ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3251/17 Номер провадження 11-кп/814/124/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000947 від 13.03.2017 року щодо :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, Свердловської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2018 року

з участю
прокурора ОСОБА_9
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно вироку, 12.03.2017 року приблизно о 20 год. 38 хв. в темний час доби, при ввімкненому зовнішньому міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю по проспекту Свободи в м. Кременчуці Полтавської області , яка має по три смуги руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Київської в напрямку вул. Гвардійської м. Кременчука Полтавської області, керуючи автомобілем «ЗАЗ Daewoo T13110 СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з увімкненим ближнім світлом фар, рухався водій ОСОБА_6 .

В цей же самий час, в районі будинку № 60/1 по проспекту Свободи м. Кременчука , на проїзну частину вийшла пішохід ОСОБА_12 , яка почала перетинати дорогу по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво, відносно напрямку руху автомобіля «ЗАЗ Daewoo T13110 СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В момент наближення водія ОСОБА_6 , до перехрестя проспекту Свободи вул. Маяковського м. Кременчука , попереду нього , в попутному напрямку, у крайній правій смузі руху, рухався автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, який визначений дорожніми знаками 5. 35.1 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», надавши перевагу у русі пішоходу, так як по даному пішохідному переходу рухалась пішохід ОСОБА_12

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці водій ОСОБА_6 , не врахувавши зупинку перед дорожньою розміткою нерегульованого пішохідного переходу, на суміжній-правій смузі руху автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 не зменшуючи швидкість та не зупинивши свій транспортний засіб перед нерегульованим пішохідним переходом, не надав переваги у русі пішоходу, тим самим порушив вимоги п.п. 18.1,18.4 «Правил дорожнього руху України» , виїхав на пішохідний перехід та допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля у ліву частину тіла пішохода ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 193 від 20.04.2017 року в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ЗАЗ Daewoo T13110 СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП, шляхом виконання вимог пунктів 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В результаті наїзду потерпіла ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до 3-ої міської лікарні м. Кременчука, де від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка спричинила переломи кісток основи черепа та ускладнилась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які її подали
Захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, просить вирок місцевого суду відносно його підзахисного змінити та звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком у відповідності до положень ст. 75 КК України.

Зазначає, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані ним матеріальні збитки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив необережний злочин. При цьому вказує, що ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи, постійно знаходиться на амбулаторному лікуванні. Вважає, що останній своєю поведінкою, відношенням до скоєного, допомогою потерпілій, доказав те, що він виправився і повністю усвідомив свою провину, а тому є всі підстави для пом`якшення йому покарання та застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду щодо останнього скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості й постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

При цьому просить врахувати ступінь суспільної небезпеки дій обвинуваченого, зокрема те, що він маючи технічну можливість уникнути ДТП допустив наїзд на пішохода, ступінь тяжкості вчиненого злочину та його наслідки у вигляді смерті потерпілої, а також те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Позиція інших учасників провадження
Захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги прокурора .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу свого захисника та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Потерпілий ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив призначити обвинуваченому максимальну міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_14 просила звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням застосувавши ст. 75 КК України та підтримала апеляційну скаргу захисника.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлені судом фактичні обставини провадження та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України апелянтами не оспорюється, а тому виходячи з вимог ст.404 КПК України, вирок суду в цій частині не переглядається.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_6 .

Зокрема, при обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до тяжких злочинів, даних, що характеризують особу винного, пом`якшуючі його покарання обставини та відсутність обставин які його обтяжують.

Місцевим судом належним чином враховано особу обвинуваченого, який вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв слідству, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю відшкодував завдану потерпілій шкоду, є інвалідом 2 групи та перебуває на постійному амбулаторному лікуванні у невропатолога, кардіолога та травматолога.

Враховано судом і те, що злочин вчинено ОСОБА_6 з необережності, його ставлення до вчиненого та думку потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_15 з приводу міри призначеного покарання.

Належним чином обґрунтувавши своє рішення, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке за своїм розміром є мінімальним, яке передбачено санкцією статті обвинувачення.
Врахувавши характер допущених обвинуваченим порушень вимог ПДР, що потягли за собою тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої, те що він раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а також думку потерпілого ОСОБА_10 з яким проживала неповнолітня суд призначив обвинуваченому додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки.
На думку колегії суддів саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
З урахуванням вище наведеного, доводи захисника про призначення обвинуваченому занадто суворого покарання, спростовуються змістом вироку, з якого вбачається, що при призначенні покарання суд врахував, в тому числі, й обставини на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі.
Водночас, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи є непереконливими, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та в повній мірі відповідає загальним засадам призначення кримінального покарання, зокрема принципам законності, справедливості, обґрунтованості і індивідуалізації покарання.
З огляду на вище викладене апеляційні вимоги прокурора також не підлягають задоволенню.
За змістом ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи , дійде висновку пор можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається зі змісту вироку, належним чином обґрунтувавши своє вирішення щодо призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі суд не знайшов підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
З огляду на обставини, враховані судом при призначенні обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, колегія суддів вважає непереконливими доводи сторони захисту та також не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України.
Під час апеляційного перегляду вироку суду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4