Справа № 202/651/19
Провадження № 1-кс/202/1062/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000015 від 10.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУ НП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000015 від 10.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
25 січня 2019 року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна.

Згідно матеріалів клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ухвалою апеляційного суду у Дніпропетровській області від 06.01.2016 року у справі №201/18296/15-к задоволено частково апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000482 та накладено арешт на нерухоме майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1 . Але на підставі підробленого технічного паспорту на нежитлове приміщення №2 в буд. АДРЕСА_2 від 28.05.2016 року, а також декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 08.06.2016 року, було здійснено виведення вказаної квартири з житлового фонду та подальшого перепродажу.

14.01.2016 року укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 (який надав нотаріусу рішення судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від 21.05.2015 року (справа №200/6192/15-ц, провадження №2/200/2051/15), яким суддя визнав мирову угоду між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щодо визнання за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , хоча ОСОБА_6 до суду із позовом до ОСОБА_8 не звертався, будь-яких документів в суд не підписував.

28.04.2016 року було зареєстровано договір купівлі-продажу на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (нежитлове приміщення), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , між ТОВ «Днепроградострой» та ОСОБА_10 , про що 17.06.2016 року було внесено відповідний запис до реєстру приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального міського округу ОСОБА_11 до реєстру.

02.07.2016 року було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (нежитлове приміщення), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 між ОСОБА_10 та ОСОБА_12

29.09.2016 року було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (нежитлове приміщення), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 між ОСОБА_12 та ОСОБА_13

21.01.2019 року винесено постанову про визнання речовим доказом нежитлового приміщення №2 в буд. АДРЕСА_4 .

Застосування вищевказаного заходу забезпечення кримінального провадження обумовлено необхідністю збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути подане клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Виходячи з інформації, викладеної у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що майно - нежитлове приміщення № 2 в будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), питання арешту якого порушується слідчим, відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, являється об`єктом кримінально протиправних дій, у зв`язку з чим вважає необхідним накласти арешт на вказане майно.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000015 від 10.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення № 2 в будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) шляхом заборони відчуження, розпорядження майном.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Направити ухвалу власнику майна.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1