Провадження № 1-кс/520/1339/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000659 від 24.07.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000659 від 24.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0002054 від 27.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України стосовно колишнього секретаря Затоківської селищної ради підозрюваного ОСОБА_5 , виявлено, що службові особи Затоківської селищної ради, зловживаючи службовим становищем та використовуючи документи наближених до них осіб, 29.12.2014 заволоділи трьома земельними ділянками рекреаційного призначення комунальної власності площею по 0,0900 га кожна з кадастровими номерами: :02:012:0171, :02:012:0172 та :02:012:0173, які раніше відводились у користування Департаменту ДАІ МВС України для будівництва бази відпочинку «Стріла», що спричинило тяжкі наслідки територіальній громаді смт Затока.
Згідно оціночно-земельної експертизи № 32 від 24.10.2018, ринкова вартість земельних ділянок: :02:012:0173 643029,14 грн., :02:012:0172 682033,59 грн. та :02:012:0171 - 682033, 59 грн.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що до заволодіння вказаними земельними ділянками може бути причетний колишній секретар Затоківської селищної ради ОСОБА_5 , який з метою заволодіння земельними ділянками, визначив осіб, з числа знайомих та родичів, на яких у подальшому здійснено оформлення права власності на земельні ділянки. Після цього до селищної ради подано 3 заяви від імені наближених до нього осіб на ім`я Голови Затоківської селищної ради щодо передачі у власність вказаних земельних ділянок для дачного будівництва.
Постійною депутатською комісією по земельним питанням Затоківської селищної ради виготовлено протоколи засідання із земельних питань, на яких нібито розглядались вказані вище заяви.
Після виготовлення рішень про передачу у власність земельних ділянок їх на підпис надано Голові Затоківської селищної ради ОСОБА_6 .
З метою приховування слідів вказаного кримінального правопорушення та власного викриття правоохоронними органами ОСОБА_5 , знаючи про те, що 29.12.2014 мав місце сильний снігопад, який унеможливив пересування автошляхами та збір депутатів, вжив заходів до приховування відомостей про протокол сесії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та порушень допущених під час процедури розгляду звернень наближених до нього осіб з відведення земельних ділянок у приватну власність.
На підставі вказаних рішень Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради про передачу земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва Державною реєстраційною службою м. Білгород-Дністровський Одеської області зареєстровано право власності на три земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:012:0173, :02:012:0172 та :02:012:0171.
Земельна ділянка з кадастровим номером :02:012:0171 формально передана у власність ОСОБА_7 ; земельна ділянка з кадастровим номером :02:012:0172 формально передана у власність ОСОБА_8 ; земельна ділянка з кадастровим номером :02:012:0173 формально передана у власність ОСОБА_9 .

В подальшому земельна ділянка :02:012:0171 перейшла у власність ОСОБА_10 .

Під час затримання ОСОБА_5 15.06.2018 за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено особистий телефон ОСОБА_5 , на який ухвалою слідчого судді від 20.06.2018 накладено арешт.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2018 за участі спеціаліста здійснено тимчасовий доступ до вказаних речей: телефонів та ноутбуку.
За результатами огляду інформації, які скопійовано спеціалістом на носій інформації (диск) встановлено, що у телефоні ОСОБА_5 «XIAOMI Redmi Note 4» наявні текстові повідомлення, надіслані з використанням мережі Інтернет, таких як « ОСОБА_11 » та «Telegram Messenger», щодо фактичної належності ОСОБА_5 земельних ділянок, з кадастровими номерами: :02:012:0173, :02:012:0172 та :02:012:0171 та спроб їх продажу.

