Справа №127/2678/17
Провадження №1-кп/127/666/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0005977, які надійшли з Вінницької місцевої прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бар, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого:
17 квітня 2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
13 жовтня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190, 70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 01 серпня 2016 року о 23.00 год., перебуваючи біля приміщення караоке - клубу «Шоколад» за адресою просп. Юності 14 в м. Вінниці попросив у ОСОБА_9 мобільний телефон для того щоб здійснити телефонний дзвінок. Таким чином, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , використовуючи це як спосіб отримання доступу до її майна.
В подальшому ОСОБА_9 надала ОСОБА_11 свій мобільний телефон марки «Нокіа 230 Dual SIM», для того щоб останній здійснив телефонний дзвінок.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, керуючись жагою легкої наживи та незаконного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, ОСОБА_11 тримаючи мобільний телефон ОСОБА_9 , почав тікати в невідомому напрямку. В цей час ОСОБА_9 та інші особи які були поруч, в свою чергу, почали кричати ОСОБА_11 щоб він повернув мобільний телефон, але ОСОБА_11 , не реагуючи на їх прохання, із викраденим мобільним телефоном втік з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду.
Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3487/16-21 від 13.12.2016 року ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «Нокіа», моделі «230 Dual SIM» (IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), з урахуванням зносу, станом на момент проведення експертизи, складає: 675, 00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав.
Суду пояснив, що 01 серпня 2016 року близько 22 години вечора до обвинуваченого зателефонувала мати і сказала де вона знаходиться і попросила її зустріти. Обвинувачений чекав маму на лавочці біля кафе «Шоколад», що в м. Вінниці. До лавочки підійшли чоловік з жінкою і присіли, потім підійшла ще одна жінка. Потім обвинувачений з свідком пішли в магазин за пивом, коли повернулися присіли на лавочку. Десь через 30 хв. обвинувачений попросив телефон зателефонувати до матері, оскільки у нього розрядився телефон. Жінка, яка сиділа на лавочці набрала номер матері обвинуваченого і повідомила, що обвинувачений чекає її на лавочці. Приблизно через 10-15 хв. обвинувачений знову попросив телефон зателефонувати до матері, але потерпіла не дала телефон, а сама набрала номер і повідомила матері, що обвинувачений на неї чекає. Потім мати обвинуваченого сама зателефонувала на телефон жінки, яка раніше її набирала і повідомила, що вже підходить.
Після приходу матері обвинувачений разом з нею пішли додому в сторону супермаркету «Дастор». По дорозі вони зустріли знайомого матері обвинуваченого ОСОБА_12 , який працює таксистом і який запропонував підвезти їх додому, де були брат обвинуваченого та дядько ОСОБА_13 .
Обвинувачений не пам`ятає який був телефон у потерпілої, він його в руки не брав.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України повністю підтверджена показаннями потерпілої та свідків, даних у судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що обвинуваченого вона раніше не знала.
01 серпня 2016 року вона з колегами відпочивала в кафе «Шоколад», що в м. Вінниці, потім колеги пішли додому, а потерпіла присіла відпочити на лавочці біля вказаного кафе.
Потерпіла підійшла до лавочки і попросила прикурити у людей, які там сиділи і пили пиво. Потім потерпіла присіла біля цих людей і пила каву, яку купила в нічному магазині поряд. До неї підійшов невідомий чоловік, як пізніше вияснилося це був ОСОБА_11 , який попросив скористатися її телефоном, на що ОСОБА_9 погодилась та дала його. Обвинувачений сказав, що у нього немає коштів на рахунку і що йому потрібно зателефонувати до дівчини. ОСОБА_11 взяв у неї телефон і сидячи біля неї на лавці розмовляв, потерпіла ще заспокоювала обвинуваченого, оскільки він посварився зі своєю дівчиною. Після розмови обвинувачений повернув телефон і через нетривалий час знову попросив його щоб зателефонувати. ОСОБА_11 зателефонував до когось і розмовляючи по телефону потихенько відходив в сторону від неї, потім почав бігти сторону магазину «Дастор».
На лавочці крім потерпілої, обвинуваченого ще було двоє людей. Чоловік, який сидів біля неї на лавочці кричав до обвинуваченого щоб той повернув телефон і намагався догнати його, але обвинувачений втік.
Телефон, який потерпіла надала в судовому засіданні для огляду саме той телефон, яким у неї заволодів ОСОБА_11 і в подальшому був повернутий їй працівниками поліції, їй подарували діти на день народження.
При обранні виду та міри покарання просить суд обвинуваченого суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що з обвинуваченим бачилась один раз, з потерпілою не знайома.
Точної дати свідок не пам`ятає, вона йшла з роботи після 23.00 год., на зупинці громадського транспорту вул. Артоболевського в м. Вінниці її зустрів чоловік, вони зайшли в магазин і коли виходили до них звернувся обвинувачений ОСОБА_11 та запропонував купити у нього мобільний телефон «Нокіа» білого кольору. Чоловік свідка погодився, але взяв телефон і зайшов до ломбарду, який був поруч на зупинці, дізнатися чи телефон ніхто не шукає.
ОСОБА_14 порадившись з своїм чоловіком, оскільки телефон потрібен був дитині, придбала вказаний мобільний телефон приблизно за 350 грн., точно свідок не пам`ятає.
Через пів року на вищевказаний мобільний телефон зателефонували та повідомили, що він крадений, свідок негайно повернула вказаний телефон до поліції.
Свідок в судовому засіданні впізнала обвинуваченого ОСОБА_11 , як особу у якої вона купила мобільний телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_9 не знайомий.
Влітку 2016 року ввечері близько 22-23 год., свідок повертався з роботи, а його дружина сиділа на лавочці його чекала. Свідок підійшов і сів на лавочку біля дружини, сиділи на лавочці біля караоке-клубу «Шоколад» по вул. Юності в м. Вінниці, потім до них на лавочку присіла якась жінка і вона з дружиною свідка розговорилися. До лавочки підійшов хлопець віком 20-25 років і попросив у всіх телефон щоб подзвонити до дівчини, свідок не дозволив дружині дати її телефон, а жінка яка сиділа поруч дала свій. Обвинувачений взяв телефон до когось зателефонував і повернув його. В цей час свідок сказав дружині, що йде в магазин за пивом і обвинувачений сказав, що теж йде. В магазині свідок купив пиво, а що купив обвинувачений свідку невідомо. Приблизно через 15 хв. обвинувачений підійшов і у жінки, яка сиділа на лавочці поряд зі свідком знову попросив її телефон зателефонувати. Жінка дала телефон і обвинувачений відійшов з ним в сторону. Потім власниця телефону сказала, що обвинувачений з її телефоном швидко уходить, тоді свідок крикнув «стій, віддай телефон» і хотів наздогнати обвинуваченого, свідок забіг за кут гуртожитку, але обвинувачений зник. На думку свідка обвинувачений чув, що його кличуть. Після цього викликали поліцію.
Свідка до райвідділу поліції викликали разом з дружиною, допитували окремо і свідок впізнав обвинуваченого по фотознімках.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_11 являється її старшим сином.
01 серпня 2016 року свідок зустріла свою знайому ОСОБА_17 , яка попросила допомогти їй приготувати страви для проведення поминок за її батьком. Знайома свідку ОСОБА_17 проживає в гуртожитку від заводу «Термінал» біля кафе «Шоколад». Приблизно о 23.00 год. на телефон свідка подзвонив незнайомий номер і жінка повідомила, що на свідка чекає її син біля гуртожитку. Коли вона спустилася на вулицю, побачила компанію з трьох осіб та свого сина. Одна жінка сказала, що це вона телефонувала, за що свідок її подякувала. Свідок забрала сина і разом пішли додому. Біля магазину «Дастор» вони зустріли знайомого ОСОБА_18 , який працював таксистом, і він запропонував підвезти їх додому. Нечипорук підвіз свідка з сином до магазину «Гранд», оскільки вони живуть в будинку де знаходиться цей магазин, і вони пішли додому. Дома на них чекали молодший син і її брат, вони сіли поспілкувалися і полягали спати. В квартирі одна кімната, тому брат спав на кріслі, старший син на підлозі, а молодший із свідком. Всю ніч син спав, ніхто нікуди не виходив.

