КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

20 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2018 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою Білоцерківський міськрайонний суд Київської області частково задовольнив подання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_7 про встановлення адміністративного нагляду у відношенні ОСОБА_5 .
Встановив адміністративний нагляд у відношенні ОСОБА_5 після його звільнення строком на 1 рік.

Зобов`язав ОСОБА_5 по прибуттю до місця проживання негайно стати на облік в органах поліції та встановив обмеження у вигляді:

1. Зобов`язання прибувати чотири рази на місяць кожного місяця до співробітників в територіальному органі Національної поліції, які проводитимуть реєстраційну відмітку (дні тижня і години визначаються органом Національної поліції).

2. Заборони виїзду за межі населеного пункту де проживає, по службовим, особистим справам без дозволу на те органів Національної поліції.

3. Заборони відвідування кафе, барів, ресторанів та інших громадських місць, де проводиться продаж спиртних напоїв на розлив.

4. Заборони виходу з будинку (квартири) у період з 22 години до 6 години наступного дня.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, характеризується негативно, відношення до роботи має незадовільне.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2018 про встановлення щодо нього адміністративного нагляду та визнати її такою, що винесена з численними порушеннями матеріальних та процесуальних норм.

В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на те що, оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням матеріальних та процесуальних норм.

Зокрема, як вказує апелянт, особа ОСОБА_7 ніколи не був і не є начальником ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35», оскільки як йому достовірно відомо, як особі, яка відбувала покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» з 25 червня 2013 року по 10 вересня 2018 року, начальником даної установи являється ОСОБА_7 .

Про існування будь-якого подання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» про встановлення адміністративного нагляду відносно нього, ОСОБА_5 , йому нічого не відомо. Про таке подання йому ніхто не повідомляв і про його зміст йому нічого не відомо до цього часу.

Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що про розгляд цього подання у суді його ніхто не повідомляв. Від участі в судовому розгляді даного клопотання в режимі відеоконференції, він ніколи не відмовлявся, так як йому про це ніхто не повідомляв. Про складання акту представниками колонії про те, що він відмовився від участі у розгляді подання в режимі відеоконференції йому також нічого не відомо.

Токож апелянт зазначає про те, що посилання в ухвалі суду на те, що під час відбування покарання він мав 74 стягнення не відповідає дійсності. Саму ухвалу суду йому до цього часу для ознайомлення ніхто не надавав. Повний зміст цієї ухвали йому невідомий, а працівниками поліції Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області йому було надано для підпису лише резолютивну частину вказаної ухвали суду та її першу сторінку.

На думку апелянта, встановлюючи йому максимально можливі обмеження, суд першої інстанції не взяв до уваги ряду важливих обставин, а саме доцільності обрання саме цих обмежень, оскільки ні суд, ні адміністрація установи виконання покарань у своєму поданні жодним чином не обґрунтувала встановлені обмеження.

Крім того, як зазначає апелянт, у порушення ст. 10 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в якому вказується, що обмеження може стосуватись заборони перебування у визначених місцях району (міста), суд заборонив йому перебувати у всіх без винятку магазинах, кафе, ресторанах, барах та інших місцях, де алкогольні напої реалізуються на розлив, і цим, як вважає апелянт, його позбавили можливості бувати в місцях, розташованих за межами міста чи району, що суперечить чинному законодавству.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду без змін; вивчивши матеріали судового провадження за поданням начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга засудженого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 3 ст. 21 КПК України, кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» у судове засідання викликається особа, щодо якої внесено подання про встановлення адміністративного нагляду, а за її клопотанням і захисник, а також представник органу, начальник якого вніс подання.
Крім того, як передбачено ч. 5 ст. 539 КПК України, яка передбачає порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, в судове засідання викликаються засуджений, його захисник, прокурор, а також повідомляється орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого.
Між тим, як вбачається з матеріалів судового провадження, судом першої інстанції не були вжиті заходи, передбачені законом, для забезпечення реальної участі засудженого ОСОБА_5 у розгляді подання про встановлення адміністративного нагляду щодо нього.
Зокрема, розглянувши подання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», за відсутності особи, щодо якої внесено подання, суд першої інстанції послався на те, що згідно з ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Також, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_5 щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовився, мотиви відмови невідомі, про що представниками колонії було складено відповідний акт.
Проте наведені обставини не можуть бути визнані такими, що давали суду достатньо підстав для розгляду відповідного подання без участі засудженогоОСОБА_5 з огляду на таке.

По-перше, згідно наявних в матеріалах судового провадження даних, судовий розгляд подання про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_5 призначався на 23 серпня та 04 вересня 2018 року, при цьому в обох випадках суд пропонував його проведення в режимі відеоконференції, про що повідомлявся лише начальник ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35».
Окреме повідомлення на адресу засудженого ОСОБА_5 , так само як і відповідного прокурора, судом не направлялось.
Причини, через які справу було знято з розгляду 28 серпня 2018 року (хоча у відповідному повідомленні зазначалась дата розгляду 23.08.2018 року), та відкладено на 04 вересня 2018 року, у відповідній довідці не зазначено, а ксерокопія приєднаного до матеріалів судового провадження акту від 04 вересня 2018 року про відмову ОСОБА_5 від участі в розгляді подання в режимі відеоконференції, навіть якщо припустити, що цей акт відповідає дійсності, не може служити підтвердженням того, що останній був належним чином повідомленим про місце та час розгляду подання однак не з`явився до суду без поважних причин.
По-друге, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 336 КПК України, суд мав право ухвалити рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою, але у разі якщо сторона кримінального провадження заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд міг ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. При цьому, згідно вимог вказаної норми, суд не мав права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, в даному випадку засуджений, якщо він проти цього заперечує.
З урахуванням наведених вище вимог закону та обставин, суд першої інстанції не мав жодних правових підстав розглядати відповідне подання та приймати остаточне рішення за відсутності засудженого ОСОБА_5 , оскільки участь останнього в судовому розгляді була обов`язковою.
Здійснення розгляду зазначеного судового провадження за відсутності ОСОБА_5 , колегія суддів, у відповідності до вимог, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 412 та п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, розцінює як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке у будь-якому випадку тягне за собою скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
За таких обставин, виходячи в вимог поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити частково; ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2018 року скасувати та призначити новий розгляд подання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» в суді першої інстанції, під час якого підлягають перевірці всі інші доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 , в тому числі щодо дотримання вимог Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» під час розгляду відповідного подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 415, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2018 року, якою задоволено подання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» та встановлено адміністративний нагляд у відношенні ОСОБА_5 після його звільнення строком на 1 рік скасувати та призначити новий розгляд відповідного подання у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/1271/2018

Категорія: інші

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1