Справа № 340/283/17
Провадження № 1-кп/347/48/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої- судді : ОСОБА_1

секретаря : ОСОБА_2 ,

з участю прокурора : Гнип"юка Д.Д,

адвоката- представника потерпілої: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Косів Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 08.10.2016 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 29.09.2016 року близько 18:30 годин, перебуваючи у неприязних відносинах з ОСОБА_5 щодо користування прибудинковою територією та знаходячись неподалік багатоквартирного будинку в якому проживають останні, розміщеному в АДРЕСА_2 , в ході виниклої між ними сварки, завдав ОСОБА_5 декількох ударів руками та ногами в різні ділянки тіла, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: синця передньої черевної стінки та лобкової ділянки, садно в ділянці лівої гомілки, які відповідно до висновку експерта № 183 від 25.10.2016 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України, як вчинення дій, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні, в ході розгляду справи по суті, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні заперечив, пояснив, що між ним та сусідом ОСОБА_5 склались неприязні відносини через користування прибудинковою територією. Однак фактично він ніяких умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не завдавав, тільки наніс два удари з метою самозахисту. Коли саме та за яких обставин ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження йому не відомо, оскільки він являється недієздатним, тому міг отримати тілесні ушкодження в іншому місці. Вважає, що його вину не доведено жодними належними та допустимими доказами. Просить постановити щодо нього виправдувальний вирок з підстави викладених в письмовому клопотанні, яке долучено ним до матеріалів провадження. Цивільний позов просить залишити без розгляду.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , пояснила, що вони із чоловіком ОСОБА_5 проживають в одному багатоквартирному будинку разом із обвинуваченим ОСОБА_4 . Із ОСОБА_8 вони перебувають в неприязних відносинах через користування прибудинковою територією. Так, 29.09.2016 року біля 18.30 год вона знаходилась в своїй квартирі та почула із вулиці звук бензопили. Вийшовши на вулицю побачила, як ОСОБА_9 спилював встанволену ними огорожу. Чоловік її також вийшов на вулицю а вона зайшовши до квартири зателефонувала до сусідки ОСОБА_10 . При розмові остання повідомила їй, що ОСОБА_9 на вулиці б`є її чоловіка ОСОБА_5 .. Після чого вона вибігла на вулицю, та про вказаний факт повідомила в Верховинський відділ поліції а також з приводу отриманих тілесних ушкоджень виникла необхідність в наданні потерпілому і медичної допомоги. Заявлений цивільний позов в інтересах ОСОБА_5 підтримала та просила задоволити в повному обсязі.

Не зважаючи на невизнання своєї вини в інкреминованому кримінальному правопорушенні, вина ОСОБА_4 доведена в судовому засіданні поясненнями свідків та дослідженими письмовими доказами:

Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.10.2016 року, в якій зафіксовано час та місце вчиненного кримінального правопорушення.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.2017 року зафіксованому на лазерному диску.

Протоколом про визнання речовим доказом від 12.05.2017 року- лазерного диску марки «TDK» з відеозаписом слідчого експерименту.

Висновком експерта № 183 від 25.10.2016 року, у г-на ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що очевидцем конфлікту, що мав місце між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вона не була, однак бачила в потерпілого саме після сварки із ОСОБА_8 були наявні тілесні ушкодження , яких до того не було.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає також в багатоквартирному будинку, що в АДРЕСА_2 . Після того як їй зателефонувала сусідка ОСОБА_13 яка повідомила про конфлікт із ОСОБА_8 , вона бачила із вікна своєї квартири, як ОСОБА_9 наносив удари ногами ОСОБА_5 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що зібраними по справі доказами не доводиться його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд оцінює критично, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності, оскільки враховуючи покази представника потерпілого в справі ОСОБА_13 та пояснення свідків допитаних в ході судового розгляду справи по суті, а також враховуючи висновок судово-медичної експертизи №183 від 25.10.2016 року, суд вважає доведеним факт нанесення саме ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.
На підставі досліджених письмових доказів по справі, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння і його умисні дії, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини справи й особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає те, що ОСОБА_4 раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у наркологічному та психоневрологічному кабінетах не знаходиться, підтвердженням чого є відповідні довідки Верховинської райполіклініки за №№ 63, 66 від 04.04.2017 року.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи особу ОСОБА_4 , який відповідно до характеристики Верховинської селищної ради від 06.04.2017 року за місцем проживання характеризується позитивно, відповідно до довідки за №1242, від 06.04.2017 року та акту обстеження матеріально-побутових умов не працює, проживає в АДРЕСА_1 , а також враховуючи тяжкість злочину, його наслідки для потерпілого та інші обставини, суд приходить до висновку, що повинно бути призначено основне покарання в виді штрафу в межах передбачених санкцією ч.1 ст. 125 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із змісту ст. ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом було роз`яснено положення ст.49 КК України, якою передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення 29.09.2016 року та на дату розгляду справи в суді минуло більш ніж два роки.
ОСОБА_4 відмовився від звільнення його від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, так як не вважає себе винуватим.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 29.09.2016 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 ч.1 КК України, який є злочином невеликої тяжкості, тобто на даний час минуло більше двох років, у зв`язку з чим він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до вимог ст.49 КК України, а також згідно ч. 5 ст.74 КК України він не може відбувати призначене покарання за цією статтею.
Заявлений представником потерпілого ОСОБА_7 цивільний позов в інтересах недієздатного ОСОБА_5 суд вважає за доцільне залишити без розгляду із врахуванням того, що за час розгляду справи по суті потерпілий ОСОБА_5 помер а відомості про правонаступництво спадкоємців суду не надано.
Витрати пов`язані із залученням експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК.

На підставі наведенного , ст.49, ч.5 ст.74 КК України, керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання, на підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов представника потерпілого - залишити без розгляду.
Речовий доказ лазерний диск марки «TDK» з відеозаписом слідчого експерименту від 12.05.2017 року - залишити при матеріалах справи.

Судові витрати - відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя: ОСОБА_1