КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 24.05.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити, накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку майно, а саме: грошові купюри номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 88 (вісімдесят вісім) штук, на загальну суму 8 800 (вісім тисяч вісімсот) доларів США; грошові купюри номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США у кількості 138 (сто тридцять вісім) штук, на загальну суму 6 900 (шість тисяч дев`ятсот) доларів США; грошові купюри номіналом 20 (двадцять) доларів США у кількості 2 (двох) штук, на загальну суму 40 (сорок) доларів США; грошові купюри номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 640 (шістсот сорок) штук, на загальну суму 64 000 (шістдесят чотири тисячі) доларів США; грошові купюри номіналом 50 (п`ятдесят) євро у кількості 73 (сімдесят три) штук, на загальну суму 3 650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) євро; грошові купюри номіналом 500 (п`ятсот) євро у кількості 2 (двох) штук, на загальну суму 1 000 (тисяча) євро; грошові купюри номіналом 10 (десять) євро у кількості 2 (двох) штук, на загальну суму 20 (двадцять) євро. Загальна сума вилучених коштів складає 79740 (сімдесят дев`ять тисяч сімсот сорок) доларів США та 4670 (чотири тисячі шістсот сімдесят) Євро.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу прокурор вказує на те, що грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку, здобуті внаслідок кримінального правопорушення, є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому, на думку апелянта, наявні підстави для їх арешту.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, власника майна та його представника про законність ухвали слідчого судді та необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи поважність пропуску прокурором подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді у встановлені законом строк, у зв`язку з отриманням повного тексту оскаржуваної ухвали лише 06.11.2018 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження прокурору ОСОБА_5 має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, СУ ФР ГУ ДФС у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000038 від 24.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

25.10.2018 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме грошових коштів, вилучених в ході проведення обшуку 23.10.2018, за адресою проживання ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 , на загальну суму 79 740 доларів США та 4 670 Євро, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

26.10.2018 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання прокурора було відмовлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Відмовляючи у накладенні арешту на майно, слідчий суддя зазначає про те, що стороною обвинувачення в ході розгляду справи не доведено відповідність вказаного у клопотанні майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто необхідності застосування арешту майна.

Апеляційний суд погоджуються з таким висновком суду першої інстанції та вважає його належним чином обґрунтованим.

Доводи прокурора про хибність висновків слідчого судді, відповідність вказаного в клопотанні майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а відтак наявності правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту майна є необґрунтованими та належним чином не доведеними.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, за об`єктивним переконанням колегії суддів, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 24.05.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1652/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1