Справа № 396/526/19
Провадження № 1-кс/396/210/19
УХВАЛА
Із змісту даного клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.2019 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції сектору № 4 Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області сержант поліції ОСОБА_7 та слідчий СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , знаходилися на робочому місці (на території обслуговування) та виконували свої службові обов`язки. Близько 19:30 години від оперативного чергового Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області отримали повідомлення про те, що до Новоукраїнської центральної лікарні, що розташована по пров.Лікаряному, 1, м.Новоукраїнка Кіровоградської області доставлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями, у вигляді різані рани грудної клітки.
Прибувши на місце, а саме до приміщення хірургічного відділення Новоукраїнської центральної лікарні, що розташована по пров. Лікарняному, 1, м.Новоукраїнка Кіровоградської області, а саме на другий поверх хірургічного відділення в палату №16 було виявлено гр. ОСОБА_4 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, ображав працівників Новоукраїнської ЦРЛ та в подальшому розпочав ображати вище вказаних працівників поліції.
Поліцейський сектору реагування патрульної поліції сектору №4 Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області сержант поліції ОСОБА_7 , призначений на посаду наказом начальника ГУНПУ в Кіровоградській області №195 о/с від 10.07.2017 р, та який перебував у 12 год. добовому наряді при Новоукраїнському ВП ГУНП в Кіровоградській області при виконанні своїх службових обов`язків, та відповідно до ч. 1-3 ст.18 КК України, п.1 примітки до ст.364, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 1, 2, 59, 60 Закону України «Про Національну поліцію» будучи службовою особою, працівником правоохоронного органу, який здійснює функції представника органу виконавчої влади та постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням владних та організаційно-розпорядчих функцій, словесно звернувся до ОСОБА_4 з вимогою припинення останнім вчинення адміністративного правопорушення, а саме перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні Новоукраїнської центральної лікарні ображати всіх присутніх та виконати вказівку лікаря на перехід в іншу палату. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не реагуванням на вказані зауваження ОСОБА_7 підійшовдо останнього взяв за праву руку та розпочав супроводжувати ОСОБА_4 до окремою палати. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції, переслідуючи мету покинути приміщення лікарні.
Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, висмикнув свою праву руку з руки ОСОБА_9 та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , а саме в область нижньої губи тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження. Відповідно до довідки про попередній діагноз від 19.03.2019 року за підписом лікаря Новоукраїнської ЦРЛ ОСОБА_10 . ОСОБА_9 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді рвано-ушибленої рани слизової оболонки та черевної кайми нижньої губи довжиною близько 2 см та глибиною 0,5 см, які відповідно до п 2.3.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженим наказом №6 від 17 січня 1995 року Міністерства охорони здоров`я України, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я..
20.03.2019 року ОСОБА_4 , на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
Прокурор, слідчий під час розгляду клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що викладені в клопотанні та неможливість їх запобігання, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, вказавши, що ризики на які посилається сторона обвинувачення висловленні у формі припущення, матеріали клопотання не містять достатніх доказів про існування оголошених ризиків. Крім того, підозрюваний від досудового розслідування не ухилявся, ніякого незаконного впливу на свідків та потерпілого не здійснював і здійснювати не може, а тому просила у клопотанні відмовити, вважає за можливе обрати відносно ОСОБА_4 інший захід забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту.
Підозрюваний під час розгляду клопотання підтримав позицію захисника, вказавши, що буде виконувати всі вказівки досудового розслідування, як і виконував, від слідства не ухилявся, перебував у лікарні, де проводилося оперативне втручання і всіх обставин справи не пам`ятає, окрім розпиття спиртних напоїв.
Заслухавши учасників та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.
Згідно з ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно з п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, згідно з ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.
Дослідивши матеріали, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Об`єктивна підозра ОСОБА_4 підтверджується також зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- протоколом допиту потерпілого від 20.03.2019 року (а.к. 18-20) протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 20.03.2019 року (а.к. 23-26), ОСОБА_12 від 20.03.2019 року (а.к. 27-30), ОСОБА_13 від 20.03.2019 року (а.к. 31-34), ОСОБА_14 від 20.03.2019 року (а.к. 35-38), ОСОБА_8 від 20.03.2019 року (а.к. 39-40), при цьому свідки попореджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірної інформації; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 20.03.2019 року (а.к. 43-45).
Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п`яти років.
Слідчий суддя приймає до уваги, обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, який має повних 39 років від народження, має середню спеціальну освіту, проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, проживає за рахунок випадкових заробітків, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимий.
Крім того, згідно довідки Новоукраїнської ЦРЛ, виданої ОСОБА_4 , останній знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні в період з 19.03.2019 року по 20.03.2019 року, з діагнозом - різані рани грудної стінки. В умовах ІТТ знаходитись може (а.к. 15).
Зазначаючи про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі матиме можливість:
- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки не працює, не одружений, проживає в цивільному шлюбі зі співешканкою ОСОБА_15 та її трьома малолітніми дітьми по АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків.
При цьому, суд погоджується із стороною захисту, що ризики на які посилається сторона публічного обвинувачення висловленні у формі припущення, так як належних та допустимих доказів, які б свідчили що останній може впливати на свідків та потерпілого стороною обвинувачення не надано, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення також стороною обвинувачення не доведено, так як особа раніше несудима.
Сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.
Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, ніж зазначені у ст.176 КПК України, зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим частково ризикам, та буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених частково ризиків, на думку слідчого судді, є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Усі наведені обставини у їх сукупності не дають достатніх підстав застосувати відносно підозрюваного найбільш тяжкий запобіжний захід.
Вказана обставина переконує суд у необхідності обрання до підозрюваного запобіжного заходу із метою недопущення вчинення ним нових злочинів та з метою захисту інтересів суспільства від кримінальних посягань на право власності, й запобіжний захід не може бути обраний у вигляді особистого зобов`язання, поруки або застави, зважаючи на високу ступінь суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину.
Враховуючи обставини ст.178 КПК України, особу підозрюваного, який зареєстрований в х. Іванці, с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, фактично проживає без реєстрації в цивільному шлюбі по АДРЕСА_1 , власником даного домоволодіння є співмешканка ОСОБА_15 , не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, алкогольними напоями не зловживає, з сусідами не конфліктує, що підтверджується характеристикою виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району від 21.03.2019 року (а.к. 47), відсутність фактів незаконного впливу на свідків та потерпілого, фактів ухилення від досудового розслідування, в розшуці не перебував, суд приходить до висновку щодо необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків та запобігання ризику, визначеному п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 193-194, 196, 197, 202 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого постійного проживання АДРЕСА_1 , цілодобово, звільнивши з під варти, негайно.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим і кожним викликом;
- не відлучатися із с.Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
- не відвідувати місця, в яких спиртні напої реалізуються на розлив;
- утримуватися від спілкування із особами, визнаними потерпілими або свідками у цьому кримінальному провадженні, крім випадків спілкування з ними під час здійснення процесуальних дій;
Надати можливість працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , із вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити на 60 днів, до 19 травня 2019 року до 16.40 год.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням обраних обов`язків покласти на Новоукраїнський ВП ГУНП у Кіровоградській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Виконання ухвали покласти на Новоукраїнський ВП ГУ НП в Кіровоградській області.

Повний текст ухвали складено 22 березня 2019 року і оголошено учасникам провадження 22 березня 2019 року о 15.00 годині.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1