Справа №: 127/3153/19
Провадження №: 1-кп/127/86/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2019 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 08.01.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Автономної Республіки Крим, смт. Кіровське Кіровського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (підпорядкована військовій частині НОМЕР_2 ), яка до 13.05.2014 дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді водія-дизеліста відділення енергетичного забезпечення 5003 зенітно-ракетного дивізіону (С-300ПТ) 5010 групи зенітних ракетних дивізіонів 174 ЗРБр Тактичної групи Повітряних Сил «Крим», перебував у військовому званні «солдат».

Відповідно до Директиви Міністерства Оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» у строк до 12.05.2014 включно військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих військових частин повинні були прибути до пункту збору у військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) для подальшого розподілу по військових частинах Повітряних Сил Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її в Збройних Силах України, ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Проте, всупереч вищевказаних вимог законодавства та розпоряджень вищестоящого командування, ОСОБА_3 порушив встановлений порядок проходження військової служби та всупереч наведеним вище нормам законодавства України, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без поважних причин 12.05.2014 не прибув до пункту збору військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 .

Знаходячись поза межами військової частини та реалізуючи свій злочинний умисел на ухилення від військової служби, усвідомлюючи той факт, що його місце перебування не відоме командуванню військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_3 протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до лав Збройних Сил України не повідомляв, отриманий вільний час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його із обов`язками військової служби, а саме: з 12.05.2014 по 04.01.2019 знаходився на території АР Крим, де проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю за викладених в обвинувальному акті обставинах та суду надав наступні показання, що він дійсно не прибув до військової частин і у місті Вінниця 12.05.2014 та знаходився на території АР Крим до 04.01.2019 оскільки на території АР Крим проживають його батьки, дівчина та наявне майно, а тому він не міг залишити територію АР Крим.
Крім того, як зазначив обвинувачений ОСОБА_3 , що про вчинене він щиро шкодує та просив суд суворо його не карати.
Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.
Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби у разі переведення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий. Відповідно до довідки комунального підприємства Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» № 156 від 17.01.2019 на диспансерному обліку не перебуває. Відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону № 325 від 22.01.2019 на лікуванні не перебував. Відповідно до довідки комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 20/380 від 25.01.2019 ОСОБА_3 на диспансерному обліку не значиться.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Крім того, судом враховано, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
При цьому Верховним Судом зазначено, що формулювання п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення ст. 69-1 КК України застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України та будь-яку з обставин, вказаних у п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.
В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено наявність кількох обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено не було.
Крім цього, суд враховує, що Верховним Судом 15.03.2018 (справа № 442/1887/16-к) звернуто увагу на те, що застосування ч. 1 ст. 69 КК України можливе у випадку, коли пом`якшуючі обставини настільки знижують тяжкість злочину, що призначення винному покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Таким чином, суд враховує конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, його негативне ставлення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України не передбачене санкцією ч. 1 ст. 408 КК України у виді штрафу.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його ставлення до вчиненого, поведінку в ході судового провадження, суд переконаний, що саме призначене покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: