаргою та матеріали закритого кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи. У ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Як вбачається з матеріалів за скаргою, 05.01.2017 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 23.12.2016 про закриття кримінального провадження №0000021, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2015 за ч. 1 ст. 396 КК України, в якій просив скасувати зазначену постанову та зобов`язати слідчого відновити досудове розслідування і провести досудове розслідування.

Перевіряючи законність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дослідивши матеріали закритого кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального закону, виклавши у рішенні наведені мотиви прийнятого рішення.
Вивчивши матеріали закритого кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про відсутність підстав для скасування постанови слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 23.12.2016 про закриття кримінального провадження №0000021, внесеного до ЄРДР 13.01.2015 за заявою ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, є правильним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.
За ч. 1 статті 396 КК України, за якою порушене кримінальне провадження, встановлюється кримінальна відповідальність за заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України чи ст. 284 КПК України.

Зокрема, як вбачається з матеріалів закритого кримінального провадження досліджених під час апеляційного розгляду, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000021 було допитано в якості свідка ОСОБА_7 /а. м. 19-34/, за клопотанням заявника ОСОБА_5 долучено до матеріалів провадження та оглянуто копії ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва, якими зобов`язано слідчого ОСОБА_7 розглянути клопотання ОСОБА_5 в порядку ст. 220 КПК України /а. м. 88-101/, а також копії клопотань, що подавались ОСОБА_5 слідчому ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0002117, надані на них відповіді /а. м. 103-131/, постановою від 21.12.2016 ОСОБА_5 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, а також допитано в якості потерпілого /а. м. 168, 172-178/.

Зібраним даним в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку, як окремо, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

ч. 1 ст. 11 КК України дає загальне визначення поняття злочину, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного злочину. Такими ознаками є суспільна небезпечність діяння, передбаченість його Кримінальним кодексом, винність та вчинення його суб`єктом злочину.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з посиланням слідчого судді на наступне. Згідно положень ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Статтею ст. 396 КК України, за якою порушено провадження, встановлено відповідальність за заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Отже, об`єктивна сторона злочину полягає у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Приховування злочину - це умисна діяльність, яка виражається в активних діях, спрямованих на те, щоб факт злочину, особи, яка його вчинила, не стали відомі правоохоронним органам. Таке приховування передбачає приховування злочинця, слідів злочину, засобів та знарядь вчинення злочину, факту придбання або збуту майна, здобутого в результаті його вчинення, легалізації (відмивання) грошових коштів та іншого майна, здобутих злочинним шляхом. Способами приховування можуть, зокрема, бути надання злочинцю сховища, транспортних засобів, знищення слідів злочину, перенесення знарядь злочину в інше місце, зміна зовнішнього вигляду злочинця, забезпечення злочинця підробленими документами.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується виною у формі прямого умислу. Винний усвідомлює, що приховує від правоохоронних органів знаряддя чи засоби вчинення злочину, його сліди або предмети, здобуті злочинним шляхом, і бажає так чинити.
Мета злочину - перешкодити правоохоронним органам розкрити злочин.
Та в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000021 об`єктивно не здобуто доказів, які б свідчили про умисел слідчого ОСОБА_7 на приховування від правоохоронних органів факту вчинення злочину, приховування знаряддя злочину чи особи, що вчинила злочин тощо, чи вчинення ним активних дій, спрямованих на вказану мету.
Також вірно зазначив слідчий суддя, що посилання заявника на неповноту досудового розслідування в частині неналежного дослідження факту неналежного розгляду слідчим ОСОБА_7 клопотань ОСОБА_5 в кримінальних провадженнях, що розслідувались останнім, є недостатніми для висновку про наявність підстав для скасування постанови, оскільки з огляду на об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, що розслідувалось, вказане не становить об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, не є активними діями, спрямованими на приховування злочину (за своєю суттю обставини, на які посилається в заяві про злочин заявник, є допущеною слідчим бездіяльністю), а отже не може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження. Крім того, в провадженні не здобуто жодних доказів, що слідчим така бездіяльність допущена саме з метою приховати тяжкий чи особливо тяжкий злочин, та про наявність відповідного умислу.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обставини невиконання слідчим Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва, тобто на наявність в діях слідчого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, на що ОСОБА_5 посилається у відповідній заяві про злочин та в даній скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, досліджувались в рамках іншого кримінального провадження - №0000377 /а. м. 179-180/, що спростовує доводи апелянта про те, що слідчий суддя не дав належної оцінки, що всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України слідчий в своїй постанові не мотивував, чому в діянні слідчого ОСОБА_7 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382 КК України.

Слідчий суддя вірно проаналізував фактичні дані досудового розслідування, та правильно встановив, що об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях слідчого Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, не встановлено та відсутні підстави для висновку, що в ході нового досудового розслідування можуть бути встановлені додаткові обставини.

Оцінивши вищенаведені обставини в їх сукупності, слідчий суддя встановив, що є обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та положенням закону про кримінальну відповідальність висновок слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується колегія суддів.
Стосовно доводів апелянта, про те, що суд не дотримався вимог ст.ст. 7, 9, 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено не дослідив всі обставини кримінального провадження № 0000021, не оцінив, що на протязі 2015-2016 років, ні слідчий ОСОБА_8 , ні ОСОБА_6 не здійснювали досудове розслідування, не витребували у слідчого ОСОБА_7 по двом провадженням ухвали суду, його клопотання і відповіді на них і 3 рази неправомірно провадження закривали, які судді скасовували, є голослівними, так слідчий суддя дослідив матеріали закритого кримінального провадження, та дав оцінку, усім доказам, які в ньому містяться.
Також не найшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що слідчий суддя не дав належної оцінки, що всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України слідчий в своїй постанові не мотивував, чому в діянні слідчого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 396 КК України з наведених вище підстав.
За наведених обставин слідчий суддя правильно встановив, що висновок слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України є обґрунтованим.

Отже, слідчим суддею в достатньому обсязі перевірено доводи наведені у скарзі, їм дано правильну оцінку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Істотних порушень вимог КПК України колегією суддів не встановлено, а у скарзі ОСОБА_5 не наведено достатніх даних, які б безумовно свідчили про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставами для скасування прийнятого рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія судів, -
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 23.12.2016 про закриття кримінального провадження №0000021, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3