Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника власника
майна- адвоката: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 грудня 2018 року про накладання арешту на майно, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 грудня 2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на речі, вилучені у ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «LG», мобільний телефон марки «Nokia», захисну мотоциклетну амуніцію (екіпірування) чорного кольору, 4 мобільні телефони марки «Nokia», мобільний телефон марки «LG», мобільний телефон марки «Siemens», ключ від автомобіля марки Рено, дві коробки від мобільних телефонів марки «LG», мобільний телефон марки «Nokia» з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , коліматорний приціл чорного кольору моделі МТК-83, ноутбук марки Asus модель К61ІС в корпусі чорного кольору, планшет марки «Ipad» в корпусі білого кольору, ноутбук марки «HP» модель ВСМ943142У в корпусі чорного кольору, мотошолом чорного кольору, коробку з мобільним телефоном марки «Microsoft» в корпусі оранжевого, кольору з пошкодженим екраном, коробку від мобільного телефону «Samsung Galaxi» IMEI: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору, скретч-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Hyawei» в корпусі сріблястого кольору, пару номерних знаків НОМЕР_4 , які упаковано згідно правил пакування речових доказів.

Згідно ухвали слідчого судді в провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000534, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 15.07.2017 близько 15 години 20 хвилин неподалік будинку культури в центрі міста Коростишів Житомирської області по вулиці Площа Соборна, двоє невстановлених осіб під`їхали на мотоциклі до громадянина ОСОБА_9 , після чого одна з невстановлених осіб здійснила 4 постріли з предмету, зовні схожого до пістолету в бік громадянина ОСОБА_9 , після чого з місця події зникли.

В результаті пострілів ОСОБА_9 були спричинені тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення передньої черевної стінки та легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді вогнепального сліпого непроникаючого поранення в передній поверхні грудної стінки, наскрізного вогнепального поранення по передній поверхні правого плеча, 2 сліпих вогнепальних поранення в ділянці тазу.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000534 від 15.07.2017 року - ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Під час проведення слідчих-розшукових дій 27.12.2018 року, діючи в порядку ст. 233-236 КПК України, за наявності на те підстав, такі як було здобуто відомості про те, що у приміщені домоволодіння АДРЕСА_1 зберігаються речі і документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, встановлення істини у справі, проведено обшук, відповідно до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира, у приміщені вказаної квартири, в ході якого виявлені та вилучені наступні предмети: мобільний телефон марки «LG», мобільний телефон марки «Nokia», захисна мотоциклетна амуніція (екіпірування) чорного кольору, 4 мобільні телефони марки «Nokia», мобільний телефон марки «LG», мобільний телефон марки «Siemens», ключ від автомобіля марки Рено, дві коробки від мобільних телефонів марки «LG», мобільний телефон марки «Nokia» з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , коліматорний приціл чорного кольору моделі МТК-83, ноутбук марки Asus модель К61ІС в корпусі чорного кольору, планшет марки «Ipad» в корпусі білого кольору, ноутбук марки «HP» модель ВСМ943142У в корпусі чорного кольору, мотошолом чорного кольору, коробка з мобільним телефоном марки «Microsoft» в корпусі оранжевого кольору з пошкодженим екраном, коробка від мобільного телефону «Samsung Galaxi» IMEI: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору, скретч-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Hyawei» в корпусі сріблястого кольору, пара номерних знаків НОМЕР_4 .

Таким чином, за результатами обшуку слідчим виявлено та вилучено предмети, які можуть бути пов`язані із вчиненням вказаного кримінального правопорушення.

Вказані предмети упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до СУ ГУНП в Житомирській області.

Розслідуванням вчиненого кримінального правопорушення встановлено, що вищеперераховані предмети, тобто майно,: яке вилучено під час обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , може бути доказом злочину, засобами та знаряддям його вчинення. Крім того, з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, у слідства виникла необхідність у накладені арешту на вищеперераховані предмети

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно зазначене в ухвалі слідчого судді скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити і зобов`язати слідчого повернути вказане майно власнику ОСОБА_10 . Посилається на те, що дане рішення суду про арешт майна прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України і має бути скасоване. Вказує, що ст. 170 КПК чітко зазначає перелік осіб, на майно яких може бути накладений арешт та не передбачає, що зазначений перелік не підлягає розширенню, проте ОСОБА_10 не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, що несе цивільну відповідальність по вказаному в ухвалах кримінальному провадженню. відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 ст. 170 КПК встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримались, тому накладення арешту є необгрунтованим. Крім того зазначає, що вилучений ноутбук марки «Asus» модель К611С в корпусі чорного кольору належать іншій особі - ОСОБА_12 , яка в свою чергу використовує його для підприємницької діяльності, а іншим ноутбуком та планшетом користуються діти скаржника. Тобто частина вилученого та арештованого майна перебуває у власності іншої особи, придбане законним шляхом і вона правомірно його використовує для підприємницької діяльності. Тому вже відпадає і правова підстава накладення арешту на зазначене майно. Отже, доказів того, що мобільні телефони, планшет та ноутбуки є об`єктом кримінально-протиправних дій, немає, в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять вищенаведені предмети, а також яким чином могли вказане майно бути використані як знаряддя вчинення злочину, тому необгрунтовано і безпідставно визнані речовим доказом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку. У той же час, відповідно до вимог ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилучене може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою 1) забезпечення збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов-), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно вилучене у ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , слідчий суддя не в повному обсязі врахував зазначені положення Закону та прийшов до помилкового висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на все майно, зазначене в ньому.

