Провадження 11-кп/824/1095/2019 Головуючий в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпилі, Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
? 29.07.1993 Мінським районним судом м. Києва за ч.2 та ч.3 ст.140, ч.2 ст.215-3 КК України 1960 року до 3 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
? 03.07.2003 Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.140, ч.2 ст.215-3 КК України 1960 року, ч.2 ст.185, ч.3 ст.289 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
? 26.12.2013 Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 27.12.2016 на 1 рік 4 місяці і 21 день, засуджено:
ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна;
вирішене питання про судові витрати та речові докази.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за незаконне заволодіння транспортним засобом, 22 жовтня 2018 року, у період часу з 01 години по 03 годину, перебуваючи біля будинку №11 по вул. Академіка Туполєва в м. Києві, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу підійшов до мотоцикла марки «Geon Invader 150», номерний знак НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_9 , зняв його з ножної підставки, увімкнув нейтральне положення коробки передач та покотив до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим незаконно заволодів вищевказаним мотоциклом.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 без додаткового покарання у виді конфіскації майна не було наведено жодних мотивів на обґрунтування свого рішення. На думку прокурора, дані про особу обвинуваченого та характер злочину, у вчиненні якого останній обвинувачується свідчить про необхідність призначення йому покарання із конфіскацією майна. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікацій його дій учасниками судового провадження не оскаржуються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би безумовно були підставою для скасування вироку колегією суддів не встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтоване не призначеному обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, то колегія суддів вважає їх не обґрунтованими.
За змістом ч.1 і 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається із вироку при призначенні обвинуваченому покарання суд у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України в тому числі і дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий. Судом врахована як обставина, що обтяжує покарання, яким є рецидив злочину, так і обставини, які обтяжують покарання, а саме: щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, частково відшкодування шкоди. Сукупність цих обставин дали суду першої інстанції підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, без конфіскації майна. За свої видом та розміром призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Прокурором у апеляційній скарзі не наведено належних доводів, які би указували на необхідність призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна. Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом не мотивоване рішення про не застосування додаткового покарання не відповідає змісту мотивувальної частини вироку із якого вбачається, що прокурором наведені мотиви призначення покарання в цілому, частиною яких є можливість не призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що у ході досудового розслідування стороною обвинувачення не було вчинення будь-яких дій направлених на відшукання належного обвинуваченому майна, яке би підлягало конфіскації при ухваленні відповідного судового рішення. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений неодноразово судимий, за період із 1993 року провів у місцях позбавлення волі більше 15-ти років, за указаний період щодо нього ухвалено п`ять вироків, по чотирьох із яких, йому призначалось покарання у виді конфіскації майна.
Наведене у своїй сукупності указує на відсутність підстав для застосування щодо обвинуваченого покарання у виді конфіскації майна.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає указаний вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4