Постанова

іменем України
30 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 715/874/16-к

провадження № 51-87км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000071, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Луковиці Глибоцького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останнього разу за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30 листопада 2010 року за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) на 3 роки позбавлення волі, звільненого 18 жовтня 2012 року умовно-достроково на 9 місяців 17 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За вироком суду 15 лютого 2016 року ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 близько 22:00 з метою відкритого викрадення чужого майна прибули до господарства ОСОБА_11 , що на АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 залишився надворі спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вдерлися до будинку, де вчинили напад на ОСОБА_11 . Під час нападу ОСОБА_9 з метою позбавлення потерпілого можливості чинити опір застосував насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я, ударив ОСОБА_11 кулаком у голову, від чого той втратив свідомість. Нападники заволоділи телевізором «Saturn TV LED 32A», ноутбуком «ASUS X55A» та мобільним телефоном «Nokia 220» на загальну суму 8600 грн.

Апеляційний суд Чернівецької області ухвалою від 23 березня 2017 року вирок щодо ОСОБА_8 залишив без змін.

Цими ж судовими рішеннями засуджено ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , щодо яких вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду в касаційному порядку не оскаржуються.

Вимоги касаційних скарг і узгоджені доводи осіб, які їх подали

Захисник адвокат ОСОБА_7 у своїй касаційній скарзі просить скасувати вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2017 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що судове слідство було проведено однобічно, неповно, з істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону, у тому числі з порушенням права на захист і з порушенням принципів безпосередності дослідження доказів та змагальності, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно оцінили показання потерпілого ОСОБА_11 , унаслідок чого неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність і дії ОСОБА_8 замість ч. 3 ст. 185 КК кваліфікували за ч. 3 ст. 187 КК. Вказує, що докази, які покладено в основу обвинувального вироку, є недопустимими. Звертає увагу, що апеляційний суд усупереч вимогам статей 22, 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) за власною ініціативою без клопотань сторін дослідив протокол слідчого експерименту, який не був предметом дослідження в суді першої інстанції, про що немає відомостей в журналі судового засідання, і взяв цей доказ до уваги, що призвело до погіршення становища засудженого.

Позиції учасників судового провадження

Захисник адвокат ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , просив задовольнити її, скасувавши вирок та ухвалу щодо ОСОБА_8 і призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор ОСОБА_12 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав заперечення на касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , просив залишити її без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_8 без змін.

Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 необґрунтованою, просив залишити вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

Мотиви Суду

Згідно із ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповнота судового розгляду самі собою можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду апеляційним судом (статті 409, 410 КПК).
Підставами ж для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, вирішуючи питання щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судових рішень, Суд виходить із установлених фактичних обставин, викладених у цих судових рішеннях.

У кримінальній справі встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 заздалегідь домовилися пограбувати ОСОБА_11 , який є особою похилого віку, важко пересувається і проживає один. Домовилися про транспорт, який доставить їх на місце злочину та забере з викраденим. У нічний час 15 лютого 2016 року вони прибули до господарства ОСОБА_11 . ОСОБА_10 залишився на подвір`ї спостерігати за навколишньою обстановкою. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вдерлися до будинку, де відразу почали заволодівати майном. Коли їх присутність помітив потерпілий, ОСОБА_9 застосував до нього насильство ударив у голову, від чого ОСОБА_11 втратив свідомість, а ОСОБА_8 скористався цим для заволодіння майномпотерпілого.

За словами потерпілого ОСОБА_11 у судовому засіданні, 15 лютого 2016 року засуджені вдерлися до його будинку. Він прокинувся від шарудіння сторонніх осіб й одразу отримав удар у голову, від чого знепритомнів. Коли прийшов до свідомості, виявив зникнення телевізора, ноутбука і телефону. При цьому потерпілий підтвердив, що з трьох злодіїв, які вдерлися до його оселі тієї ночі, саме ОСОБА_8 раніше бував частим гостем у нього вдома.

Засуджений ОСОБА_9 на досудовому слідстві та в суді стверджував, що про пограбування ОСОБА_11 домовилися з ОСОБА_8 і ОСОБА_10 заздалегідь. У нічний час 15 лютого 2016 року автомобілем таксі вони прибули до господарства ОСОБА_11 . Удвох з ОСОБА_8 зайшли до будинку потерпілого. ОСОБА_10 залишився надворі спостерігати за навколишньою обстановкою. У будинку побачили потерпілого на ліжку. Коли останній почав кричати, ударив його в голову, після чого допоміг ОСОБА_8 виносити техніку з будинку потерпілого. За його паспортом здали викрадене у ломбард, а гроші розділили на трьох.

Сам ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту підтверджував обставини вчинення злочину і вказував, що, коли ОСОБА_10 залишався надворі та спостерігав за обстановкою, вони удвох з ОСОБА_9 у будинку ОСОБА_11 , який відпочивав на ліжку, розпочали викрадення майна. Коли ж потерпілий почав вставати з ліжка, ОСОБА_9 ударив його по голові, і вони безперешкодно заволоділи майном останнього.

У суді засуджений ОСОБА_8 підтвердив, що, коли він виносив техніку з будинку, ОСОБА_9 застосував насильство до потерпілого.

За словами свідка ОСОБА_13 , 15 лютого 2016 року на прохання ОСОБА_9 він викликав таксі для поїздки засуджених у смт Глибока, бачив, як там ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повернулися до автомобіля з викраденим майном. Такі свої показання свідок підтвердив під час проведення слідчого експерименту з ним.

Факт застосування до потерпілого небезпечного для його життя та здоров`я насильства підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 22 про виявлення у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, походження яких можливе в час і за обставин, про які повідомив потерпілий (а. с. 78, т. 2).

З огляду на встановлений судом характер дій засуджених, пов`язаних із застосуванням до потерпілого насильства, що є небезпечним для його життя та здоров`я, а також беручи до уваги роз`яснення, які містяться в пунктах 4, 9, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику в справах про злочини проти власності» та правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові № 5-35кс13 від 14 листопада 2013 року, дії ОСОБА_8 обґрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 3 ст. 187 КК як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб і з проникненням у житло.

Вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК. Суд навів у вироку формулювання обвинувачення, визнане доведеним, із зазначенням місця, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ст. 370 КПК суд обґрунтував вирок на тих доказах, які було розглянуто в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 94 КПК суд дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог статей 50 і 65 КК у межах санкції ч. 3 ст. 187 КК, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд ретельно перевірив твердження сторони захисту про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у тому числі порушення права на захист, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, і дав мотивовану відповідь на всі доводи, наведені в апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_14 , зазначивши, з яких підстав їх визнано необґрунтованими. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Що стосується посилання захисника на порушення апеляційним судом вимог статей 22, 404 КПК, то вони є безпідставними. Як видно з журналу судового засідання, суд апеляційної інстанції за клопотаннями учасників кримінального провадження з метою з`ясування всіх обставин справи ухвалив рішення про часткове проведення судового слідства, під час якого вважав за необхідне допитати обвинувачених, заслухати звукозапис допиту потерпілого в суді першої інстанції та дослідити інші докази у справі. Отже, дослідження апеляційним судом протоколів слідчих експериментів від 19 лютого 2016 року (а. с. 4960, т. 2), проведених за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , відбувалося з дотриманням процесуальних норм.

Інших доводів щодо незаконності судових рішень, які могли би бути безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга не містить, тому Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без задоволення.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3