Справа №587/1890/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/17/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/1890/16-к за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 21 лютого 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Сум, мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК та призначити їй покарання у виді 120 годин громадських робіт. На підставі ст.ст.71 і 72 КК, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що систематично та злісно ухилятися від свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_9 почала з 01.11.2014, тобто у період іспитового строку, яким вона була звільнена від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі за вироком Сумського районного суду Сумської області від 26.12.2013, у зв`язку з чим при призначенні обвинуваченій остаточного покарання підлягають застосуванню положення ст.71 КК.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 21.02.2017 ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК, і їй призначене покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_9 за період часу з 01.11.2014 по 30.06.2016 систематично і злісно ухилялася від сплати встановлених рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03.05.2006 аліментних зобов`язань на утримання сина ОСОБА_11 в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, жодної іншої матеріальної допомоги дитині не надавала, на обліку в Сумському центрі зайнятості як безробітна не перебувала, заходів для працевлаштування не вживала, працюючи неофіційно та отримуючи пенсію по втраті годувальника про джерела доходів державного виконавця не повідомляла та не реагувала на його попередження, в результаті чого виникла заборгованість по сплати аліментів на загальну суму 10743,89 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила скасувати вирок суду і ухвалити новий вирок, доводи обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_10 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом першої інстанції закону, який підлягав застосуванню ст.71 КК, то вони є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.

Так, згідно вимог ст.71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, обов`язковою умовою для застосування положень ст.71 КК при призначенні покарання є наявність в діях винуватої особи на момент ухвалення вироку необхідних та достатніх ознак складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Сумського районного суду Сумської області від 26.12.2013 ОСОБА_9 засуджена за ч.3 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Даним вироком Сумського районного суду Сумської області від 21.02.2017 ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 у тому, що за період часу з 01.11.2014 по 30.06.2016 вона систематично і злісно ухилялася від сплати встановлених рішенням суду аліментних зобов`язань на утримання сина.

Разом з тим, у відповідності до диспозиції ст.164 КК кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає зокрема за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При цьому, слід зазначити, що даний злочин за своїм складом є триваючим та визнається закінченим з моменту, коли зазначене у вказаній статті ухилення набуло злісного характеру.

Як встановлено вище, ОСОБА_9 визнана винною у несплаті аліментів починаючи з 01.11.2014, в той час як іспитовий строк за попереднім вироком суду закінчувався 26.12.2014, тобто проміжок часу між вказаними датами, протягом якого обвинувачена ухилялася від вчинення таких дій, склав менше двох місяців, що відповідно до ст.164 КК ще не мало такої обов`язкової кваліфікуючої ознаки як «злісність», а тому не утворювало об`єктивної сторони даного злочину.

Таким чином, враховуючи те, що станом на момент закінчення іспитового строку в діях ОСОБА_9 склад злочину, передбачений ч.1 ст.164 був відсутній, оскільки виник у обвинуваченої значно пізніше після тривалої бездіяльності щодо несплати аліментних зобов`язань, то і передбачені законом підстави для призначення остаточного покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК, а саме за сукупністю вироків, відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування вироку суду і ухвалення нового вироку, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі прокурором, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 21 лютого 2017 року відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4