Так, 27.12.2018 року згідно ухвал слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.12.2018 р. та 10.12.2018р. у кримінальному провадженні № 0000534 від 15.07.2017 р. слідчим СУ ГУНП в Житомирській області та працівниками інших служб ГУ НП в Житомирській області було проведено обшук в домоволодінні ОСОБА_10 за адресою його проживання по АДРЕСА_1 , в автомобілі марки «Lexus» LX 570 д.н.з. НОМЕР_5 та в автомобілі марки Renault Kangoo 461 д.н.з. НОМЕР_6 , що перебувають у власності останнього.

Після проведення обшуку вказаного домоволодіння та транспортного засобу, за результатами якого зазначені в ухвалі суду речі знайдені не були, натомість було вилучено два мобільних телефону марки «LG», шість мобільних телефонів марки «Nokia», один з яких з картою мобільного оператора «Київстар» захисну мотоциклетну амуніцію чорного кольору мобільний телефон марки «Siemens», ключ від автомобіля марки «Рено», коліматорний приціл чорного кольору моделі МТК-83, ноутбук марки «Asus» модель К611С в корпусі чорного кольору, планшет марки «Ipad» в корпусі білого кольору, ноутбук марки «HP» модель ВСМ 943142У в корпусі чорного кольору, мотошолом чорного кольору, коробку з мобільним телефоном марки «Mikrosoft» в корпусі оранжевого кольору з пошкодженим екраном, мобільний телефон марки «Samsung», скетч-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Hyawei» в корпусі сріблястого кольору та пару номерних знаків НОМЕР_7 .

Під час розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя в порушення вимог ст. 170 КПК України не звернув уваги на той факт, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Однак як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_10 не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, що несе цивільну відповідальність по вказаному в ухвалах кримінальному провадженню.

Крім того, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України в свою чергу підкреслює, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, вилучений ноутбук марки «Asus» модель К61ІС в корпусі чорного кольору належать іншій особі - ОСОБА_12 , яка в свою чергу використовує його для підприємницької діяльності, а іншим ноутбуком та планшетом користуються діти скаржника. Тобто частина вилученого та арештованого майна перебуває у власності іншої особи, придбане законним шляхом і вона правомірно його використовує для підприємницької діяльності.

Отже, доказів того, що мобільні телефони, планшет та ноутбуки, ключ від автомобіля Рено, коробки від мобільних телефонів, номерні знаки, скретч-карта мобільного зв`язку є об`єктом кримінально-протиправних дій, немає, в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять вищенаведені предмети, а також яким чином могли вказане майно бути використані як знаряддя вчинення злочину.

Таким чином, всупереч ч.5 ст.132, ч.2 ст.171 КПК України як орган досудового розслідування в суді першої інстанції, так і прокурор в суді першої інстанції, не надали достатні докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

В клопотанні про арешт майна та в оскарженій ухвалі слідчого судді в порушення вимог ч.ч.1-6 ст.170, ч.2 ст.171, ч.2, ч.5 ст.173 КПК України не зазначено та не встановлено підставу і мету накладення арешту на все майно, відсутнє відповідне обґрунтування необхідності такого арешту.

За змістом ч.1 ст.131, ч.1 ст.132, ст.170, ст.171 КПК України слідує, що заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна застосовуються виключно в межах завдання цього кримінального провадження.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав вважати, що все майно вказане в клопотанні слідчого про арешт майна, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та взагалі має будь-яке відношення до кримінального провадження, в межах якого було здійснено обшук та проведено вилучення в тому числі даного майна, а тому посилання, як органу досудового розслідування, так і слідчого судді на наявність правових підстав, передбачених ч.3 ст. 170 КПК України, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Як на час вирішення клопотання слідчим суддею, так і на час розгляду провадження в апеляційному порядку, ОСОБА_10 в межах цього кримінального провадження підозра не повідомлялась.

Крім того з клопотання про арешт майна, матеріалів, доданих до нього, а також з ухвали слідчого судді не вбачається, яке відношення до даного кримінального провадження, в межах якого вилучалося майно, мають мобільні телефони з сім картами, ноутбуки, планшет, ключ від автомобіля Рено, коробки від мобільних телефонів, номерні знаки, скретч-карта мобільного зв`язку та на якій правовій підставі в даному випадку підлягає обмеженню право інших осіб на володіння, користування та розпорядження вказаними речами.

В судовому засіданні прокурор не зазначив доводів на підтвердження необхідності вилучення вказаних речей, а тим більше, їх арешту. Копія постанови про визнання вилученого майна речовими доказами ні до клопотання, ні при розгляді клопотання в суді першої інстанції, не надавалася.

Крім того також слід зазначити, що обшук домоволодіння ОСОБА_10 за адресою його проживання по АДРЕСА_1 та вилучення майна в ході зазначеного обшуку здійснювалося органом досудового слідства на підставі ухвали слідчого суддів Корольовського районного суду м.Житомира від 05.12.2018 року. При цьому слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення знаряддя вчинення злочину вогнепальної зброї, мототранспорту, на якому було вчинено злочин, мотоциклетних шоломів, засобів маскування транспорту (липких стрічок, фарб тощо), іншого екіпірування, в якому знаходилися особи, що скоїли злочин, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення.

З аналізу вказаної ухвали слідчого судді та клопотання слідчого про накладання арешту на майно вбачається, що на вилучення таких предметів, як комп`ютерна техніка, мобільні телефони та коробки і скетч-картки до них, ключі від автомобіля, слідчим суддею дозволу надано не було.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду провадження, тому ухвала слідчого судді не може бути залишена в силі, у відповідності до ч.3 ст. 407 КПК України в межах ст. 404 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про накладання арешту на майно.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 грудня 2018 року про накладання арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області про накладання арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: захисну мотоциклетну амуніцію (екіпірування) чорного кольору, коліматорний приціл чорного кольору моделі МТК-83, мотошолом чорного кольору, належні ОСОБА_8 .

В решті у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на майно відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: