Справа № 280/1264/16-к
Ухвала
Іменем України

18 грудня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000691 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-

встановив:

Корольовським районним судом м. Житомира розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 закінчується 05.01.2019 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено, сторони кримінального провадження, свідки судом не допитані, матеріали кримінального провадження судом не досліджені.

Ст.331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів, вказавши про наявність визначених в ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_6 поклались на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_9 та підзахисний ОСОБА_7 проти клопотання заперечили, вважають, що ризики прокурором не доведені, крім того, до взяття під варту обвинувачений мав постійне місце проживання.

Суд при вирішенні питання, на виконання вимог ст.178 КПК України, приймає до уваги дані про особу обвинувачених, які є раніше судимими за вчинення умисних корисливих злочинів, обвинувачуються у вчиненні нового злочину в період іспитового строку, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обвинувачуються особи, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими, молодий вік та задовільний стан здоров`я, відсутність роботи та сталих соціальних зв`язків, можливість ухилення від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою, визначений ст.197 КПК України, стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спливає, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого їм злочину, даних, що характеризують особу останніх, суд не вбачає на час розгляду клопотання достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у даній справі, на думку колегії суддів свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про підвищену суспільну небезпечність їх особи, існування не абстрактних, а конкретних ризиків можливості вчинення ними кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством, та переховування від суду, а відповідно неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, суд звертає увагу на рішенні у справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якого зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що наведені прокурором ризики впливу на свідків, потерпілого, який є особою похилого віку, належним чином обгрунтовані.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу, виходячи з необхідності забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, відсутність у суду даних про зменшення чи відсутність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст .ст. 177, 178, 331 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП №8 відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строком на 60 днів, а саме по 15 лютого 2019 року (включно).

Ухвала суду є остаточною, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3