ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/117/19 Справа № 200/137/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000039 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимої, є занадто суворим запобіжним заходом, та суперечить практиці ЄСПЛ.
Вказує на те, що при затриманні ОСОБА_8 та подальшому його утриманні в приміщенні Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, працівники поліції спричинили йому тілесні ушкодження, а тому такі дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України.
Крім того, підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України, є необгрунтованою в частині погрози застосування фізичного насильства.
Зазначає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, страждає рядом невиліковних захворювань.
Жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, при цьому зазначає, що підозрюваний не переховувався від органів слідства, а знаходився вдома до свого затримання працівниками поліції.
Також підозрюваному не має сенсу впливати на потерпілого, як це зазначено в ухвалі, оскільки останній вже надав органам досудового розслідування показання під відеозапис.
Крім того, жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину, окрім тілесного ушкодження у вигляді розриву, не має.
Вказує на те, що потерпілий обмовляє підозрюваного ОСОБА_8 в частині задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом.
До клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обгрунтованої підозри та тримання особи під вартою.
Крім того, в доданих до клопотання матеріалах відсутні дані про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного буде недостатнім для запобігання ризикам.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 рокубуло задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 00 годин 01 хвилин 05.03.2019 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурор довів існування зазначених у клопотання ризиків, з урахуванням того, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, підозра, яка йому була повідомлена, базується на свідченні потерпілого, тому є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуваючи на свободі, може вмовляннями, чи іншим способом незаконно впливати на потерпілого щодо зміни в подальшому свідчень, а тому до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно із вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:- протоколами огляду місця події, допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , пред`явлення особи для впізнання, довідкою про стан здоров`я потерпілого, а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, слідчий суддя врахував існування ризику, що перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозра, яка йому була повідомлена базується на свідченні потерпілого, тому є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може вмовляннями, чи іншим способом незаконно впливати на потерпілого щодо зміни в подальшому свідчень.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, та обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, з чим погоджується колегія суддів.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений ризик не був врахований судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний раніше не судимий та страждає рядом невиліковних захворювань є такими, що не зменшують заявлений у кримінальному провадженні ризик можливого впливу на неповнолітнього потерпілого.
Твердження захисника про те, що підозрюваному ОСОБА_8 при його затриманні та подальшому утриманні в приміщенні Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області працівники поліції спричинили тілесні ушкодження було предметом перевірки та слідчим суддею прийнято рішення відповідно до ст.206 КПК України.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України, тобто задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, або з використанням безпорадного стану, вчиненого щодо неповнолітньої особи, а тому доводи захисника щодо застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженніщодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4