УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 235/2223/18
провадження № 51-1658ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000099 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК.
Встановлені обставини
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Вироком Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора і скасовано зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання.
Призначено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК із застосуванням ст. 69 КК покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки, за ч. 3

ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК із застосуванням ст. 69 КК покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк

2 роки.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції і залишити без змін вирок місцевого суду.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі захисник конкретно не зазначив підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для скасування вироку апеляційного суду, не вказав, які положення процесуального чи матеріального закону порушено судом апеляційної інстанції, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули чи могли вплинути на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу та з урахуванням положень статей 370, 374, 404, 412-414, 420 КПК у їх взаємозв`язку.
Захисник у касаційній скарзіне зазначив, чи заявлялися у суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив.
Формальною є вказівка захисника на недотримання апеляційним судом ст. 75 КК, оскільки касаційна скарга щодо цього жодних доводів не містить.
Також захисник не обґрунтував своє твердження про те, що остаточне покарання, призначене ОСОБА_5 місцевим судом у виді позбавлення волі на строк

5 років, відповідно до ст. 51 КК, є м`якшим за видом і розміром за покарання, призначене апеляційним судом із застосуванням ст. 69 КК у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.
Згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги касаційної скарги захисника

не відповідають наведеним положенням процесуального закону щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Крім того, усупереч ч. 4 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують повноваження захисника, які мають відповідати вимогам цього Кодексу та включені до вичерпного переліку, передбаченого ч. 1 ст. 50 КПК. Долучені до касаційної скарги ордер на надання правової допомоги (не містить відомостей про документ, на підставі якого його було видано) і витяг з Єдиного Реєстру адвокатів (сформований 14 квітня

2014 року) не свідчить про наявність у ОСОБА_4 повноважень щодо захисту і представництва інтересів засудженого ОСОБА_5 в суді касаційної інстанції.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3