Свідок ОСОБА_12 , допитаний в судовому засіданні суду пояснив, що обвинуваченого знає десь три-чотири роки, оскільки коли обвинувачений одружувався, свідок возив весілля, з мамою обвинуваченого знайомий десь п`ять-шість років, вона працювала в кафе, а свідок часто туди заходив. Свідок працює в службі таксі.
01 серпня 2016 року свідок перебував по вул. Юності біля магазину «Дастор», чекав пасажирів. Десь приблизно о 24 год. ночі свідок зустрів обвинуваченого з мамою і запропонував підвезти додому, оскільки вже збирався теж додому. Обвинувачений з мамою проживають на Вишеньці біля магазину «Гранд». Свідок підвіз їх і сам поїхав до себе додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_11 є його племінником.
Свідку про події крадіжки телефону повідомила його сестра мати обвинуваченого.
Точної дати не пам`ятає, свідок по своїх справах затримався в м. Вінниці і спізнився на маршрутку до м. Бар, тому був змушений залишитися ночувати у сестри. Ввечері коли свідок прийшов до сестри десь біля 23 год., дома був молодший її син. Свідок дивився телевізор і чекав господарів квартири. Потім прийшла сестра з обвинуваченим і почали розмовляти на кухні, поки свідок перебував в квартирі, обвинувачений з квартири не виходив. Вранці свідок поїхав додому, обвинувачений ще спав на полу біля крісла, де спав свідок.
В 2017 році до свідка зателефонувала сестра і повідомила, що її сина обвинувачують у крадіжці телефону і запитала у свідка коли він ночував у них вдома, тоді свідок зателефонував до товариша, з яким зустрічався в той день коли ночував у сестри розпитав все і повідомив сестрі, що це було 01 серпня 2016 року.

