Справа №560/1241/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000338 від 15 липня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої-спеціальної, працюючого майстром лісу ДП "Висоцьке лісове господарство", неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2018 року, близько 02 год. 10 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї неподалік Будинку культури в с. Залужжя, Дубровицького району Рівненської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, яка продовжилась бійкою із місцевими жителями, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень умисно протиправно наніс ОСОБА_7 один удар розкладним ножем в ділянку задньої частини грудної клітки зліва, в результаті чого відповідно до висновку експертизи №151 від 16 липня 2018 року, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани (задньої поверхні) грудної клітки зліва по середньо-лопатковій лінії в ділянці І міжребер`я (анатомічно - між 1 та 2 ребрами за умовними анатомічними параметрами) розмірами 2,0 х 1,6 см., ознаки проникання в грудну порожнину з раневим каналом, який проходив через шкіру, підшкірно-жирову клітківку, міжреберний м`яз, пристінкову плевру, задню поверхню верхівкового сегменту верхньої долі лівої легені та сліпо закінчувався в межах цієї долі (в товщі легеневої тканини) (при ревізії виявлено у верхівковому сегменті рану довжиною до 1 см.), що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечного для життя в момент його заподіяння і мало загрозливий для життя стан.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечсне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаних злочинів повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник цивільний позов потерпілого визнали частково. Просять суд цивільний позов задовольнити частково, а саме погодились відшкодувати матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі 8734,70 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., в решті позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Потерпілий та його законний представник в судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Щодо міри покарання обвинуваченому, то потерпілий та законний представник потерпілого просять суд застосувати покарання, що передбачене законом та не звільняти ОСОБА_6 від відбування покарання.

З оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого №3392 ОСОБА_7 вбачається, що потерпілий дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені в період з 15 липня 2018 року по 31 липня 2018 року з діагнозом: колото-різане проникаюче поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням верхньої долі лівої легені.

Допитаний в якості свідка завідуючий хірургічним відділенням ОСОБА_8 суду показав, що дійсно 15 липня 2018 року до приймального відділення КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" був доставлений ОСОБА_7 з колото-різаним проникаючим пораненням грудної клітки. ОСОБА_7 було проведено операцію та потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені в період з 15 липня 2018 року по 31 липня 2018 року. На даний час ОСОБА_7 перебуває у зоні ризику, оскільки можливе виникнення запального процесу (туберкульоз), що залежить від різних чинників, таких як: кліматичних умов, способу життя, харчування, індивідуальних властивостей організму.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечсне для життя в момент заподіяння, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ".

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно вішкодував витрати за стаціонарне лікування потерпілого у медичному закладі у розмірі 9086,70 грн. (дев`ять тисяч вісімдесят шість гривень 70 коп.)

Обставиною, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілого.

Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України, за якими кваліфікуються його дії та вважає за можливе застосувати статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Що стосується цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, то згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стаття 3 Конституції України наголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до пунктів 1,2 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Оскільки, ОСОБА_6 посягнув на життя та здоров`я потеріплого ОСОБА_7 , що вважається в суспільстві найвищою соціальною цінністю і своїми злочинними діями заподіяв потерпілому моральної шкоди у виді фізичного болю та моральних страждань від отриманих тілесних ушкоджень, з огляду на глибину та тривалість перенесених потерпілим фізичних страждань та душевних переживань внаслідок отримання ним тілесних ушкоджень в результаті протиправних дій цивільного відповідача, виходячи із засад розумності і справедливості, з урахуванням вимог частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, пунктів 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд приходить висновку, що з цивільного відповідача на користь цивільного позивача підлягає стягненню 100000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, і такий її розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідача (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 8734,70 грн., які підтверджені медичними документами хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_7 про те, що останній знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" з 15 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, слід задовольнити повністю. В іншій частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. за позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди та на користь потерпілого - цивільного позивача судовий збір в сумі 1000 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до вимог статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 3083,76 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, статтями 12,13, 19, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки з покладенням відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- футболку темно-зеленого кольору з прорізом на спині та слідами речовини червоного кольору, ззовні схожої на кров, куртку темно-синього кольору зі слідами засохшої речовини червоного кольору на внутрішній її частині, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області - повернути власнику ОСОБА_7 ;

- ніж зі слідами речовини темно-бурого кольору, ззовні схожої на кров, типу "Метелик", що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судово-імунологічної експертизи у сумі 3083,76 грн. (три тисячі вісімдесят три гривні 76 коп.) (висновок експерта від 21 серпня 2018 року №2.2-133/18).

Цивільний позов ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду, заподіяну злочином в сумі 8734,70 грн. (вісім тисяч сімсот тридцять чотири гривні 70 коп.) та моральну шкоду, заподіяну злочином у розмірі 100000 (сто тисяч гривень).

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,жителя АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача: 899998;

рахунок отримувача: 6001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 , понесені ним судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1000 грн. (однієї тисячі гривень).

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1