Враховуючи, що проведені слідчі дії, оглянута інформація може свідчити про причетність ОСОБА_5 до скоєння інших кримінальних правопорушень з незаконної передачі земельних ділянок у смт Затока з комунальної власності фактично на власну користь останнього, матеріали з кримінального провадження № 0002054 від 27.05.2016 були виділені та зареєстровано кримінальне провадження № 0000659 від 24.07.2018 за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України.
В ході проведення досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Приморського суду м. Одеси проведено обшук в гаражі № НОМЕР_1 секції АДРЕСА_2 , де виявлено документи на земельні ділянки в смт. Затока, у тому числі й на вищевказані.
Також, допитана в якості свідка ОСОБА_12 , яка показала, що ОСОБА_5 попросив її стати формальним власником земельних ділянок в смт. Затока. Після оформлення на неї земельних ділянок документи фактично знаходилися в ОСОБА_5 та його родичів. Пізніше через погрози ОСОБА_5 свідок ОСОБА_12 надано у нотаріуса довіреності на право розпоряджатися вказаними земельними ділянками.
На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 призначено проведення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставлені питання належності підписів та почерку у зверненнях до селищної ради та інших документах власників земельних ділянок.

Згідно з матеріалами кримінального провадження №0000659 від 24.07.2018 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були формальними отримувачами земельних ділянок, які фактично знаходились у власності ОСОБА_5 . Разом з цим, згідно з оперативною інформацією, отриманою співробітниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України, вбачається, що в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться торгівельний склад, в якому ОСОБА_5 здійснював свою фінансово-господарську діяльність і де можуть знаходитись зразки почерку та підписів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також документи, речі, телекомунікаційні носії інформації, які свідчать про незаконне оформлення майна у вигляді земельних ділянок в смт Затока на наближених осіб ОСОБА_5 з метою особистого збагачення, а також містять інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення.

28.01.2019 старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за участі співробітників УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які діяли за дорученням слідчого, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході обшуку вилучені зазначені у клопотанні документи, які містять зразки почерку та підписів ОСОБА_7 .

Враховуючи, що вилучені документи необхідні для проведення почеркознавчої експертизи, з метою забезпечення з`ясування всіх обставин скоєння кримінального правопорушення та проведення необхідних слідчих дій, сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, разом з тим слідчим було долучено рапорт, в якому він просив клопотання розглядати за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явилася, згідно долученого слідчим рапорту, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «ОСОБА_9 проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що в результаті проведення санкціонованого слідчим суддею обшуку за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, 90, було вилучено документи, які містять зразки підпису та почерку ОСОБА_7 .
Як вбачається з поданого клопотання, ОСОБА_7 стала формальним отримувачем земельних ділянок, які фактично знаходились у власності ОСОБА_5 .
Згідно долученої до клопотання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року, слідчим суддею в рамках кримінального провадження № 0000659 було призначено почеркознавчу експертизу з тим, щоб встановити належність підписів та почерку у зверненнях до селищної ради та інших документів власникам земельних ділянок.
На підставі викладеного, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення в частині того, що вилучені документи необхідні для проведення почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження № 0000659, що в свою чергу, з урахуванням тих обставин, що такі документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та в цілому можуть містити відомості про обставини вчинення такого кримінального правопорушення, свідчить про можливість їх використання як доказів в рамках кримінального провадження, а тому наявна необхідність в забезпеченні їх збереження.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні сторони обвинувачення. В свою чергу завданням арешту майна є запобігання можливого приховування та знищення такого майна, в цілях подальшого досягнення завдань кримінального провадження, які полягають в забезпеченні швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.
За таких обставин, враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість використання як доказів вилучених документів в рамках кримінального провадження, беручи до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, а вказаний захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним тому ступеню обмеження права власності, якого особа зазначає в результаті його дії.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі викладеного, з метою запобігання знищення таких документів та їх приховування, слідчий суддя також вважає за необхідне накласти заборону на користування та розпорядження таким майном.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000659 від 24.07.2018 року задовольнити.
Накласти арешт без права користування та розпорядження, на вилучене старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , майно, а саме:

-видаткову накладну № Осн-013636/1 на 1 арк.;

-товарний чек від 26.01.2019 на 1 арк.;

-накладні з номерами: №№ 35, 414, 430, 427, 492, 493, 501, 06, 31, 503 на 10 арк.;

-видаткову накладну № 18637 на 1 арк.;

-товарний чек від 03.07.2016 на 1 арк.;

-накладні №№ 277, 183 на 2 арк.;

-рахунки №№ 227, 246 на 2 арк.

Виконання ухвали покласти на т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1