Крім показань обвинуваченого, потерпілої та свідків вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні:
- витягом з кримінального провадження №0005977, відповідно до якого 02 серпня 2016 року до ЄРДР внесенні відомості за ч.2 ст. 186 КК України;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.08.2016, відповідно до якого ОСОБА_9 просить прийняти міри до розшуку її телефону «Нокіа», який забрав хлопець, якому вона надала свій телефон зателефонувати;
- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи за № 3487/16-21 від 13.12.2016, відповідно до якого ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «Нокіа» моделі «230 Dual SIM» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з урахуванням зносу, станом на момент проведення експертизи, складає 675, 00 грн. (шістсот сімдесят п`ять грн. 00 коп.).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_11 , як особу, яка заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_9
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_9 .

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого про непричетність його до вчинення грабежу, так як вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_15 , які підтверджують той факт що ОСОБА_11 взяв у потерпілої телефон щоб зателефонувати, а потім з ним втік та продав у цей же день ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_14 підтвердила той факт, що 01.08.2016 року біля 23.30 год. по вул. Келецькій в м. Вінниці придбала мобільний телефон «Нокіа» у чоловіка, як в подальшому вияснилося ОСОБА_11 , який в подальшому вона добровільно видала працівникам поліції. В судовому засіданні свідок вказала, що саме ОСОБА_11 продав їй мобільний телефон.
Суд бере до уваги, що свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_15 при проведенні впізнання впізнали по фотографіях ОСОБА_11 , як особу яка 01 серпня 2016 року відкрито заволоділа мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_9 .
Суд бере також до уваги, що при огляді речового доказу мобільного телефону в судовому засіданні, проведеному за клопотанням сторони захисту, потерпіла ОСОБА_9 категорично заявила, що саме ОСОБА_11 заволодів її мобільним телефоном.
Також суд не бере до уваги показання про непричетність до вчинення злочину ОСОБА_11 надані в судовому засіданні свідками ОСОБА_16 , яка є мамою обвинуваченого, ОСОБА_13 , який є дядьком обвинуваченого та ОСОБА_20 товариша матері, так як вказані особи є близькими родичами та другом сім`ї обвинуваченого і зацікавлені у не притягненні його до кримінальної відповідальності.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_11 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Показання свідків логічні та узгоджені між собою, тоді як пояснення ОСОБА_11 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать іншим показам та фактичним обставинам справи, тому суд критично оцінює показання ОСОБА_11 про його невинність і вважає, що таким чином він намагається ввести суд в оману та прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про недопустимість доказів, а саме протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , проведених 03.08.2016 та протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_21 , проведеного 20.12.2016.
При вирішенні вказаного клопотання суд не може дати оцінку протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками свідка ОСОБА_21 , проведеного 20.12.2016 так як вказаний протокол суду не надавався стороною обвинувачення. Крім того суд звертає увагу на ту обставину, що свідком по справі проходить ОСОБА_14 , а не ОСОБА_21 , як вказує адвокат у своєму клопотанні.
Суд вважає допустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , проведених 03.08.2016 виходячи з наступного.
Суд бере до уваги ту обставину, що свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що не пам`ятає хто був присутнім при проведенні впізнання. Свідок в суді не давав показань про те, що поняті були відсутні при проведенні відповідної процесуальної дії.
Вказана процесуальна дія була проведена слідчим 03.08.2016 року, тобто до встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення стосовно ОСОБА_9 . Вказані процесуальні документи були підписані особою, яка проводила вказану процесуальну дію слідчим ОСОБА_22 , особами які впізнавали - ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , та понятими.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Згідно довідки КП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» ОСОБА_11 на обліку не перебуває.
Згідно довідки комунального закладу «Соціотерапія» ОСОБА_11 на обліку не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_11 характеризується позитивно.
Відповідно до довідки КУ «Барська ЦРЛ» ОСОБА_11 на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра при КУ «Барська ЦРЛ» не перебуває.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 судом не встановлені.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання .

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Нокіа 230 Dual SIM» в корпусі білого кольору з IMEI телефону: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який оглянуто в судовому засіданні переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 .

Також суд вважає, що судові витрати по проведенню експертиз слід покласти на обвинуваченого, оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчинення ним кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_11 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 65-67 КК України, 370, 371, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року з урахуванням покарання, повністю відбутого за вказаним вироком, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання повністю відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою взявши його під варту із зали суду.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Нокіа 230 Dual SIM» в корпусі білого кольору з IMEI телефону: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 - залишити останній.
Стягнути на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз з ОСОБА_11 - в сумі 528, 60 (п`ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: