Справа № 636 / 5526 / 18
1-кс / 636 / 1538 / 2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002000 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Коробочкино, Чугуївського р-ну, Харківський області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючий ТОВ «Логістік Юніон», водієм вантажником, не судимого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно клопотання, 26.12.2018 року приблизно о 18:35 год. ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднане з проникненням у приміщення, достовірно знаючи про те, що в приміщенні продуктового магазину ПП «Байбак», що розташована за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вулиця Луговського, буд. 2, знаходяться грошові кошти, отримані в результаті торгівлі продовольчими товарами, з метою наживи та незаконного збагачення, протиправно проник до торгівельного залу вказаного магазину та, підійшовши до каси, з погрозою застосування до реалізатора, зазначеного магазину ОСОБА_7 , фізичного насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, використовуючи, тобто тримаючи у руці предмет чорного кольору, схожий на складний викидний ніж, погрозу застосування якого остання сприйняла як реальну загрозу її життю та здоров`ю, відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 3000 грн. з каси та мобільним телефоном марки Huawei модель CRO-U00, потерпілої ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення злочину зник, в невідомому напрямку.
Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.1,4 ст. 214 КПК України слідчим відділом Чугуївського ВП внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 грудня 2018 року за № 0002000 за попередньою кваліфікацією ч. 3 ст. 187 КК України тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у приміщення.

В ході досудового розслідування встановлено, що у вечірній час доби приблизно о 18-00 годині 26 грудня 2018 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Коробочкине, Чугуївського р-ну, Харківській області, зареєстрованого, АДРЕСА_1 , приїхав на автомобілі ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , який належав на праві користування ОСОБА_6 та його брату ОСОБА_8 , та яким згідно спадщини останні користувалися до теперішнього часу. Готуючись до скоєння злочину ОСОБА_6 , завчасно одягнув собі на голову маскуючи шапку чорного кольору (балаклаву) також узяв собою розкладний ніж, чорного кольору, який у подальшому хотів використати для погрози при скоєнні злочину. Потім зачинів дверцята автомобіля, якій залишив неподалік магазину, на який збирався здійснити напад. Оглянув місця нападу та упевнившись що біля нього осіб яких йому могли завадити здійснити напад немає, він направився до приміщення магазину який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Зайшовши до приміщення магазину, в якому крім ОСОБА_7 , працюючої реалізатором, продуктового магазину, якому здійснюю торгівельну діяльність ФОП « ОСОБА_9 », та тримаючи у руці ніж, він зайшов за прилавок, та викрикнув (Це пограбування). Підійшов до ОСОБА_7 , демонструючи ніж, став погрожував застосуванням фізичного насильства та вимусив останню передати грошові кошти, які були отримані с початку робочої зміни. Отримавши гроші ОСОБА_6 вихопив з руки ОСОБА_7 мобільний телефон марки Huawei модель CRO-U00 та вийшов з магазину.
В ході досудового розслідування встановлено, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , заподіяна матеріальна шкода в сумі 3000 гривен ФОП « ОСОБА_9 » яка здійснює свою діяльність: АДРЕСА_2 .
На підставі вищевикладеного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Коробочкине, Чугуївського р-ну, Харківський області, українець, громадянин України, повна загальна середня освіта, працюючий ТОВ «Логістік Юніон», водієм вантажником, не судимий, не одружений, зареєстрований АДРЕСА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у приміщення.

26 грудня 2018 року о 22 годині 15 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

26 грудня 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор вважає, що є достатньо підстав та ризиків, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, крім цього більш м`який запобіжний захід може спонукати підозрюваного на втечу з території Чугуївського району та взагалі території України, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, відоме місце мешкання свідків, потерпілих, а також відоме місце роботи потерпілих, що дає можливість останньому застосовувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Прокурор та слідчий вважають необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Підозрюваний та захисник проти клопотання заперечували, вважали, що є всі підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби. Захисник звернув увагу на те, що ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, щиро кається у скоєному та активно сприяє розкриттю вчиненого ним злочину. При цьому підозрюваний пояснив, що дійсно дуже шкодує про вчинене, зробив відповідні висновки для себе та просив не обирати йому найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та дати можливість продовжувати працювати. Потерпіла ОСОБА_10 вказала, що заподіяна їй шкода відшкодована ОСОБА_6 , претензій до нього вона не має, та просила обрати йому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали надані з клопотанням, слідчий суддя приходить до наступного:

Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

Встановлено, що Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002000 від 26.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, про що до ЄРДР внесено відповідну інформацію 26.12.2018 року.

26.12.2018 року слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_3 в порядку ст. 277, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , яке йому вручене 26.12.2018 року.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу», повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Про обґрунтованість підозри свідчать зібрані у кримінальному провадженні докази: протокол огляду місця події від 26 грудня 2018 року; протокол затримання підозрюваної особи від 26 грудня 2018 року; показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ; показання потерпілої ОСОБА_7 ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 .

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України - термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з самого клопотання та наданих стороною обвинувачення матеріалів, що його обґрунтовують, зазначені обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в самому клопотанні прокурора. Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя лише визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.

Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; характер та суспільна небезпека вчиненого кримінального правопорушення, покази свідків.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавленням волі з конфіскацією майна та яке згідно статті 12 цього кодексу кваліфікується як особливо тяжкий злочин.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Але на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного слідчим запобіжного заходу, а тому при вирішенні клопотання, крім наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: вік підозрюваного, той факт, що ОСОБА_6 раніше жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, неодружений, але має родину матір, мешкає та зареєстрований за однією адресою, за місцем проживання характеризуються задовільно, що в свою чергу свідчить про міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, крім того щиро розкаявся у скоєному та активно сприяє розкриттю злочину.

Зі змісту ст. 194 КПК України слідує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п. 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, передбачено ст. 194 КПК України.

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Свої доводи прокурор та слідчий обґрунтовують тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Однак, сама по собі тяжкість вчиненого злочину, в якому підозрюється особа, на переконання слідчого судді, не є достатньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, без урахування інших обставин кримінального провадження та особи підозрюваного. Вище зазначені доводи прокурора не спростовують висновків слідчого судді про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж того, який зазначений в клопотанні і який, в свою чергу є пропорційним тяжкості інкримінованого діяння та достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

На думку слідчого судді, підозрюваний на даній стадії досудового розслідування не є особою, яку потрібно ізолювати від суспільства для забезпечення виконання нею, покладених процесуальних обов`язків, враховуючи його особу та обставини, встановлені при розгляді клопотання. Слідчий у поданому клопотанні про існування обставин, що виключають застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 окрім тримання під вартою також, не довів а, в порушення вимог п.6 ч.1 ст.184 КПК України, обмежився лише загальними положеннями щодо порядку розгляду таких клопотань, та зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання встановленим ризикам.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Таким чином, враховуючи вище приведене, слідчий суддя вважає, що вданому випадку прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного в клопотанні, а відтак, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає застосувати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотання, а саме домашній арешт.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183,184, 194, 197, 198 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя, -

П о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у певний період доби, а саме з 22 години вечора до 6 години ранку.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 :

1) прибувати до визначеної службової особи за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, навчання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців, тобто по 28.02.2019 року включно.

Вказані вище обов`язки діють протягом двох місяців з дня застосування домашнього арешту, тобто теж по 28.02.2019 року включно.

Ухвала про тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Чугуївського ВП ГУНП у Харківській області за місцем фактичного проживання підозрюваного, на якого покласти контроль за поведінкою ОСОБА_6 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Роз`яснити підозрюваному що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На дану ухвалу у п`ятиденний строк може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя