Справа № 190/365/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 14.01.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

У провадження Тернівського районного суду міста Кривого Рогу надійшов обвинувальний акт відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 статті 187 КК України за фактом нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 з урахуванням відсутності у нього міцних соціальних зв`язків, тяжкості і суспільної небезпеки злочину, можливості переховування від суду, враховуючи покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим. Крім того, прокурор просить врахувати, що ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.01.2019 р. при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу не відпали і продовжують існувати.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність наміру ухилятьсь від явки до суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою свого підзахисного, посилаючись на відсутність підстав, які б обґрунтовували заявлене клопотання. Захисник вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Слідчий суддя в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилався на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст.187 КК України підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні. Крім того, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового слідства, об`єктивно існують, а саме: ОСОБА_6 виявляє підвищену соціальну небезпеку, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Суд оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінуємого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєні злочину, а також приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, у якого міцні соціальні зв`язки відсутні та він, маючи не зняту та непогашену в установленому порядку судимість, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого у звичайному житті (враховуючи вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, поєднаного з насильством, у іспитового строку), що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінованим йому злочином та обґрунтованість підозри, яка встановлена (та не спростована) при застосуванні запобіжного заходу, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Окрім того, суд вважає, що тримання ОСОБА_6 під вартою з наведених вище підстав у кримінальному провадженні за його обвинуваченням в причетності до вчинення умисного особливо тяжкого злочину виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду у кримінальному провадженні, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких посилався слідчий суддя при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не змінилися, не зменшилися, не втратили свого значення, продовжують мати місце, а саме: обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду.

Вищезазначеним обґрунтовується продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , що забезпечить спроби останнього переховуватись від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, а також дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 199, 315, 331 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 13 травня 2019 року включно.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: