Справа № 487/3610/18
Провадження № 1-кп/487/206/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесеному до ЄРДР за №0001832 від 19.05.18 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницького, Кіровоградської області, українець, громадян України, не одруженої, неповнолітніх дітей на утримані не має, без постійного місця перебування, раніше судимий:

30.11.2005 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 263 КК України до обмеження волі строком 2 роки;

15.02.2007 Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці;

06.12.2010 Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць;

за участю сторін судового провадження:

прокурора Миколаївської

місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 19.05.18 приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходився біля будинку 59/4 по вул. 8-Березня в м. Миколаєві побачив потерпілого ОСОБА_6 , після чого він підізвав останнього до себе та почав обіймати, в цей час у ОСОБА_3 виник повторний злочинний корисливий умисел направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , а саме мобільного телефону «Nokia-150» з сім карткою оператора «МТС», який знаходився у зовнішній нагрудній кишені піджака потерпілого.

В подальшому ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, відкрито витягнув із зовнішньої нагрудної кишені піджака ОСОБА_6 мобільний телефон марки Nokia-150 чорного кольору вартістю 300,00 гривень із сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» вартістю 100,00 гривень, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 24.10.1 приблизно о 22 годині 10 хвилин, більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилось можливими, ОСОБА_3 разом із невстановленою в ході судового слідства особою, знаходились на зупинці громадського транспорту «Дачна»,яка розташована біля буд. 8-а по вул. Чкалова в м. Миколаєві, коли побачили раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_7 , який йшов в сторону зупинки громадського транспорту «Дачна».
Так, у зазначений день та час ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході судового слідства особою, домовилися на відкрите викрадення чужого майна, яке належить потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою, невстановлена в ході судового слідства особа підійшла до потерпілого та нанесла потерпілому ОСОБА_7 удар кулаком з правого боку в область голови, від удару потерпілий обперся на лавку транспортної зупинки. Далі невстановлена особа нанесла ще один удар кулаком в область правого вуха, після чого вказана особа зняла з ОСОБА_7 кросівки, та витягнула з сумки шльопанці, а в цей же час ОСОБА_3 зняв з потерпілого ОСОБА_7 куртку, годинник, та забрав собі дорожню сумку Converge в якій знаходилися особисті речі потерпілого, а саме: рушник білого кольору, тільняшка білого кольору, светр бежевого кольору, зарядний пристрій до мобільного телефону марки Samsung, чоловіча куртка Hed Helen із замінника шкіри, наручний годинник Perfekt.

Після чого, утримуючи майно при собі ОСОБА_3 та невстановлена в ході судового слідства особа, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів передбачених ч.2 ст.186 КК України винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставини, він вчинив злочини. У вчиненому щиро кається, просив суворо не карати.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Наведені вище дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильствам, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, не має постійного місця проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, покарання відбув.

Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, повязані із залученням експерта, відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. ст.ст. 100,349,368, 373-374, 392-395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, а саме з 24.10.2018 року.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Nokia-150», тільняшка білого кольору, светр бежевого кольору, куртка фірми "Hed Helen", наручний годинник марки "Perfect", сумка фірми "Convers", брюки чорного кольору, зарядний пристрій до мобільного телефону - вважати такими що повернуті власнику.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1