Провадження № 1-КП/200/827/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0001999, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001999 відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст.296 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовжити відносно ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки він не має міцних соціальних зв`язків, обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, за яке передбачено суворе покарання, що свідчить про те, що ОСОБА_8 може в подальшому переховуватися від суду, також йому відоме місце проживання потерпілої та свідків, а тому є ризик впливу на даних осіб, перешкоджання здійсненню кримінального провадження іншим чином.

Просив відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у визначений час або особисте зобов`язання.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 підтримав думку, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора та просила відмовити в задоволенні клопотання захисту та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу. Вказала, що до неї неодноразово звертались особи, які вимагали забрати заяву щодо притягнення ОСОБА_8 до відповідальності, погрожували її життю та життю її сім`ї.

Захисники - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому й прохали зміни останньому запобіжний захід на домашній арешт у визначений час або особисте зобов`язання, оскільки на цей час не доведена обґрунтованість підозри, як то зазначено в справі «К.-F. Проти Німеччини», а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Також, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, утримує батьків пенсіонерів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які потребують допомоги, має доньку, є фізичною особою-підприємцем та є платником єдиного податку.

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, а саме рішення «Белевитський проти Росії», при вирішенні даного питання повинні чітко бути визначені підстави обрання та продовження запобіжного заходу, в тому числі ризиків, а також відповідно до рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. При цьому, слідчим суддею має бути проведено аналіз усіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням особливостей провадження (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», «Ягчі і Саргін проти Туреччини, «Вренчев проти Сербії».

Крім того, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такі його незначені ступені, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення (Рішення ЄСПЛ «Марченко проти України», «Хайреддінов проти України»).

Також, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, який є раніше не судимим, його особистих характеристик, а також того, що зі спливом часу, на думку захисту, зменшився ризик втечі обвинуваченого, що свідчить про відсутність спроб з його боку ухилитися від правосуддя («Рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

При цьому, з урахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою, нівельований ризик перешкоджання здійсненню кримінального провадження, оскільки досудове розслідування завершено, докази зібрані.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисників, також просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів, суд,з урахуванням положень діючого законодавства та практики ЄСПЛ,приходить до висновку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, при цьому вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Станом на 26 грудня 2018 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 спливає 30 грудня 2018 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, не допитані свідки, обвинувачений, не досліджені письмові докази.

При цьому, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, й перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Суд вважає, що вказані ризики, на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_8 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується.

Так, ОСОБА_8 звинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.

А тому, суд вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_8 та серйозність висунутого йому обвинувачення, характер висунутого обвинувачення, яке має значний суспільний інтерес, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт або особисте зобов`язання, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, тобто немає офіційного доходу, а також, враховуючи стадію судового провадження, коли свідки по справі не допитані, докази сторонами кримінального провадження судом не досліджувалися, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.
Таким чином, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням складності справи, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, й такий, що виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, впливу на потерпілу та свідків.

Крім того, на думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_8 , а обраний запобіжний захід тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Посилання захисту, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, утриманців (батьків та доньку), суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, так як вищезазначені обставини мали місце й при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й дані обставини не зможуть мінімізувати встановлені наявні ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_8 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суворість покарання, може переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Аналізуючи доводи захисту про те, що після спливу певного проміжку часу, а саме проведення досудового розслідування, обґрунтована підозра у вчиненні інкримінованого злочину, не може бути виправданням тримання під вартою обвинуваченого, як підстава для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт або особисте зобов`язання судом не приймається.

Так, питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст.ст.177,178 КПК України, шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, а не матеріалів, які характеризують кримінальне провадження або виключно з тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, за наявності ознак того, що цього вимагаються істинні вимогу публічного інтересу, які в даному випадку, переважають правило поваги до особистої свободи обвинуваченого, оскільки інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, з особливою зухвалістю проти громадського порядку, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя, спокійний відпочинок, дотримання правил поведінки.

Тривалий розгляд справи не може бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченим, оскільки термін розгляду справи пов`язаний з її складністю та процесуальною поведінкою учасників процесу, а тому доводи сторони захисту в цій частині також не приймаються.

Посилання захисту як на підставу, яка обґрунтовує недоцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на рішення ЄСПЛ у справах «Белевитський проти Росії», «Смирнова проти Росії», «Ягчі і Саргін проти Туреччини, «Вренчев проти Сербії», «Марченко проти України», «Хайреддінов проти України», «Пунцельт проти Чехії», «К.-F. Проти Німеччини», суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання та незаконного впливу на свідків, потерпілої встановлені, про що свідчать вищевикладені обставини.

Посилання захисту як на підставу, яка обґрунтовує недоцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази його винуватості, суд не вважає підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, так як питання доведеності вини обвинуваченого, оцінку доказів по справі у розумінні ст.84, 85, 86 КПК України, суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

Ствердження сторони захисту про те, що досудове розслідування завершено, свідки допитані, а тому ризики нівельовані, також не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки на цей час судовий розгляд справи триває, свідки не допитані, докази не досліджені, а тому твердження сторони захисту є необґрунтованими.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст.176-177, 183-184, 193-194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 лютого 2019 року, включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1