Справа № 183/1686/19
№ 1-кп/183/930/19

У Х В А Л А
19 березня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а :
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 19.03.2019 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яким під час проведення досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 20.03.2019 року.
Прокурор вважає можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду, а також заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Захисник ОСОБА_7 вважає можливим призначення обвинувального акту до судового розгляду, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Захисник ОСОБА_6 вважає можливим призначення обвинувального акту до судового розгляду, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, у зв`язку із тим, що він не може приймати участь в судовому засіданні за станом здоров`я.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в той же час, як в тексті цього ж обвинувального акту зазначено, що: «… ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 19 січня 2019 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_8 …».
Зазначені обставини вказують на не визначення органами досудового розслідування місця проживання потерпілого, що є порушенням вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки місце проживання потерпілого є однією з обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Реєстр матеріалів досудового розслідування містить посилання на залучення потерпілого ОСОБА_9 11.02.2019 року, в подальшому реєстр містить посилання на виключення його зі складу потерпілих і залучення в якості потерпілого ОСОБА_8 .
Разом з тим, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить посилань на звернення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із заявою про залучення їх до провадження як потерпілого, так само як і не містить посилань на прийняте процесуальне рішення про залучення кожного окремо, в якості потерпілого.
Так, під час підготовчого провадження, прокурором в судовому засіданні було надано заяву від імені ОСОБА_8 , в якій останній зазначає, що не може бути присутнім під час проведення підготовчого судового засідання за станом свого здоров`я, що в свою чергу вказує на не вжиття стороною обвинувачення заходів для забезпечення реалізації прав потерпілого та порушенням вимог статей 55, 56 КПК України.
Крім того, обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні було повідомлено про те, що обвинувальний акт їм було вручено слідчим, а не прокурором, що є порушенням вимог ст. 293 КПК України відповідно до якої саме на прокурора покладається обов`язок вручення під розписку копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Але, в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 20.03.2019 року.
Всупереч вимогам ст. 199 КПК України ані прокурор, ані слідчий не звернулися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а 19.03.2019 року, в день закінчення дії строку запобіжного заходу, направили обвинувальний акт до суду.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування (далі - Реєстр) є невід`ємною частиною обвинувального акту.
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Так, із відомостей, зазначених в реєстрі матеріалі досудового розслідування, майже неможливо встановити, які саме процесуальні рішення були прийняті під час досудового розслідування, хто їх приймав, та які конкретно рішення були прийняті.
Зазначені обставини в сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
Колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту має здійснюватися судом не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках грубого порушення, передбачених КПК України вимог.
З огляду на зазначене, суд переконаний в необхідності повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
До таких висновків суд прийшов не вдаючись до оцінки доказів, а лише посилаючись на ті, обставини, які зазначені в обвинувальному акті, які в свою чергу є суперечними між собою, та на підставі яких, у разі призначення обвинувального акту до розгляду, суд позбавлений можливості виконати свій обов`язок, передбачений ст. 348 КПК України - роз`яснити суть обвинувачення, оскільки вона є не зрозумілою, неоднозначною і сумнівною, що призводить до можливості різного трактування та розуміння сутті обвинувачення.
Суд вважає також неприпустимим покладатись на ймовірне використання прокурором свого права зміни обвинувачення, оскільки це є безпосереднім волевиявленням сторони обвинувачення, вплив на яке може вказувати на упередженість суду.
Разом з тим, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При вирішенні питання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що він раніше не судимий, займається суспільно-корисною працею, має на утриманні малолітню дитину.
Разом з тим, судом враховується тяжкість інкримінованого ОСОБА_3 злочину, який віднесено законом до категорії тяжких та ступень відповідальності за нього, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки вони ще не допитані судом, тому відповідно до вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак не на 60 днів, як того просив прокурор, а менше, оскільки ніякий, з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він раніше не судимий, займається суспільно-корисною працею.
Разом з тим, судом враховується тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину, який віднесено законом до категорії тяжких та ступень відповідальності за нього, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки вони ще не допитані судом, тому відповідно до вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак не на 60 днів, як того просив прокурор, а менше, оскільки ніякий, з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 314, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України - повернути прокурору Новомосковської місцевої прокуратури у Дніпропетровській області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 19 квітня 2019 року включно.
Обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 19 квітня 2019 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1