Справа № 345/3987/16-к
Провадження № 11-кп/4808/37/18
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000779 за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2018 року, згідно з яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Новошини Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , одруженого, що має на утриманні одну малолітню дитину, з вищою освітою, працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 86 КК України на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного цим вироком покарання (основного та додаткового).

Цивільний позов прокурора Калуської місцевої прокуратури в інтересах Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» шкоду, завдану злочином в сумі 4819,55 грн.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ Національна страхова компанія «ОРАНТА» в користь потерпілого ОСОБА_11 74537 грн матеріальної шкоди та 370 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 10000 грн та 5000 грн витрат на правову допомогу.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України стягнуто ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в користь держави судовий збір в розмірі 749,07 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України стягнуто з ОСОБА_9 в користь потерпілого ОСОБА_11 судовий збір в розмірі 700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 в користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави 5717,4 гривень процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_13 ,

представника цивільного

відповідача ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Представник цивільного відповідача ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду в частині, що стосується вирішення цивільного позову про стягнення з ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь потерпілого ОСОБА_11 74537 грн матеріальної шкоди та 370 грн моральної шкоди і постановити новий, яким в задоволенні цього цивільного позову відмовити повністю.

В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що, на його думку, оскаржений вирок в цій частині не відповідає вимогам законодавства, оскільки судом неправильно досліджено та оцінено докази по справі, неправильно визначено правовідносини та порушено норми матеріального права. Посилається на приписи ст. ст. 2, 22, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (далі Закону), ст. 990 ЦК України. Вказує, що ОСОБА_11 заяву про страхове відшкодування до цього часу в ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» не подано, тобто підстави для виплати страхового відшкодування у страховика немає. Аналізуючи зміст ст. 37 Закону пояснює, що право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Тому вважає, що право страховика відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску відповідного встановленого строку підлягало застосуванню в рішенні суду першої інстанції до вимог заявлених ОСОБА_11 . Звертає увагу суду на те, що позивач не звертався до страховика за виплатою страхового відшкодування, як за шкоду заподіяну майну так і за шкоду заподіяну його здоров`ю, а тому страховик не приймав жодних рішень з цього приводу. Зазначає висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17. Крім того, посилається на те, що судом не досліджено та не встановлено, хто є власником пошкодженого мотоцикла. Тому в частині винесення рішення стосовно стягнення вартості матеріального збитку власнику мотоцикла судом порушено приписи п. 1.3. ст. 1 та ст. 6 вказаного Закону. Вказує на порушення приписів ст. 30 Закону та незабезпечення виконання вимог, зазначених у абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Вважає, що суд повинен був вирішити питання про передачу страховику мотоцикла, пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, який не може використовуватись за призначенням, однак має певну матеріальну цінність, оскільки на користь позивача буде стягнута грошова сума коштів, яка складає ринкову вартість транспортного засобу. Також звертає увагу на зазначене у мотивувальній частині постанови Верховного суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 та на позицію Верховного суду України наведену у постанові від 02 травня 2018 року у справі №352/2740/14-ц. Зазначає, що суд у вироку не дав оцінки тим доводам, що через бездіяльність позивача страховик не міг оглянути пошкоджене майно, визначити причини, обставини ДТП та розмір збитків. Стосовно стягнення витрат на придбання реконструючої блокуючої компресійної пластини вказує, що позивач не подав заяви про виплату страхового відшкодування, офіційного документу від закладу охорони здоров`я про необхідність придбання саме такої пластини.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування матеріальних збитків.

Мотивує свої вимоги тим, що вирок є ухваленим з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування матеріальних збитків. Вважає, що рішення суду про стягнення з ПАТ Національна страхова компанія «Оранта» матеріальної шкоди в сумі 67137 грн внаслідок завданих пошкоджень транспортному засобу Сузукі GXS600F, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в користь потерпілого ОСОБА_11 є необґрунтованим та передчасним. Звертає увагу, що за матеріалами кримінального провадження даний транспортний засіб належить ОСОБА_14 . Вказує, що суд не дав належної оцінки даному факту. Зокрема, не з`ясував чи належав на скоєння дорожньо-транспортної пригоди даний мотоцикл на праві власності ОСОБА_14 , чи не має у нього матеріальних претензій до обвинуваченого та ПАТ Національна страхова компанія «Оранта», чи не делегував він у якийсь спосіб свої вимоги матеріального характеру потерпілому по справі ОСОБА_11 . Зазначає, що суд, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого ОСОБА_11 вартості матеріального збитку в сумі 67137 грн, не дотримався положень п. 9 Постави Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» про те, що постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Потерпілий ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» ОСОБА_7 , просить в задоволенні апеляційний вимог відмовити.

З приводу того, що протягом року не звертався до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування, вважає, що суд правомірно посилається на п. 35.1 ст. 35 та пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону та на те, що оскільки ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залучена у якості співвідповідача по даній справі, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами. Також вказує, що судом вірно зазначено, що страховик не зобов`язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, або до особи, в якої застраховано її цивільноправову відповідальність, із вимогою про виплату матеріального відшкодування. Відносно недослідження даних щодо права власності на транспортний засіб, зазначає, що вони були надані та використовувались для отримання безпосередньо висновку автотоварознавчої експертизи, за результатами якої і вбачалось вартість матеріального збитку. Також посилається на те, що ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» не бралося ніякої участі у справі, не подавалось ніякі дані та не ставилось питань, які зараз є частиною доводів апелянта, що вказує на виключну спрямованість на те, що затягнути розгляд справи та не здійснювати страхове відшкодування потерпілому.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

05 червня 2016 року близько 14 год. 45 хв. по вулиці Пушкіна у напрямку кільцевої розв`язки вулиць Пушкіна Б. Хмельницького Хіміків Л.Українки ОСОБА_11 рухався мотоциклом Сузукі GXS600F, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В той час, із краю правої смуги руху з включеним покажчиком повороту ліворуч починав рух автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , який мав намір здійснити маневр повороту ліворуч.

При виїзді на смугу руху, по якій рухався мотоцикл, водій ОСОБА_9 проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перетнути, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині для здійснення маневру повороту ліворуч, допустив зіткнення із мотоциклом марки Сузукі GXS600F, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 .

При цьому водій ОСОБА_9 порушив Правила дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3. «б», який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 10.3. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися . За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що находиться праворуч.

п. 10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

У результаті порушення ОСОБА_9 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом середньої третини правої променевої кістки із зміщенням кісткових відломків (у зв`язку із чим виникла необхідність у проведенні оперативного втручання «МОС пластиною LCP» 08 червня 2016 року), закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, синець в ділянці голови, які згідно висновку експерта № 236 від 12 вересня 2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду апеляційних скарг до суду апеляційної інстанції не надходило, його представник вказав на можливість розгляду апеляційних скарг у його відсутність.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- представник ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» ОСОБА_7 просив задовольнити його апеляційну скаргу та погодився з апеляційною скаргою прокурора;

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги прокурора з мотивів, викладених у них, просив її задовольнити, частково підтримав апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» ОСОБА_7 ;

- представник потерпілого ОСОБА_13 заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважає їх безпідставними, а вирок першої інстанції в частині вирішення цивільного позову законним та обґрунтованим;

- обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, щоб розглядати апеляційні скарги на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що їх належить задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апелянти висловили свою незгоду з вироком суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, стягнення з ПАТ Національна страхова компанія «ОРАНТА» в користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Неухильне дотримання передбачених законом вимог є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Рішення в кримінальному провадженні має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин правопорушення, під час якого не може надаватися перевага правовій позиції сторони захисту чи сторони обвинувачення.

У мотивувальній частині рішення зазначається суть питання, що ним вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається, встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, стягнення з ПАТ Національна страхова компанія «ОРАНТА» в користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальної шкоди та моральної шкоди, в межах апеляційний скарг, суд апеляційної інстанції встановив, що судом першої інстанції не дотримано в повній мірі вказаних вимог закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по суті цього питання, керувався нормами, які підлягали застосуванню в даних правовідносинах.

В той час, прийняття рішення стосовно відшкодування матеріального збитку, який завданий внаслідок пошкодження майна - транспортного засобу Сузукі GXS600F, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на думку суду апеляційної інстанції, є необґрунтованим та передчасним.

Оскільки майнове право належить тільки власнику майна, у разі його пошкодження, відшкодування здійснюється саме у його користь, а не у користь третіх осіб. Більше того, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Суд першої інстанції належним чином не встановив власника майна.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що наведений транспортний засіб належить ОСОБА_14 , зокрема, документ про його право власності на транспортний засіб був наданий та використовувався для отримання безпосередньо висновку автотоварознавчої експертизи.

Фактично, суд першої інстанції стягнув матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження транспортного засобу, на користь ОСОБА_11 як власника цього майна.

Однак, жодних мотивів, з яких він дійшов до такого висновку, не навів.

До апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_14 про те, що в результаті правочину ОСОБА_11 було передано право володіти, користуватися та розпоряджатися даним транспортним засобом, однак таких пояснень, за відсутності відповідних висновків у рішенні суду першої інстанції, недостатньо для перевірки правильності рішення.

Крім того, суд першої інстанції не навів переконливих мотивів на спростування доводів представника ПАТ Національна страхова компанія «ОРАНТА» про те, що ОСОБА_11 не звертався до страховика з заявою про страхове відшкодування.

Суд апеляційної інстанції визнає вищенаведені порушення істотними.

Відповідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд апеляційної інстанції встановив істотні порушення кримінального процесуального закону в частині вирішення цивільного позову, що виходячи з загальних засад кримінального провадження, є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки повноважень скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в певній частині кримінальним процесуальним законом не передбачено, суд апеляційної інстанції скасовує вирок повністю з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення, в тому числі в частині вирішення цивільного позову.

При новому розгляді суду першої інстанції здійснити судове провадження згідно з вимогами розділу 4 КПК України в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 410, 412, 415, 419, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2018 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5